Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

В вересні\~2023\~року представник\~позивача звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 5000 грн., але не менше ніж 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу понесені позивачкою при поданні позову до суду у розмірі 5\~000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою в Німеччині, та знаходяться на її утриманні. Добровільно батько сину не надає матеріальної допомоги, а тому просить стягнути з нього аліменти на його утримання. Заочним рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 січня 2024 року позов представника позивача [PERSON] \~\~адвоката Палюги\~І.В.\~до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 12 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати, пов`язані з отримання правової допомоги в розмірі 5 000 (п`ять тисячі) гривень. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок. 22 березня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про скасування заочного рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 січня 2024 року. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2024 року заочне рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 січня 2024 року було скасоване та справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, представник позивачки - адвокат Палюга І.В. надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, проте зазначає, що у зв`язку із урахуванням стану здоров`я відповідача не заперечує проти стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 4000,00 грн. Відповідач у судове засідання не з?явився,\~відповідно до\~ст.\~128\~ЦПК України\~ належним\~чином був\~повідомлений про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи. Відповідно\~до\~трекінгу АТ\~«Укрпошти» поштове\~відправлення №\~0600273023140\~було вручено «особисто 29.06.2024 року». Свою позицію щодо позову відповідач виклав у заяві про перегляд заочного рішення, в якій зазначив, що у зв`язку із станом здоров`я не має можливості отримувати дохід на постійній основі. Крім того оренда житла, придбання необхідних продуктів харчування та медикаментів є щомісячними витратами, які є необхідними для нормального існування. [PERSON] зауважує, що він не відмовляється від матеріального утримання сина, однак у зв`язку із тим, що він не має постійного джерела доходів, відповідно не має можливості сплачувати аліменти щомісячно в розмір 5\~000,00 грн. Також відповідач просив розгляд справи проводити за наявними матеріалами справи та без його участі. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на наступних підставах. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] /а.с.9/ батьками дитини є: [PERSON] позивачка по справі та [PERSON] відповідач по справі. Відповідно до посвідки з місця перебування /а.с.50,51/ дитина [PERSON] , [INFO] мешкає разом з позивачкою в Німеччині. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1145, видане Обласною клінічною інфекційною лікарнею м Івано-Франківськ, яка долучена відповідачем до матеріалів справи, у [PERSON] встановлено діагноз: хронічний гепатит С (F1)з помірною активністю. Хронічний холецистит, хронічний панкреатит, цукровий діабет 1 типу, середньої тяжкості /а.с.88/. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 3 ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, а саме - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує зокрема стан здоров`я платника аліментів, а також визначений позивачкою розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 4\~000,00 грн на дитину, який не є завищеним, та протягом тривалого часу забезпечуватиме грошове утримання в розмірі, який відповідатиме інтересам дитини, покриватиме суттєву частину витрат на дитину, оскільки такий розмір аліментів гарантує тривалу, реальну, ефективну участь відповідача у забезпеченні потреб своєї дитини та зважаючи на фактичні обставини не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини. Таким чином з урахуванням встановлених законодавцем гарантій, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 4 000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Що стосується витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Згідно з частинами 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Так, на підтвердження понесених позивачкою витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено ордер про надання правової допомоги від 07.09.2023 року /а.с. 12/, розрахунок вартості послуг адвоката до договору про надання правничої допомоги /а.с. 13/, акт виконаних робіт №1 від 24.04.2023 в якому зазначено, що понесені витрати склали 5000 гривень, а також заплановано надання послуг на суму 5000 гривень /а.с. 14/. Згідно розрахункової квитанції №076155 - витрати на правничу допомогу становлять 5 000 гривень /а.с. 15/. Таким чином, слід задовольнити позивачці вимогу у стягненні з відповідача судових витрат на правничу допомогу в розмірі документально підтвердженої суми 5000 гривень. Крім того, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі в розмірі 1073,60 гривень.

Outcome: partial