Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та посилається на те, що від шлюбу із відповідачем у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] ; спільне життя із відповідачем не склалося, а тому рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.02.2019р. їх шлюб було розірвано; відповідач виїхала за кордон до Італійської Республіки, перестала спілкуватися із дітьми, не опікується ним, не цікавиться їх долею, навчанням, станом здоров`я, не бере участі в їх вихованні, коштів на утримання дітей добровільно не надає, - у зв`язку з чим позивач змушений був звертатися до місцевого суду про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач вважає, що зазначені факти є ухиленням від виховання дітей матір`ю та свідомого нехтування нею своїх обов`язків, що є підставою задоволення цього позову, а тому просить за судовим рішенням позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та посилався на викладені обставини у зверненні до суду, просив та наполягав на задоволенні позову, так як діти повністю перебувають на його утриманні, а відповідач жодним чином не бере участі в їх вихованні та матеріальному забезпеченні; представник третьої особи позов підтримала та пояснила, що доцільно позбавити відповідача батьківських прав, оскільки діти проживають з батьком, він займається їх вихованням, а відповідач ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків та не надає матеріальної допомоги. Відповідач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи до суду не з`явилася; із відзивом на позов не зверталася, про причини неявки не повідомила. Тому суд уважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні, проти чого не заперечили позивач та представник третьої особи. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Судом установлено, що згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судовим рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19.03.2024 року, котре набрало законної сили, достатньо детально установлено факти спірних правовідносин у спорі про визначення місця проживання дітей між тими ж сторонами та ухвалено визначити місце проживання малолітньої дитини сина [PERSON] разом із батьком [PERSON] . Стосовно сина Арсенія питання залишилось невирішеним, оскільки він досяг шістнадцятирічного віку та самостійно вправі вибирати із ким із батьків має намір проживати та власне місце проживання, відтак, за мотивами рішення суду встановлено, що він фактично проживає за місцем проживання батька [PERSON] , за матеріалами справи не вбачається порушення житлових чи інших прав дитини як і не вбачається порушень права позивача [PERSON] як батька дитини. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Водночас за преюдиціальних обставин вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, а також беручи до уваги, що такі питання знаходять своє вирішення у крайніх випадках, судом узято до уваги наступне: Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, - і це знайшло своє підтвердження у спірних правовідносинах у цій цивільній справі. Крім того судом встановлено, що мати вихованням дітей не займається, матеріально не допомагає, має заборгованість зі сплати аліментів, діти проживають із батьком та перебувають на його утриманні. Із висновку №42 від 10 червня 2024 року відомо, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Ураховуючи вищенаведене суд уважає, що існують всі законні підстави для задоволення позову, - про позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітніх синів, оскільки вона свідомо ухиляється від виконання свого обов`язку по їх вихованню та утриманню; крім того роз`яснивши, що мати, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав у спосіб, визначений ст. 169 СК України.

Outcome: approved