Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

25.12.2023 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати укладений 20.11.2010 року між сторона шлюбу посилаючись на те, що шлюб між позивачем та відповідачем був зареєстрований 20.11.2010 року, але наразі сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини і подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам спільної неповнолітньої дитини подружжя - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вважає примирення між подружжям неможливим. Ухвалою суду від 29.12.2023 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Ухвалою суду від 20.02.2024 року сторонам наданий строк для примирення та зупинене провадження у справі на строк наданий подружжю для примирення. Ухвалою суду від 22.07.2024 року відновлене провадження у справі. 08.02.2024 року о суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що подружжя має спільну дитину, в даний час проживає окремо, але зберігає дружні відносини, відповідач намагається зберегти родину аби у дитини була повноцінна сім`я. У мирний час подружжя проживало добре, неприязних відносин не було, а в зв`язку агресією рф позивачка з дитиною виїхали до іншої країни. Позивачка в судове засідання не з`явилась, у змісті позову наявне клопотання позивача про розгляд справи без її участі. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що вже не має заперечень проти розірвання шлюбу, примирення не відбулось, позивачка на зв`язок із ним не виходить, а з сином відповідач спілкується телефоном. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 20.11.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В процесі розгляду справи за клопотанням відповідача судом було надано сторонам строк для примирення, однак вбачається, що сторони примирення не досягли, і позивачка не відкликала своєї позовної заяви, відповідно вона не має наміру поновлювати шлюбні стосунки з відповідачем. У позові позивачка вказує, що збереження шлюбу суперечить, зокрема, її інтересам, і у суду відсутні підстави для сумніву у таких твердженнях позивача, адже навіть наданий сторонам строк на примирення не призвів до відновлення стосунків, що вказує на дійсну волю позивача, свідоме та обдумане рішення жінки розірвати шлюб. Позивачка не має наміру відновлювати шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем, при цьому примушування, а ні чоловіка, а ні жінки до шлюбу є неприпустимим. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved