Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

30.05.2024 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , який народився [INFO] в с. ІІ Жовневе, Вовчанського району, Харківської області, що помер [INFO] в м.Харків. В обгрунтування заяви [PERSON] зазначив, що його батько [PERSON] проживав у селищі Великий Бурлук Харківської області, яке з 24.02.2022 року опинилося в окупації. Майже через три місяці окупації його вдалося вивезти його на підконтрольну Україні територію і 07.06.2022 року він був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа у місті Красногораді Харківської областфі у помешканні сина - [ADDRESS] . Після реєстрації у місті Краснограді [PERSON] уклав декларацію на медичне обслуговування з сімейним лікарем КЗОЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги Красноградського району" [PERSON] . Через похилий вік та хронічні хвороби [PERSON] потребував соціальної послуги з догляду, у зв`язку з чим заявник 08.08.2023 року уклав угоду з ТОВ "Сімейний" з приводу догляду за батьком. 14.10.2023 року у приміщенні ТОВ "Сімейний", за адресою: м.Харків, вул.Пестеля, б47, працівниками установи виявлено труп [PERSON] про що заявника було повідомлено телефоном. Також працівники установи викликали праціників поліції, для встановлення факту смерті [PERSON] . Працівники поліції та бригада експертів при огляді трупа [PERSON] тілесних ушкоджень не виявили, слідів, які б свідчили про насильницьку смерть встановлено не було. [PERSON] отримавши повідомлення про смерть батька зв`язався з сімейним лікарем, з приводу отримання медичної довідки про смерть. [PERSON] повідомила, що вона зможе видати подібну довідку в понеділок за умови, що при огляді трупу буде документально зазначено, що ознаки насильницької смерті відсутні. Прибувши до ТОВ "Сімейний" заявник ознайомився з актом огляду місця події, в якому було зазначено, що сліди насильницької смерті на тілі його батька відсутні. Забравши тіло батька [PERSON] поховав [PERSON] у селищі Великий Бурлук Харківської області . На наступний день [PERSON] зателефонувала йому і повідомила, що їй дзвонили працівники поліції і зазначили, що оскільки вона не оглядала труп [PERSON] , вона не повинна видавати довідку про його смерть. Через що вона відмовилася видати довідку про смерть [PERSON] . Зазначає, що встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне для державної реєстрації смерті батька, проведеної державним органом України, а через відсутність лікарського свідоцтва про смерть, здійснити це в позасудовому поряду неможливо. [PERSON] в судове засідання не прибув, направив до суду заяву, в якій свою заяву підтримав та просив встановити факт смерті [PERSON] . Представник заінтересованої особи Красноградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з"явився,направили клопотання про слухання справи за відсутності представника відділу, вирішення питання по суті залишають на розсуд суду. Перевіривши матеріали справи, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню враховуючи наступне. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Северодонецьким ЗАГСом Луганської області, від 30 червня 1964 року [PERSON] був батьком [PERSON] . [PERSON] , народився [INFO] в с.ІІ Жовтневє Вовчанського району Харківської області, був зареєстрований в [ADDRESS] , був внутрішньо переміщеною особою, фактично проживав в [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту та копією довідки ВПО. 28.08.2023 року [PERSON] було укладено договір про надання соціальної послуги з ТОВ "Сімейний", з приводу догляду і допомоги [PERSON] , місце надання послуги - [ADDRESS] . Згідно повідомлення Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області від 18.03.2024 року, встановлено, що 14.10.2023 року до відділу надійшло повідомлення, що за адресою: [ADDRESS] , в пансіонаті сімейного типу помер [PERSON] , [INFO] . Труп без видимих ознак насильницької смерті. Встановлення даного факту є необхідним для реєстрації факту смерті батька та отримання відповідного свідоцтва. Частинами третьою-четвертою статті 49 Цивільного кодексу України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України № 545 від 08 серпня 2006 року. Відповідно до положень вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину. Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У відповідності до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами ДРАЦСу може бути видано свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду (частина друга статті 317 ЦПК України). У заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (частина перша-друга статті 318 ЦПК України). Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях" розширено перелік територій, щодо яких поширює свою дію стаття 317 ЦПК. На даний час до них відносяться території, на яких введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окуповані території України, визначені такими відповідно до діючого законодавства. Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України, тому даний спрощений порядок розповсюджується на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум - до закінчення воєнного стану). Але в основному такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: - письмові докази; - речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; - висновки експертів; - копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; - пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; - довідки з військомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); - заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Частинами першою, другою статті 294 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22. Встановлення факту смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України. Крім того, відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. У справі, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є батьком заявника [PERSON] , [INFO] . Матеріали справи містять письмові пояснення ФО-П [PERSON] , з яких убачається, що 14 жовтня 2023 року до бюро ритуальних послуг звернувся [PERSON] , для організації поховання його батька [PERSON] .. Того ж дня , [PERSON] було поовано на центральому кладовищі смт.Великий Бурлук Харківської області. Вищенаведені докази у їх сукупності та взаємозв`язку дають підстави для висновку про доведеність вимог заявника належними та допустимими доказами, достатніми для висновку про те, що його батько [PERSON] , помер [INFO] у м.Харкові, Україна. За таких обставин суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення (факту смерті) підлягає задоволенню. Відповідно до п. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання, відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України .

Outcome: approved