Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

[PERSON] , діючи через свого представника адвоката Блонського Д.М., звернувся до суду з позовом до [PERSON] \~ про стягнення безпідставно набутих коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є клієнтом АТ «Універсал Банк» (код ЄДР 21133352). В установі банку ним відкрито картковий рахунок - «Монобанк». 01.06.2022 р. ним здійснено переказ грошових коштів за номером мобільного телефону [NUMBER] в сумі 1 990 грн. Грошовий переказ він мав намір здійснити на користь своєї дружини. Однак, помилково зазначив номер телефону, що їй не належить. На банківський рахунок АТ «Універсал Банк» (код ЄДР 21133352) прив?язаний фінансовий номер телефону [NUMBER] , на який здійснено перерахування 1\~990 грн. В телефонній розмові особа чоловічої став монобанку, яка користується номером [NUMBER] повідомила, що не має відкритого рахунку в Монобанку, грошей не отримував.\~ 05 квітня 2024 року представник позивача подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якому просив у випадку відсутності технічної можливості забезпечити проведення відеоконференції справу розглянути за наявними доказами. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду, був повідомлений належним чином, шляхом направлення повісток. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав, таким чином суд проводить розгляд справи згідно\~ст.280 ЦПК України\~в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 01 червня 2022 року [PERSON] через банківську систему «Монобанк» перерахував грошові кошти за номером мобільного телефону [NUMBER] в сумі 1\~990 грн., що стверджується квитанцією № С9АТ-МЕН8 4Х60 0967 від 01.06.2022 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16.03.2023 у справі № 756/3031/23 провадження №2-з/756/31/23 заяву [PERSON] , заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк», про забезпечення доказів - задоволено. Зобов`язано Акціонерне товариство «Універсал Банк» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19; код ЄДРПОУ 21133352) надати [PERSON] інформацію відносно власника рахунку АТ «Універсал Банк» за мобільним номером телефону [NUMBER] , на який 01.06.2022 було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 1 990,00 грн. згідно квитанції № C9AT-MEH8-4X60-0967, а саме: прізвище, ім`я, по батькові власника рахунку, місце реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків та паспортні дані. За інформацією наданою АТ «УніверсалБанк» отримувачем грошового переказу з 01 червня 2022 року о 21:46 у сумі 1 990,00 грн. здійсненого [PERSON] є: 1. Прізвище, ім`я, по батькові власника карткового рахунку за номером телефону [NUMBER] - [PERSON] . 2. Адреса реєстрації - [ADDRESS] . 3. ІПН [NUMBER] . 4. Серія/номер документа реєстрації - МЮ 417142. 5. Ким видано документ - Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області. 6. Коли видано документ 18.12.2015. 7. Адреса реєстрації [ADDRESS] . Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18) міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. У справі № 489/2893/18 Верховний Суд зазначив, що кошти, які були перераховані позивачем на банківську картку, що належить відповідачу без зазначення призначення платежу, що свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами, без наявності правових підстав, а також про те, що перераховані кошти є безпідставно отриманими відповідачем. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно усталеної практики ЄСПЛ «майно» може бути або «існуючим майном», або активами, в тому числі за позовами, щодо яких заявник може стверджувати, що він або вона має принаймні, «законне очікування» отримання ефективного володіння майном (справа «Прессос компанія Нав`єра А.О.» та інші проти Бельгії» , справа «Копеський проти Словаччини» та інші). Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ст.1213 ЦК України). Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Так, в судовому засіданні встановлено, що банківська картка, на яку позивачем перераховано кошти належить відповідачу. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів про наявність будь - яких зобов"язань між сторонами. Таким чином, в розумінні вищенаведених положень законодавства кошти набуті відповідачем, з яким позивач не пов`язаний договірними правовідносинами щодо такого майна, є безпідставно набутим майном, а тому відповідач зобов`язаний повернути ці кошти позивачу. За вказаних обставин, оскільки відповідачем до цього часу не повернуті безпідставно отримані ним грошові кошти позивача, та не надано суду доказів перерахування йому цих коштів на відповідній правовій підставі, вимоги в силу ст.ст. 1212, 1213 ЦК України є законними та обґрунтованими в цій частині позовних вимог й підлягають задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин порушуються права позивача, як власника грошових коштів, безпідставно набутих відповідачем. Статтею 625 Цивільного кодексу України\~визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей\~625,\~1212 Цивільного кодексу України\~положення\~статті 625 ЦК України\~поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, а тому в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених коштів нараховуються 3% річних від простроченої суми та інфляційні відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Здійснивши розрахунок інфляційних нарахувань та 3% річних, суд встановив, що розрахунок позивача є арифметично правильним та не виходить за межі розрахунку здійсненого судом, а відтак загальна сума інфляційних нарахувань та 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 362,80 грн. - інфляційних нарахувань та 115,25 - 3% річних. Вказаний розрахунок позивача, суд приймає до уваги, оскільки останній ніким не спростований та не оспорений. За таких обставин позов підлягає до повного задоволення і з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти в сумі 2\~468 грн. 05 коп., з яких безпідставно набуті кошти в розмірі 1990,00 грн.; 362,80 грн. - інфляційні збитки; 3 % річних 115,25 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору, то з відповідача в дохід держави стягується судовий збір у розмірі 1\~211 грн. 20 коп.

Outcome: approved