Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

17.08.2023р. до Гайсинського районного суду Вінницької області звернулися [PERSON] та [PERSON] із зміненим (уточненим) 24.01.2024р. та 07.02.2024р. позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка була завдана спадкодавцем, в якому вони просили: стягнути із [PERSON] , [INFO] , на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] , 50945,94грн. матеріальної та моральної шкоди, яка була присуджена вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 29.11.2018 року по справі №129/3686/13-к, за життя спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис про смерть №164 та стягнення з [PERSON] , [INFO] , законного представника [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] та [PERSON] , 95966,81 грн. матеріальної та моральної шкоди, яка була присуджена вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 29.11.2018 року по справі №129/3686/13-к, за життя спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис про смерть №164. Позовні вимоги обґрунтували тим, що вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 29.11.2018 року в справі №129/3686/13-к, [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 30712,11 грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди, на користь [PERSON] 30712,11 грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 лютого 2019 року апеляційну скаргу потерпілих [PERSON] та [PERSON] залишено без задоволення, вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 29.11.2018 року відносно [PERSON] залишено без змін. На підставі вказаного рішення суду 10.04.2019 року були видані виконавчі листи, а Гайсинським відділом ДВС у Гайсинському районі Вінницької області ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький) відкриті виконавчі провадження №58958249, № 58958332 та стягнута частина присуджених до виплати сум, однак, 30.06.2022 року Гайсинським відділом ДВС у Гайсинському районі Вінницької області ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький) винесено постанови про закриття виконавчих проваджень на підставі п.3 частини першої статті 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю, [INFO] боржника [PERSON] , та у зв`язку із чим стягнення було припинено. Згідно довідок Гайсинського відділу ДВС у Гайсинському районі Вінницької області ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький) станом на 05.12.2022 року залишилася невиплаченою сума 107816,95 [PERSON] , та 95966,81 [PERSON] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] по закону є: - [PERSON] , [INFO] , мати спадкодавця, має право на обов`язкову частку у спадщині; - [PERSON] , [INFO] , донька спадкодавця, має право на обов`язкову частку у спадщині; - [PERSON] , [INFO] , дружина спадкодавця, законний представник неповнолітньої [PERSON] . А тому позивачі вимушені за захистом свого порушеного права звернутися до суду із цим позовом. 22.08.2023р. ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання. 19.09.2023р. на адресу суду від відповідачки та законного представника [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що [INFO] її чоловік та батько її неповнолітньої доньки [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] виданим 30.04.2022 року Гайсинським відділом ДРАЦС у Гайсинському районі Вінницької області ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький). Про відкриті виконавчі провадження стосовно її чоловіка №58958246 та №58958332 їй було відомо, тому вона одразу подала копію свідоцтва про смерть у Гайсинський відділ ДВС у Гайсинському районі Вінницької області ЦЗМУМЮ (Хмельницький). 30.06.2022 року Гайсинським відділом ДВС у Гайсинському районі Вінницької області ЦЗМУМЮ (Хмельницький) було винесено постанови про закриття виконавчих проваджень на підставі п. 3 частини першої статті 39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв?язку зі смертю боржника [PERSON] . Зазначила, що жодного рухомого чи нерухомого майна у її чоловіка не було, тому до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини ні вона, ні її неповнолітня донька [PERSON] , не звертались та спадкова справа не заводилась, що підтверджується листами від нотаріусів Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області. Вказала, що про смерть її чоловіка позивачам стало відомо не пізніше 30.06.2022 року, оскільки було винесено постанови про закриття виконавчих проваджень. В умовах воєнного стану строк для прийняття спадщини становить 10 місяців. Ні упродовж десяти місяців, з дати смерті її чоловіка, а саме до 24.02.2023 року, ні до пред?явлення цього позову позивачі [PERSON] та [PERSON] з майновими вимогами до неї та її доньки не зверталися, як не зверталися і до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , а виходячи із змісту ст. 1281 ЦК України допускається два способи пред?явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: 1. безпосередньо до спадкоємців; 2. опосередковано - через нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. Як зазначено в п.п.2.1. п. 2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, претензії кредитора визначені однією з підстав заведення нотаріусом спадкової справи. Оскільки позивачами не виконано покладеного на них ч. 2 ст. 1282 ЦК України обов?язку до 24.02.2023 року звернутися з майновими вимогами до спадкоємців, які прийняли спадщину, як безпосередньо так і через нотаріуса, а відтак порушене право позивача не підлягає судовому захисту в силу ч. 4 ст. 1281 ЦК України. Водночас вказала, що в позовній заяві позивачі не зазначили, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, не вказали перелік такого майна, суму та не надали відповідних доказів. Позивачами не надано доказів суду наявність обставин одержання відповідачами у спадщину будь якого майна, що б можна було оцінити та визначити вартість для застосування у даній справі. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов?язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Тому підстав для задоволення позову немає. Також звернула увагу, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де разом з ним були зареєстровані його батьки: [PERSON] та [PERSON] 24.01.2024р. на адресу суду від представника позивачів [PERSON] та [PERSON] адвоката Долі О.А. надійшла заява в якій вона вважає, що відповідачка [PERSON] у поданому до суду відзиві не спростувала твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог та не погоджуючись із запереченнями відповідача щодо наведених у позові обставин та правових підстав позову, надала суду належні докази спроможності відповідача [PERSON] , [PERSON] , спадкоємців після смерті [PERSON] , відшкодувати моральну та майнову шкоду, яка була завдана за життя спадкодавцем, а саме: копію витягу з наказу в/ч [NUMBER] від 11.07.2022 р., згідно якої дружина [PERSON] та донька [PERSON] отримали виплати (грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, щомісячну премію у розмірі 301% від посадового окладу та щомісячну додаткову винагороду в розмірі 100000грн.) внаслідок смерті [PERSON] ; адвокатський запит до ТСЦ 0542 РСЦГ СЦМВС України у Вінницькій обл. від 29.11.2023р. та відповідь ТСЦ 0542 РСЦГСЦМВС України у Вінницькій обл. від 07.12.2023р., згідно якої 02.05.2023 р. [PERSON] придбала транспортний засіб, SUZUKI VITARA, 2023 року випуску, дата реєстрації 05.05.2023 р. 24.01.2024р. від відповідачки [PERSON] надійшли заперечення на позовну заяву, в яких вона просила взяти до уваги те, що виплати (грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, щомісячну премію у розмірі 301% від посадового окладу та щомісячну додаткову винагороду в розмірі 100000 грн.) згідно Наказу в/ч [NUMBER] від 11.07.2022 р. вона отримала як член сім?ї відповідно до ст.1227 ЦК України, згідно з якою суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв?язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім?ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини, а відповідно до Постанови Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 14.02.2022 р. в справі № 243/13575/19 тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім?ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Особливістю сингулярного правонаступництва є те, що в процесі його здійснення до особи переходить лише окреме право або окремий обов?язок, а не сукупність прав та обов?язків в цілому. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв?язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім?ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім?ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини. Право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім?ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім?ї - спадкоємцями. Це дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов?язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов?язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов?язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Після смерті її чоловіка жодного майна не залишилось, що відповідно виключає саму можливість набуття права спадкування. А майно на яке посилається в своїй позовній заяві представник позивачів належить їй особисто. Спадкоємці не можуть відповідати за спадщину власним майном, а кредитори в жодному разі не мають права вимагати погашення боргу із власного майна спадкоємця. 07.02.2024р. на адресу суду від представника позивачів [PERSON] та [PERSON] адвоката Долі О.А. надійшла заява в якій вона повідомила, що 01.02.2024 р., з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок, за взаємним волевиявленням, без будь-якого (фізичного чи морального) тиску ззовні сторони [PERSON] , відповідач по даній цивільній справі, мати [PERSON] , сплатила, позивачу [PERSON] , грошову компенсацію в розмірі 50945 (п?ятдесят тисяч дев?ятсот сорок п?ять)грн. 94 к., та половину судових витрат в розмірі 3500грн00к., що підтверджується розпискою позивача від 01.02.2024 р., а тому подали суду заяву про виключення із складу учасників процесу відповідача [PERSON] , оскільки будь-яких претензій (вимог) до [PERSON] позивачі [PERSON] , [PERSON] по цивільній справі №129/2674/23 не мають. Окрім того, вважають, що відповідач [PERSON] у поданому до суду запереченні не спростувала твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог та не погоджуючись із запереченнями відповідача щодо наведених у позові обставин та правових підстав позову, надали суду докази спроможності відповідача [PERSON] , [PERSON] , спадкоємців після смерті [PERSON] , відшкодувати моральну та майнову шкоду, яка була завдана за життя спадкодавцем, а саме: заяву [PERSON] з приводу наявності спадкового майна після померлого [INFO] [PERSON] , на яке може бути проведено стягнення, присуджене Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 29.11.2018 р. по справі №129/3686/13-к. 22.02.2024р. від відповідачки [PERSON] надійшли заперечення, в яких вона вказала, що транспортний засіб SUZUKI VITARA нею був придбаний через рік після смерті її чоловіка [INFO] , за її особисті кошти, тому дане майно є її приватною власністю. Автомобіль «Dewoo-Lanos» [NUMBER] був придбаний її батьком [PERSON] та належав йому на підставі приватної власності, а вона та її чоловік користувались ним у власних потребах. На даний час даний автомобіль її батько продав, тому жодних документів на нього не збереглось. Крім того, звернула увагу, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві власності, та не є спільно нажитим у шлюбі майном, оскільки був переданий їй на підставі договору дарування серії ВВЕ № 132983 від 29.07.2004 року Гайсинської державної нотаріальної контори, а шлюб між нею та [PERSON] було зареєстровано 18.06.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 18.06.2006р. Виконавчим комітетом Кунянської сільської ради Гайсинського району Вінницької області. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Доля О.А. в судовому засіданні вимоги позову підтримала з наведених в позовній заяві підставах. Відповідачка та законний представник неповнолітньої [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення вимог позову [PERSON] та [PERSON] заперечила, з наведених в запереченнях на позовну заяву підстав. З`ясувавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, з урахуванням наявних в справі доказів та вимог закону суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні вимог позову [PERSON] та [PERSON] необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1,3, 4 ст.12, ч.ч.1,2 ст.76 ч.1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими й електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст.79 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову. Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. За вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. На виконання цих обов`язків суд має з`ясувати у позивача предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). У відповідача суд з`ясовує суть та характер заперечення проти позову й на підставі з`ясованого визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору (предмет доказування). Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (частина друга статті 1274 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов?язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов?язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Відповідно до Постанови Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 14.02.2022 р. в справі № 243/13575/19 тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім?ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Особливістю сингулярного правонаступництва є те, що в процесі його здійснення до особи переходить лише окреме право або окремий обов?язок, а не сукупність прав та обов?язків в цілому. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв?язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім?ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім?ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини. Право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім?ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім?ї - спадкоємцями. Це дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов?язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Судом встановлено, що вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 29.11.2018 року в справі №129/3686/13-к, [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 30712,11 грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди, на користь [PERSON] 30712,11 грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 лютого 2019 року апеляційну скаргу потерпілих [PERSON] та [PERSON] залишено без задоволення, вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 29.11.2018 року відносно [PERSON] залишено без змін. На підставі вказаного рішення суду 10.04.2019 року були видані виконавчі листи, а Гайсинським відділом ДВС у Гайсинському районі Вінницької області ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький) відкриті виконавчі провадження №58958249, № 58958332 та стягнута частина присуджених до виплати сум, однак, 30.06.2022 року Гайсинським відділом ДВС у Гайсинському районі Вінницької області ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький) винесено постанови про закриття виконавчих проваджень на підставі п.3 частини першої статті 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю, [INFO] боржника [PERSON] , та у зв`язку із чим стягнення було припинено. З наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що нотаріусами Гайсинського районного нотаріального округу спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилася (а.с.41,42,43,44,45), що свідчить про відсутність спадкового майна після смерті останнього. Крім того, в матеріалах справи міститься копія договору купівлі-продажу автомобіля ДПрА-046/23 від 02.05.2023р., відповідно до якого [PERSON] 02.05.2023р. придбала транспортний засіб SUZUKI VITARA, 2023 року випуску, тобто через рік після смерті її чоловіка [PERSON] (а.с.114-115). Щодо житлового будинку, варто зазначити, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, № інформаційної довідки 335867517 від 15.06.2023 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , який належить [PERSON] на підставі договору дарування від 29.07.2004р., тобто остання набула право приватної власності на зазначений житловий будинок ще до укладення шлюбу із [PERSON] , який був зареєстрований 18.06.2006р. (а.с.68). Щодо виплат отриманих [PERSON] , які вона отримала відповідно до витягу з наказу в/ч [NUMBER] від 11.07.2022 p., відповідно до якого дружина [PERSON] та донька [PERSON] отримали виплати (грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, щомісячну премію у розмірі 301% від посадового окладу та щомісячну додаткову винагороду в розмірі 100000грн.) внаслідок смерті [PERSON] , суд зазначає, що відповідно до Постанови Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 14.02.2022 р. в справі № 243/13575/19 тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що отримана [PERSON] та [PERSON] , не є спадщиною (отриманою грошовою виплатою в спадок), а отримання цієї суми заробітної плати, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім?ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до наданої інформації з ТСЦ МВС №0542 від 16.02.2024р., у період з травня по жовтень 2023 реєстраційні дії щодо транспортного засобу Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] не проводилися, тобто він не належить [PERSON] (а.с.117). З огляду на викладене підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] відсутні.

Outcome: dismissed