Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою. В обґрунтування заяви зазначила, що з 2005 року по 2010 рік вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . [INFO] у них народилась дитина - [PERSON] , проте запис про батька дитини зроблений відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. За життя [PERSON] визнав себе батьком дитини [PERSON] , піклувався про нього, матеріально забезпечував, всебічно сприяв його фізичному та моральному розвитку. У зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України, [PERSON] пішов служити до лав ЗСУ та 30 вересня 2023 року загинув. Встановлення факту батьківства [PERSON] у відношенні до дитини [PERSON] необхідно для оформлення пенсії по втраті годувальника та набутті статусу члена сім`ї загиблого. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що іншим порядком вирішити питання встановлення факту батьківства неможливо, заявник просить встановити факт того, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Ухвалою судді від 14 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та витребувано від Ічнянської районної державної нотаріальної контори інформацію чи заводилася спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] та залучено до участі в справі як заінтересовану особу Управління соціального захисту населення Прилуцької РДА (а.с. 20); за клопотанням представника заявника [PERSON] (а.с. 58) ухвалою суду від 08 квітня 2024 року залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб: Міністерство оборони України та Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (а.с. 59); 25 квітня 2024 року представником Міністерства оборони України Матієнком О.Б. подане клопотання про проведення справи у режимі відеоконференції (а.с. 92-94), яке було задоволено ухвалою суду від 29 квітня 2024 року (а.с. 104); протокольно ухвалою суду від 02 травня 2024 року виключено із числа учасників справи заінтересовану особу [PERSON] , у зв`язку зі смертю останнього (а.с. 110-116); 20 травня 2024 року представником Міністерства оборони України Матієнком О.Б. подана заява про доручення матеріалів до справи (а.с. 124-125); 03 липня 2024 року представником заявниці [PERSON] подане клопотання про приєднання доказів (а.с. 144); 03 липня 2024 року представником заявниці [PERSON] подане клопотання про проведення справи у режимі відеоконференції (а.с. 157), яке було задоволено ухвалою суду від 10 липня 2024 року (а.с. 158). 25 квітня 2024 року на адресу суду надійшли пояснення від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в яких останнє просить винести законне і обгрунтоване рішення з питання встановлення факту батьківства. Звертає також увагу на те, що встановлення факту не пов`язується із подальшим виникненням спору про право. У разі виникнення спору про право на отримання пенсії по втраті годувальника, суд залишає заяву без розгляду з роз`ясненням відповідних прав (а.с. 73-74). 25 квітня 2024 року представником Міністерства оборони України надіслано до суду пояснення по справі, вказуючи на те, що вони заперечують проти задоволення заявлених вимог з огляду на наступне. Заявницею не доведено достатніми доказами того, що за життя [PERSON] не було можливості зареєструвати його батьківство стосовно сина [PERSON] . З часу народження дитини - [PERSON] , ні [PERSON] , ні [PERSON] із заявами про внесення змін до актового запису про народження дитини, а саме: про походження дитини від батька відповідно до ст.ст. 126, 134 Сімейного кодексу України, не звертались. Також з питанням усиновлення дитини не звертались. В матеріалах справи також відсутній висновок ДНК про те, що дитина [PERSON] дійсно являється сином [PERSON] . Вважає, що [PERSON] діє не добросовісно, при визначенні правового статусу дитини як на момент народження сина, так і на даний час керується лише меркантильними інтересами. До того ж заявниця не надала жодних допустимих доказів на підтвердження факту батьківства (а.с. 77-90). Пояснень щодо заявлених вимог [PERSON] від Управління соціального захисту населення та Парафіївської селищної ради, як органу опіки та піклування не надійшло. Заявниця [PERSON] у судовому засіданні свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити із зазначених у її заяві підстав, при цьому зазначила, що в період з 2005 року по 2010 рік вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , з яким вели спільне господарство, мали спільний побут, бюджет. Від спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON] , якого [PERSON] визнавав рідним та весь час допомагав йому. Представник заявниці адвокат Сакун І.А. у судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити із зазначених у ній підстав. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог [PERSON] та пояснила, що померлий [INFO] [PERSON] доводився їй сином. Останній життя вважав [PERSON] своїм сином, виховував його, матеріально забезпечував. З 2005 року по 2010 рік він із заявницею та сином проживав однією сім`єю. [PERSON] вона вважає своїм онуком. Представник заінтересованої особи Ічнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Парафіївської селищної ради, як органу опіки і піклування, у судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Прилуцької районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Матієнко О.Б. у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви [PERSON] , підтримавши свої письмові пояснення, подані суду. Додатково вказав, що заінтересовані особи та свідки не можуть підтверджувати факт походження дитини від загиблого військовослужбовця. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що проживає поряд із заявницею. [PERSON] проживав разом з [PERSON] однією сім`єю, вели спільне господарство. У них народився син [PERSON] . Пізніше у 2010 році розійшлися. Але [PERSON] постійно спілкувався із батьком [PERSON] та бабою [PERSON] Померлий весь час допомагав сину. Заслухавши поясненя учасників процесу, показання свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У ч. 1 ст. 19 ЦПК України закріплено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із сімейних правовідносин. Згідно акта від 06 лютого 2024 року вбачається, що [PERSON] проживав в цивільному шлюбі з [PERSON] з 2005 року по 2010 рік. За період їх спільного проживання вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). За життя [PERSON] визнав себе батьком дитини [PERSON] , піклувався про нього, матеріально забезпечував, що зазначила у судовому засіданні заявниця та підтвердили заінтересована особа [PERSON] та свідок [PERSON] . У зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України, [PERSON] пішов служити до лав ЗСУ та 30 вересня 2023 року загинув. Із копії витягу 00016760737 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в смт. Парафіївка Ічнянський район Чернігівська область. Батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, актовий запис № 13 від 01 листопада 2007 року (а.с. 9). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] у віці 48 років, про що складено відповідний актовий запис № 354, місце смерті: село Рівнопіль Волноваський район Донецької області, місце державної реєстрації: Ічнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.11). У ході розгляду справи представник заявниці [PERSON] подала суду висновок експерта № 1375-МГ, здійсненого КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи « ДОР» від 10 червня 2024 року, відповідно до якого встановлено, що загиблий [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що загиблий [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999% (а.с. 145-149). Також факт батьківства підтверджується матеріалами справи, зокрема спільними фотографіями (а.с. 35-36), випискою по надходженням коштів по картці заявниці (а.с. 11, 12, 13), поясненнями заінтересованої особи [PERSON] та показаннями свідка [PERSON] . Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. Згідно усталеної практики Європейського суду на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05). Крім того, суд бере до уваги той факт, що після померлого [INFO] [PERSON] Ічнянською державною нотаріальною конторою 16 лютого 2024 року була заведена спадкова справа № 52/2004 за заявами [PERSON] та [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с. 165-167). Згідно наданих представником Міністерства оборони України Матієнком О.Б. додаткових матеріалів вбачається, що право на отримання одноразової грошової допомоги на померлого [PERSON] має його мати [PERSON] , рішення з приводу виплати вказаної допомоги ще не вирішувалося (а.с. 128-135). Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до змісту ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122 та 125 цього Кодексу. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. У відповідності до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, № 3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved