Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

I.Виклад позицій позивача та відповідача 10\~червня 2024\~року [PERSON] (далі позивач) через свого представника адвоката Залокоцька В.Д. звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про зміну розміру аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень на кожну дитину, починаючи з 23.06.2020 і до їх повноліття, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до ЗУ України «Про індексацію грошових доходів населення», визначеного рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 16.07.2020 та на утримання сина [PERSON] у розмірі заробітку (доходу),але на більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.10.2021 і до досягнення дитиною повноліття, встановлений судовим наказом Шаргородського районного суду від 20.10.2021 В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається \~на те,\~що розмір\~аліментів визначений\~у твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~1500\~грн.\~не може\~забезпечити належний\~рівень матеріального\~забезпечення дітей,\~оскільки з часу присудження аліментів значно змінився рівень життя, підвищились ціни на продукти харчування та інші товарів першої необхідності, необхідні для забезпечення належного утримання і виховання дітей, збільшилися потреби у додаткових коштах на придбання підручників, канцелярського приладдя,, продуктів та коштів на проживання дітей в гуртожитку. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Залокоцька В.Д.. не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] адвоката Залокоцькою В.Д. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, повторно на виклик суду не прибув, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Заяв про розгляд справ у його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідачів про розгляд справи та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів. За правилами ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, у суда наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, про що суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259, ст.ст. 280 - 281 ЦПК України, постановив ухвалу. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Від представника позивача [PERSON] адвоката Залокоцькою В.Д. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника , при цьому представник позивача, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує (а.с.45). Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 13.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (а.с.35). Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою судді відповідачеві [PERSON] запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с.35). Ухвалу судді від 13.06.2024 разом з копією позовної заяви надіслано відповідачу [PERSON] . Поштова кореспонденція 03.07.2024 повернулась до суду з відміткою Укрпошти про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.38 - 42). У наступне судове засідання виклик відповідача здійснено шляхом розміщення оголошень на офіційному веб - сайті «Судова влада» (а.с. 48). Відповідач [PERSON] повторно на виклик суду не прибув, заяв про розгляд справ у його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 09.07.2020 шлюб між ними розірвано (а.с.16 - 18). Від шлюбу сторони даного цивільно-правового спору мають малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження: серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , виданих відділом реєстрації актів цивільного стану Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області 24.04.2007, 13.05.2008, 22.06.2012 відповідно (а.с.8-10). Відповідно до рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 16.07.2020 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно, починаючи з 23.06.2020 і до досягнення дітьми повноліття, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» (а.с.11 15 ). Судовим наказом Шаргородського районного суду від 20.10.2021 з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~стягнуто аліменти\~на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі заробітку (доходу),але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.10.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.19 20). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Жмеринським ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) станом на 28.02.20220 в розмірі 131303,46 грн (а.с.22 23). Згідно з вимогами ст.ст. 81, 263, 264 ЦПК України та принципу оцінки доказів (ст.89 ЦПК України) суд перевірив доводи позивача та факти, які підлягають встановленню, з метою з`ясування та дослідження матеріального стану, стану здоров`я сторін, наявність у відповідача інших дітей і непрацездатних членів сім`ї, його спроможності сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірах, визначених у позовній заяві. Судом встановлено, що матеріальне становище неповнолітніх дітей сторін змінилося у зв`язку із зростанням розміру прожиткового мінімуму, подорожчанням продуктів харчування та інших товарів першої необхідності, необхідних для забезпечення належного утримання і виховання дітей. На утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відповідач сплачує аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень на кожну дитину щомісячно, та на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі заробітку (доходу), у що є недостатнім для забезпечення належного рівня виховання та утримання дітей, оскільки зазначений розмір аліментів є меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму, який на дитину віком до 6 до 18 років станом на 01.01.2024, становить 3196 гривень, а 50 відсотків відповідно складає 1600 гривень, що є порушенням вимог ч.2 ст.182 СК України, ставить сторони у нерівні умови, призводить до погіршення матеріального становища позивача, яка змушена нести більший обсяг витрат на утримання дітей для забезпечення їх гармонійного розвитку. Позивач, як мати несе рівні з відповідачем витрати по утриманню дітей, тому, на переконання суду, розмір аліментів в розмірі 1/2\~заробітку (доходу)\~відповідача забезпечить\~надійний захист\~інтересів дітей\~та отримання\~ними стабільного\~матеріального утримання\~з боку\~батька. При цьому суд виходить із захисту інтересів перш за все самих дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який діти мають тоді, коли утримується обома батьками та отримують надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Статтею 51\~Конституції України\~передбачено,\~що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей… першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно \~ст.\~8\~ЗУ "Про\~охорону дитинства"\~кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного\~і соціального\~розвитку.\~Батьки або\~особи,\~які їх\~замінюють,\~несуть відповідальність\~для всебічного\~розвитку дитини,\~відповідно до\~законів України. За приписами ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно положень ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Статтею 141 СК України\~передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 150 Сімейного Кодексу України\~\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. У пункті 54 рішення ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Ослон проти Швеції" №2 від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1\~ст. 181 СК України). За приписами ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів. Означене узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів. Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2\~ст. 182 СК України). Згідно з положеннями\~ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аналіз змісту ч. 3 ст. 181, ст.ст. 183, 184 СК України\~дає підстави для висновку, що право вибору способу стягнення аліментів, в тому числі право вимагати зміни раніше визначеного рішенням суду способу стягнення коштів на утримання дитини, належить стягувачу (позивачу у даній справі). Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд визначає їх розмір за правилами, встановленими\~ст. 182 СК України, При цьому ч. 2\~ст.\~182\~СК України визначає \~гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст.183 та ст.184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~ст. 182-184 СК України,\~не може\~обмежуватися разовим\~її здійсненням. При зміні способу стягнення аліментів, суд враховує норми ст. ст.\~141,\~181,\~184 Сімейного кодексу України\~щодо рівності обов`язків матері і батька перед дитиною, мінімального розміру аліментів на дитину, та обставини на які посилалися сторони. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192\~\~Сімейного кодексу України\~\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182 - 184\~\~Сімейного кодексу України , не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192\~\~Сімейного кодексу України\~\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. У справі, що розглядається розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання доньки визначено судом у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, що є недостатнім для забезпечення її життєдіяльності, достатніх та належних умов для проживання дитини. VІ.\~Висновки суду Дослідивши всі\~обставини справи,\~оцінивши кожний\~доказ з\~точки зору\~належності,\~допустимості,\~достовірності,\~а сукупність\~зібраних доказів\~ з\~точки зору\~достатності та\~взаємозв`язку та виходячи із закріплених ч. 9\~ст. 7 СК України\~принципів справедливості,\~добросовісності,\~розумності та\~обов`язку\~обох батьків\~утримувати своїх\~дітей, суд прийшов до висновку, що позивачем [PERSON] надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для ухвалення судом рішення про зміну способу стягнення аліментів. Такий висновок суду ґрунтується не лише на законодавстві України, а й на практиці Європейського Суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), де ЄСПЛ вказав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно із вимогами ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином\~з відповідача\~ [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. В силу ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed