Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог- [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, шляхом направлення позову засобами поштового зв`язку, який надійшов до суду 13.05.2024, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі частини заробітку (доходу), починаючи з дати подання позову до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку, яка з цих обставин настане першою та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування поданого позову вказала, що 18 жовтня 2003 року між нею та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб у виконкомі Побузької селищної ради Головаиївського району Кіровоградської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 32 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . 26.12.2012 року па підставі заочного рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 26.12.2012 року шлюб з відповідачем [PERSON] було розірвано. Від спільного шлюбу з відповідачем мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Їх донька в даний час навчається на першому курсі Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, факультету соціальної та психологічної освіти, па денній формі навчання, основа навчання контрактна та потребує матеріальної підтримки зі сторони рідного батька. \~Донька проживає\~з нею\~та перебуває\~на її\~утриманні.\~Вона не\~в змозі\~самостійно утримувати\~їх спільну\~доньку.\~ \~Донька потребує\~матеріальної допомоги.\~Вона неодноразово\~зверталась до\~відповідача \~з проханням\~добровільно надавати\~ кошти\~для доньки\~на харчування,\~одяг,\~підручники,\~оплату гуртожитку,\~але відповідач тільки обіцяв допомагати, але так нічого і не надав. Відповідач на даний час офіційно не працює, але є людиною працездатного віку, здоровий за станом здоров`я, мас об`єктивну можливість офіційно працювати. Ухвалою суду від 28 травня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач у судове засіданні не зявилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] до суду не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце, не перешкоджає розгляду справи по суті. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши її матеріали, надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду. Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ч.1,3 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч.8-9 ст.7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ч.1-3 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Забезпечення отримання освіти та, відповідно, повноцінного розвитку дитини є батьківським обов`язком, а тому батьки в рівній мірі повинні приймати участь у витратах на її здобуття. Згідно ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993р. №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192,194-197 цього Кодексу. Судом установлено, що між сторонами 18.10.2003 року було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Побузької селищної ради Головаиївського району Кіровоградської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 32 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Відповідач [PERSON] , є батьком [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] . (с.8). Згідно до рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 26.12.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем по справі розірвано. (а/с.6). Відповідно до довідки Уманського державного педагогічного університету ім. Павла Тичини №44656 від 14.04.2024 слідує, що [PERSON] є студентом 1 курсу, освітнього ступеня бакалавр, спеціальність психологія, основа навчання контракт, термін навчання в університеті з 01.09.2023 року по 30.06.2027 рік. (а/с.20). \~ \~ \~ \~За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовувала свої вимоги положеннями сімейного законодавства, які зобов`язують батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Позивач посилається на те, що у зв`язку із навчанням на денній формі навчання її донька позбавлений можливості працевлаштуватися та самостійно забезпечувати себе, тому потребує матеріальної підтримки з боку батька. При цьому суд враховує, що відсутність відомостей про дохід відповідача також не звільняє його, як батька, від виконання свого обов`язку щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертає увагу судів на те, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Крім того, за змістом ч.1-3 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Враховуючі вищезазначене, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, надавши їм юридичну оцінку, та те, що донька сторін у справі навчається на денній формі навчання і потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача, на утримання доньки, яка продовжує навчання аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved