Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним і відповідачкою, який зареєстрований 21 червня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №219. У відповідності до ч.2 ст.115 СК України просить направити рішення про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили до органу ДРАЦС. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 21 червня 2008 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які після розірвання шлюбу залишаться проживати з матір`ю. Спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння і різні характери, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Спільне проживання, ведення спільного господарства і шлюбні відносини між ними припинені, шлюб має формальний характер. Позивач вважає подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливим і таким, що суперечить їх інтересам. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач в позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності. Від відповідачки надійшла до суду заява про визнання позовних вимог і розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21 червня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №219. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 21 червня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 24.07.2009 Жовтневим відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Харківського міського\~управління юстиції)та [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 16.12.2016 Жовтневим районним\~у м.Харкові\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~ГТУЮ в\~Харківській області) За змістом положень ч. 1 ст.\~24\~СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до статті 3\~СК України\~сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, почуття поваги та любові втрачені, тобто сім`я існує формально і фактично розпалась, що суперечить інтересам сторін. Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21\~грудня 2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, примиритися не бажає, відповідачка позов визнала. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства і інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідачка клопотання про зміну прізвища на дошлюбне не подавала. На підставі викладеного і

Outcome: approved