Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати заборону відчуження житлового будинку [ADDRESS] , шляхом скасування запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 3654350, внесеного 29.08.2006 реєстратором: Ніжинська міська державна нотаріальна контора, підстава внесення відсутня, який належить на праві спільної часткової власності [PERSON] . Позов аргументує тим, що 16.10.1979 Ніжинським заводом гумових виробів їй було видано позику в сумі 1500 карбованців на індивідуальне будівництво. У шлюбі з [PERSON] вони побудували будинок за адресою: [ADDRESS] , який належить їй з чоловіком на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному. У зв`язку з видачею позики, на вказаний будинок було накладено заборону відчуження. Позивачкою було виплачено позику в повному обсязі і боргові зобов`язання перестали існувати. Ніжинський завод гумових технічних виробів був переданий у власність ТОВ «Ніжинські лабораторії скануючих пристроїв», яке в свою чергу згідно ухвали Господарського суду Чернігівської області від 26.11.2013 визнано банкрутом і з 2018 року припинило своє існування. У зв`язку з припиненням діяльності ТОВ «Ніжинські лабораторії скануючих пристроїв» позивачка не може отримати документи про погашення нею боргу перед підприємством та скасувати заборону відчуження, тому єдиним способом захисту її прав є звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді 09.05.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження та призначено судовий розгляд. Учасники справи в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явилися. Згідно поданої заяви представника позивачки [PERSON] - адвоката Глазун Т.В. просить позов задовольнити, розглядати справу за їх відсутності. Від представника відповідача - Бахмацької державної нотаріальної контори Чернігівської області заяв по суті справи чи з процесуальних питань не надійшло. Третьою особою [PERSON] подано заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи, що відповідачем відзиву не подано, суд відповідно до ст.ст.280, 281\~ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що Ніжинським заводом гумових виробів складено 16.10.1979 повідомлення за формою № 09 в Ніжинську державну нотаріальну контору про видачу [PERSON] ссуди в сумі 1500 карбованців на індивідуальне будівництво будинку в [ADDRESS] . Просили державну нотаріальну контору накласти заборону на будівлю позичальника, зведену нею за рахунок наданої ссуди (а.с. 11). Згідно із забороною, складеною 05.11.1979 державним нотаріусом Ніжинської державної нотаріальної контори Бусел Н.М., на підставі ст. 54 Закону УРСР "Про державний нотаріат" і повідомлення Ніжинського заводу гумових виробів про видачу [PERSON] ссуди для будівництва житлового будинку у сумі 1500 карбованців, накладено заборону відчуження будинку, розташованого в [ADDRESS] , до повного погашення ссуди. Зареєстровано в реєстрі за №237 (а.с.11 зворот). У Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про тип обтяження - заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження - 3654350; зареєстровано - 29.08.2006 за № 3654350 реєстратором: Ніжинська міська державна нотаріальна контора; підставу обтяження - не вказано, б/н; об`єкт обтяження - будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; власник [PERSON] ; додаткові дані - архівний номер 1897031CHERNIGOV9, архівна дата - 19.01.2000, дата виникнення - 05.11.1979, № реєстра 237-19, внутр. № 8201303422F1512B5437. Згідно архівної довідки виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 05.04.2024 №Уст.-68, з 1947 року діяла Ніжинська артіль інвалідів «ім. 9-го Травня», яка у 1966 році перейменована в Ніжинський завод гумових виробів, що в 1993 році перейменований у Ніжинський завод гумо-технічних виробів. Згідно наказу директора Ніжинського заводу гумо-технічних виробів від 31.03.1994 № 9, Ніжинський завод гумо-технічних виробів був приватизований та переданий у власність ТОВ «Ніжинські лабораторії скануючих пристроїв». Згідно ухвали Господарського суду Чернігівської області від 26.11.2013 ТОВ «Ніжинські лабораторії скануючих пристроїв» розпочато процедуру ліквідації по банкрутству. Запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи №10631170021000043 від 09.07.2018 (а.с. 13). Будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці за кожним на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 19.04.2010 виконавчим комітетом Ніжинської міської ради, згідно рішення № 145 від 15.04.2010 (а.с. 9). Згідно з ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ст. 54 Закону УРСР "Про державний нотаріат" від 25.12.1974 №3377-VIII, державний нотаріус або службова особа виконавчого комітету міської, селищної, сільської Ради народних депутатів, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем знаходження жилого будинку накладає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників за повідомленням установи банку, госпрозрахункового підприємства, організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт і купівлю жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників. Згідно з ст. 55 цього Закону одержавши повідомлення установи банку, госпрозрахункового підприємства, організації про погашення позички, повідомлення про припинення договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, державний нотаріус або службова особа виконавчого комітету міської, селищної, сільської Ради народних депутатів, яка вчиняє нотаріальні дії, знімає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників. \~ За правилами ст. 73 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 № 3425-XII, які діють на даний час, нотаріус за місцезнаходженням житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна або за місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону їх відчуження за повідомленням установи банку, іншої юридичної особи про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири). Одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна (ст. 74 цього Закону). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до абзаців першого-третього частини третьої статті 26 Закону № 1952-ІV (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Верховний Суд у постанові від 28.10.2020 у справі № 910/10963/19 сформулював правовий висновок, відповідно до якого у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону № 1952-ІV у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як: скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Крім того, Верховний Суд у постанові від 28.10.2020 у справі №910/10963/19 вказав, що за змістом частини третьої статті 26 Закону № 1952-ІV виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, висновок про що викладено у постанові Верховного Суду від 12.10.2022 у справі № 203/3435/21 (провадження №61-5467св22). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03.11.2021 у справі №161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22.12.2021 у справі N 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19). Згідно з пунктом 5 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 року (далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 6.1 Глави 15 Розділу ІІ Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна. Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна (нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права та повноваження, нотаріусу слід відбирати від таких осіб відповідну заяву, в якій міститиметься прохання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та до якої додаються необхідні підтверджуючі документи. При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання пункту 6.1. Глави 15 Розділу ІІ Порядку, нотаріус реєструє таку заяву в журналі реєстрації вхідних документів та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. \~Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. \~Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. \~Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Заборона відчуження є одним із обтяжень речових прав на нерухоме майно (пункт 4 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). \~З урахуванням обставин справи, з огляду на те, що в справі на даний час відсутні жодні докази на підтвердження доцільності й необхідності продовження дії обтяження вказаного нерухомого майна, що у свою чергу впливає на можливість позивачки повноцінно реалізувати свої права як власника майна, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна. При цьому враховується також, що у справі відсутні жодні відомості на підтвердження того, що внаслідок скасування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна будуть порушені права інших осіб. За позовними вимогами про скасування арешту з майна особою, яка має відповідати за позовом є особа, в інтересах якої накладено арешт. Беручи до уваги, що обтяження було накладене у 1979 році в інтересах Ніжинського заводу гумових виробів, який в подальшому передано у власність ТОВ «Ніжинські лабораторії скануючих пристроїв», яке в 2018 році було припинено шляхом ліквідації, суд у даній справі не вбачає порушень у залученні до справи відповідачем органів нотаріату, якими здійснювалася реєстрація заборони.

Outcome: approved