Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

19.01.2024 р. [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Невдовзі рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області 04.12.2012 р. шлюб між ними було розірвано. З моменту розірвання шлюбу батько дитини - відповідач повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків: не бере участь ні у вихованні, ні в утриманні доньки [PERSON] тривалий час, не бачився та не спілкувався з нею. Разом з цим, 24.09.2013 р. між позивачем та [PERSON] укладено шлюб. Донька [PERSON] знаходилась на повному утриманні [PERSON] та [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] дитина залишилась на повному утриманні позивача, який взяв на себе відповідальність за виховання двох малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] . Вихованням та розвитком дочки займається лише позивач, який доводиться їй вітчимом. Для гарантування прав дитини доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки, оскільки у її вихованні та утриманні він не бере участь з 2013 року, з дочкою не зустрічається, добровільно фінансово не забезпечує. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.01.2024 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 01.03.2024 р. судом отримано відзив у справі у якому відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими. Вказує, що після розлучення за взаємною згодою донька проживала з колишньою дружиною. Відповідач підтримував доньку матеріально, цікавився її розвитком та здоров`ям, потребами дитини. Зазначає, що з 2017 р. проходив службу в Збройних Силах України, у 2022 р. мобілізований до лав Національної Гвардії України, звідки був демобілізований у вересні 2023 р. З того часу перебуває за кордоном, опікуючись парафіянами ПЦУ в м.Лондон та м.Саусенд. Відповідачем здійснювались регулярно грошові перекази колишній дружині на утримання доньки, надсилання подарунків на свята. Внаслідок його перебування за межами України, зв`язок підтримував з колишньою дружиною через месенджери, де остання розповідала про успіхи доньки, її стан здоров`я, проблеми. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 02.07.2024 р. Службою у справах дітей та сім`ї Подільської в м.Києві районної державної адміністрації подано до суду висновок органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.05.2024 р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . У висновку зазначається, що дитина [PERSON] проживає разом з вітчимом та братом в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] виїхав в період війни за кордон. З дитиною не бачився 12 років, заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. 17.04.2024 р. малолітня [PERSON] пояснила, що ніколи у своєму житті не бачила батька, він нею не цікавився, а вийшов з нею на зв`язок тільки коли її вітчим звернувся до суду. [PERSON] вважає своїм батьком [PERSON] і просить позбавити батьківських прав [PERSON] . Представник [PERSON] не змогла відповісти точно на запитання чи бачив батько дитину протягом 12 років, повідомила, що батько виконував свої батьківські обов`язки шляхом переписки у «Вайбер». Орган опіки, діючи в межах законодавства та в інтересах дитини вважає за доцільне позбавитибатьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] . У судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримує та просить задовольнити. У судовому засіданні судом опитана [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що відповідача у справі, який є її біологічним батьком, ніколи не бачила, як свого батька сприймає лише вітчима - позивача [PERSON] . Після смерті її матері усі обов`язки батька стосовно неї та її брата виконував безпосередньо її вітчим. Категорично виступає проти того, що відповідач пропонує забрати її жити до іншої країни, оскільки його ніколи не бачила, а її мати розповідала про антисоціальну поведінку біологічного батька, яка виявлялась у вживанні наркотиків та принизливому ставленні до жінки. У судовому засіданні представник відповідача заперечує проти позовних вимог з підстав їх необґрунтованості. У судовому засіданні представник третьої особи позов підтримує. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] про що виконавчим комітетом Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області складено актовий запис №11. Батьком дитини значиться [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.12.2012 р. (справа №2308/2794/2012) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 24.09.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що виконавчим комітетом Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області складено актовий запис №13. [INFO] народився [PERSON] , про що виконавчим комітетом Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області складено актовий запис №1. Батьком дитини значиться [PERSON] , матір`ю [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаській області ЦМУМЮ (м.Київ) (актовий запис №382). Встановлено, що [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, незанятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Згідно довідки Степанецького закладу дошкільної освіти «Білочка» Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 07.11.2023 р. батько дитини [PERSON] контакту з дитячим садком, де виховувалась дитина, не підтримував, з педагогами не спілкувався. Дитину до дитячого садочка приводила мати, бабуся, дідусь та [PERSON] . Характеристиками дитини із навчальних закладів вбачається, що вихованням дитини займались [PERSON] та вітчим [PERSON] . Дитина [PERSON] зареєстрована за місцем реєстрації позивача: [ADDRESS] . Згідно акту Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , де на підставі договору оренди проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , умови проживання задовільні, в квартирі охайно, санітарно-гігієнічні умови відповідають нормі, квартира облаштована меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини є окрема кімната з необхідними меблями, техніка та засоби для навчання. З долучених до відзиву копій листування відповідача з [PERSON] вбачається їх спілкування про стан, інтереси дитини, її захоплення. З долучених копій квитанцій вбачається, що з 2021 р. відповідач перераховував кошти, як допомогу для [PERSON] . Однак, не всі надані відповідачем квитанції та платіжні інструкції містять саме таке призначення платежу, а також всі платіжні документи не можна ідентифікувати із особою померлої матері дитини як отримувача коштів. У судовому засіданні 09.07.2024 р. свідок [PERSON] , який є дідусем дитини, повідомив, що після народження дитини батьки розлучились. Відповідач не надав матеріальну допомогу дитині, участі у вихованні не приймав. У судовому засіданні 09.07.2024 р. свідок [PERSON] повідомила, що відповідача не знає та жодного разу не бачила. В літній період вихованням дитини займається дідусь з бабусею. У судовому засіданні 09.07.2024 р. свідок [PERSON] повідомила, що відповідач не надавав матеріальної допомоги матері дитини від часу їх розлучення та не приймав участі у її вихованні. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 вказаної Постанови N 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд вважає, що відповідачем неналежно виконувались батьківські обов`язки, оскільки надання матеріальної допомоги дитині протягом останніх декількох років вказує лише на часткове виконання обов`язку по утриманню малолітньої дитини. Однак, як свідчать обставини справи та докази, що їх підтверджують, [PERSON] повністю ігнорувався батьківський обов`язок по вихованню дитини, що виявляється у не піклуванні про її фізичний і духовний розвиток, не забезпеченні її навчання, підготовки до самостійного життя. Суд критично оцінює зазначені представником відповідача обставини, які заважали відповідачу брати участь у вихованні дитини, як-то: робота волонтера, робота працівником ЗСУ на посаді священника, а також благословення виїзду за межі України та опіка над вірянами у м.Лондон, оскільки такі обставини не можуть бути як перепоною як для виховання дитини, так і для участі на комісії органу опіки та піклування, так і для участі у судовому засіданні. Суд, оцінюючи вище встановлене відношення батька до виконання своїх батьківських обов`язків, що демонструють його небажання бути поряд з дитиною, виховувати її, про відсутність будь-яких сімейних відносин між ними, враховуючи забезпечення найкращих інтересів дитини, на підставі ст. 164 СК України, вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] . Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи відсутність доказів на підтвердження протилежного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини, покладені на нього ст. 150 Сімейного кодексу України, відносно неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, враховуючи те, що відповідач є працездатною, суд доходить висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Outcome: approved