Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

12.03.2024 року до суду звернувся позивач Верхівцевська міська рада, в особі служби у справах дітей Верхівцевської міської ради, з позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , до [PERSON] , третя особа, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Центр надання соціальних послуг Верхівцевської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів . 19.03.2024 року надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 20.03.2024 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 04.06.2024 року. 04.06.2024 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 17.07.2024 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 17.07.2024 року в підготовчому судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , у батька - [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав. Стягнути із відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини в відповідного віку, щомісячно, на ім`я державного дитячого закладу або особи, до якої буде поміщене дитина. Передати малолітнього - [PERSON] , [INFO] , службі у справах дітей Верхівцевської міської ради для подальшого влаштування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідач, [PERSON] , [INFO] , має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В порушення вимог ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, відповідач, [PERSON] , на даний час не виконує цих своїх обов`язків, не має можливості займатись вихованням та утриманням свого малолітнього сина. Відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2022 року мати дитини. [PERSON] , [INFO] була позбавлена батьківських прав по відношенню до малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - [PERSON] ,, в той час відбував службу в лавах ЗСУ. Після позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [PERSON] , звільнили з лав Збройних Сил України за станом здоров`я та він виявив бажання займатись вихованням та утриманням малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день неможливо повернути дитину [PERSON] , в зв`язку з тим, що він мешкає з матір`ю дитини, яка позбавлена батьківських прав На даний час малолітній - [PERSON] , [INFO] , тимчасово перебуває у прийомній сім`ї [PERSON] і [PERSON] . 12.12.2023 року на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалось питання щодо повернення малолітнього, [PERSON] , [INFO] , до родини. Членами комісії було роз`яснено гр. [PERSON] , про необхідність розлучення із [PERSON] , та мешкання окремо одне від одного, або допомогти дружині змінитись та поновитись в батьківських правах стосовно дитини. Членами комісії та прийомними батьками було роз`яснено [PERSON] , що його син починає забувати рідного батька та дуже прив`язався до прийомних батьків, які тимчасово займаються його вихованням. В зв`язку з чим гр. [PERSON] , було рекомендовано приходити до сина як можна частіше, та приймати всіляку участь у його житті, для того щоб дитина не забула його, як рідного батька. На засіданні даної комісії було вирішено надати батькові термін та допомогти дружині закодуватись та влаштуватись на роботу. 26.01.2024 року на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини повторно розглядалось питання щодо повернення малолітнього. [PERSON] , [INFO] , батькові. Було встановлено, що батько бачився з дитиною лише три рази. Також на даний час батько проходить лікування з метою отримання групи інвалідності. Мати дитини своєї поведінки не змінила. Відповідачеві потрібно інтегруватись в суспільстві, пройти реабілітацію та вирішити всі проблеми, а потім займатись вихованням сина, а для цього потрібний деякий час. Відповідач з такою пропозицією комісії погодився. Зазначені обставини і стали підставою зверхня до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач, [PERSON] , в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Пояснив, що дійсно йому потрібен час для проходження лікування та вирішення всіх інших проблем. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: органу опіки і піклування Верхівцевської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, як встановлено в судовому засіданні відповідачка, [PERSON] , на даний час не виконує цих своїх обов`язків, не має можливості займатись вихованням та утриманням свого малолітнього сина. Відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2022 року мати дитини. [PERSON] , [INFO] була позбавлена батьківських прав по відношенню до малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - [PERSON] , в той час відбував службу в лавах ЗСУ. Після позбавлення батьківських прав гр.. [PERSON] , [PERSON] , звільнили з лав Збройних Сил України за станом здоров`я та він виявив бажання займатись вихованням та утриманням малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією рішення суду . За доводами позивача на сьогоднішній день неможливо повернути дитину [PERSON] , в зв`язку з тим, що він мешкає з матір`ю дитини, яка позбавлена батьківських прав, також батько дитини проходить медичне лікування. Крім того відповідачеві необхідний час для налагодження взаємовідносин із сином. Оскільки перебуваючи у прийомній сім`ї малолітній, - [PERSON] , [INFO] , почав забувати батька та прив`язаний до прийомних батьків. Дані обставини визнаються відповідачем, який в судовому засідання пояснив, що йому дійсно потрібен час для адаптації, лікування, вирішення житлового питання та інших проблем, але він бажає забрати в подальшому свою дитину та виховувати її. Відповідно до ч.1 ст. 82 СК України - Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином зазначені вище обставини доказуванню не підлягають. Відповідно до п. 1 ст. 170 СК України - Суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відповідно до рішення виконавчого комітету Верхівцевської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області № 41 від 14.02.2024 року вирішено про доцільність відібрання малолітнього - [PERSON] , [INFO] , у батька - [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав, що підтверджується копією висновку органу опіки і піклування. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Оцінюючи всі надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки батько бажає займатись вихованням дитини, надає допомогу на його утримання, але батькові необхідний час для проходження адаптації після участі у бойових діях, проходження лікування, отримання психологічної допомоги, вирішення питань побутового характеру та налагодження взємовідносин із дитиною, яка в силу віку та тривалого часу не перебування з батьком почала забувати свого рідного батька. Тому таке рішення відповідатиме як інтересам дитини так і інтересам відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України, - При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Ухвалюючи рішення про відібрання дитини без позбавлення відповідача батьківських прав суд приходить до висновку і про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, на користь комунального дитячого навчально-вихованого закладу або осіб, до якої поміщена дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до вхідного реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 12 березня 2024 року. Тому аліменти на утримання дітей суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. На підставі чого суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з [PERSON] , судовий збір на користь держави в сумі 2 422 грн. 40 коп. так як судом ухвалюється рішення про задоволення двох позовних вимог .

Outcome: approved