Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

В жовтні 2023 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що з 2018 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі і разом з ним проживала у її будинку по [ADDRESS] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року у справі 757/17591/22-ц шлюб з відповідачем розірвано. Незважаючи на припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу відповідач продовжує тримати свої речі у її домоволодінні [ADDRESS] та регулярно, систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство. Так 13 грудня 2022 року працівниками поліції винесено терміновий заборонний припис серії АА №108878, яким [PERSON] зобов`язано залишити її місце проживання, заборонено вхід та перебування у місці її проживання, заборонено у будь-який спосіб з нею контактувати. Терміновий заборонний припис винесено строком до 23 грудня 2022 року. 26 лютого 2023 року відносно [PERSON] , за вчинення відносно неї домашнього насильства складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Також 26 лютого 2023 року працівниками поліції винесений терміновий заборонний припис серії АА №282523, яким [PERSON] заборонено вхід та перебування у місці її проживання. Терміновий заборонний припис винесений строком до 01 березня 2023 року. 29 липня 2023 року відносно відповідача складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинене відносно неї домашнє насильство. Також йому винесений терміновий заборонний припис, яким його зобов`язано залишити її місце проживання, заборонено вхід та перебування у місці її проживання та заборонено контактувати з нею у будь-який спосіб. Терміновий заборонний припис винесено строком на 10 діб, до 08 серпня 2023 року. Відповідно до постанови Бородянського районного суду від 02 березня 2023 року відповідачу оголошене усне зауваження (справа №939/358/23). Крім цього відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу за постановою Бородянського районного суду від 12 вересня 2023 року (справа №939/2088/23). На сьогоднішній день відповідач продовжує вчиняти домашнє насильство. В її домоволодінні перебувають його речі, а саме: автомобіль «Опель Комбо» реєстраційний номер [NUMBER] , четверо свиней, одяг та особисті речі. На вказане майно вона не претендує та бажає, щоб відповідач забрав ці речі з її домоволодіння, яке поділене між нею та її братом, але речі відповідача знаходяться виключно в її половині домоволодіння. Тому, оскільки заходи впливу на відповідача позитивних результатів не дали, статус члена сім`ї власника житла він втратив, має зареєстроване місце проживання в гуртожитку по [ADDRESS] , але переїхати туди не бажає, просила виселити [PERSON] з домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , та зобов`язати його забрати належні йому речі з її домоволодіння, а саме: автомобіль «Опель Комбо» реєстраційний номер [NUMBER] , четверо свиней, одяг та особисті речі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, викладене підтвердила. Уточнила, що після подачі позову відповідач забрав свої речі з її домоволодіння. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, у встановлені судом строки відзив на позов не подав. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року позов [PERSON] задоволений, розірваний шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 26 квітня 2018 року Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області, актовий запис №69 (а.с.14-17). Позивачці на праві приватної спільної частково власності належить домоволодіння по [ADDRESS] (а.с. 29). З копії паспорта відповідача вбачається, що він має зареєстроване місце проживання у гуртожитку по [ADDRESS] (а.с.13). За вчинення домашнього насильства відносно позивачки, відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що підтверджується копіями постанов Бородянського районного суду Київської області (а.с. 25-28). Крім цього, стосовно [PERSON] протягом 2022-2023 р.р. неодноразово виносились термінові заборонні приписи за вчинення ним домашнього насильства відносно позивачки, що підтверджується копіями термінових заборонних приписів (а.с.70-76). Перелік підстав для втручання в право особи на повагу до житла (прийняття судом рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та її виселення, заборона перебувати в житлі є по своїй суті втручанням держави у право особи на повагу до житла), які містяться в п. 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню: втручання можливе, якщо воно здійснюється згідно із законом, є необхідним в демократичному суспільстві, в тому числі для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Для застосування норм статті 116 ЖК України є необхідною наявність двох умов: 1) систематичне порушення правил співжиття; 2) вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах мешканців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Враховуючи викладене, суд частково задовольняючи позов, вважає за необхідне виселити [PERSON] з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки, як зазначила позивачка, відповідач вже забрав з її домоволодіння свої речі та майно. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивкачки необхфдно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору 858,88 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (1717,76 грн. : 2).

Outcome: partial