Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно (житловий будинок та земельні ділянки). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер її прадідусь [PERSON] та [INFO] померла її прабабуся [PERSON] . Позивачка є спадкоємцем після смерті прадідуся [PERSON] за законом після смерті прабабусі [PERSON] в порядку спадкової трансмісії, а також є спадкоємцем після смерті прабабусі [PERSON] за заповітом, але позивачка не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно (житловий будинок та земельну ділянку). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, направила суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, направила суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, повідомляє, що на спадкове майно після смерті [PERSON] , згідно заповіту від 16.01.2018 року, не претендує, відмовляється від прийняття такого майна в користь дочки - [PERSON] . Третя особа Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності представника, проти позовних вимог не заперечують. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Милятинською сільською радою Буського району Львівської області від 22.05.1994 року, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на: - житловий будинок (будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами) [ADDRESS] ; - земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1900 га кадастровий номер 4620683600:16:004:0014, що розташована в [ADDRESS] ; - земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (підсобного господарства) площею 0,4800 га кадастровий номер 4620683600:16:001:0099, що розташована в с. Старий Милятин Золочівського району Львівської області; - земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (підсобного господарства) площею 0,1200 га кадастровий номер 4620683600:16:002:0089, що розташована в с. Старий Милятин Золочівського району Львівської області. Відповідно до довідки від 07.03.2024 року № 173, виданої Милятинським старостинським округом Буської міської територіальної громади Золочівського району Львівської області, згідно з даними погосподарських книг, житловий будинок в [ADDRESS] належав [PERSON] , який помер [INFO] . З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 21.01.2021 року вбачається, що житловий будинок 1959 року побудови, загальною площею 90,6 кв. м. придатний для проживання, відповідає технічним нормам побудови, інвентаризаційна вартість будинку 308 573 грн. Право приватної власності на дані земельні ділянки [PERSON] підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 11 грудня 1993 року, виданим на підставі рішення 15 сесії Милятинської сільської ради народних депутатів від 07.12.1993 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3, та Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відповідно, № HB-3500461142022 від 18.02.2022 року, № HB-5100575042022 від 05.07.2022 року та № HB-6100141752024 від 08.02.2024 року. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Милятинською сільською радою Буського району Львівської області від 08.10.2018 року, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на: -земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2622 га, що розташована на території Милятинської сільської ради, зараз територія Буської міської ради Золочівського району Львівської області; -земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1451 га кадастровий номер 4620683600:13:001:0019, що розташована на території Милятинської сільської ради, зараз територія Буської міської ради Золочівського району Львівської області. Право приватної власності на дані земельні ділянки [PERSON] підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 28.02.2000 року, виданим на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 14 лютого 2000 року № 72, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3052, та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № HB-5300474652022 від 16.02.2022 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 43282565 від 04.09.2025 року. З свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Милятинською сільською радою 27.01.2000 року вбачається, що [PERSON] (позивачка) народилася [INFO] , про що зроблено актовий запис № 3, має батьків: [PERSON] та [PERSON] . Факт перебування в шлюбі батьків позивачки підтверджується свідоцтвом Серії [NUMBER] , повторно виданим Милятинською сільською радою 06.03.2008 року, актовий запис 01 від 04.04.1996 року. Після одруження з [PERSON] , позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] , виданим Новоушицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 38. [PERSON] (батько позивачка) помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом Серія [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Митлятинської сільської ради Буського району Львівської області 10.02.2015 року. Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Буської міської ради Милятинський старостинський округ № 172 від 07.03.2024 року, [PERSON] (батько позивачки), [INFO] , який помер [INFO] був сином [PERSON] (бабуся позивачки), [INFO] , був зареєстрований та проживав разом з нею в [ADDRESS] . Після одруження бабуся позивачки змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом Серії [NUMBER] від 10.07.1977 року, актовий запис № 9. [PERSON] (бабуся позивачки) народилася [INFO] в с. Старий Милятин, батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом Серії [NUMBER] , виданим повторно 11.06.1963 року, про що зроблено актовий запис № 4 від 06.01.1949 року. [PERSON] за життя розпорядилася належним їй майном, склавши заповіт від 16.01.2018 року, засвідчений секретарем Милятинської сільської ради, зареєстрований в реєстрі № 1, розпорядилася все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори № 291/01-16 від 27.05.2024 року вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилася, а також після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилася. Згідно довідки Виконкому Буської міської ради № 174 від 07.03.2024 року, за підписом старости Милятинського старостинського округу, [PERSON] (прабабуся позивачки), яка померла [INFO] була зареєстрована та проживала до дня смерті в [ADDRESS] , разом з дружиною онука [PERSON] (відповідачка) та правнучкою [PERSON] (позивачка), таким чином згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивачка прийняла спадщину. [PERSON] (мати позивачки), як спадкоємець до вказаного вище майна по заповіту, відмовляється від прийняття такого в користь доньки - позивачки, згідно заяви від 14 березня 2024 року. Прадідусь [PERSON] за життя не розпорядився належним йому на праві приватної власності майном, заповіт не склав. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. В даному випадку днем відкриття спадщини є [INFO] . Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга). Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Фактично спадщину після смерті прадіда прийняла прабабця [PERSON] , однак за життя не оформила юридично прийняття такої. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем до спадкового майна, що належала прадіду [PERSON] в порядку спадкової трансмісії згідно ст. 1276 ЦК У країни. Відповідно до п. 15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Згідно ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. З огляду на те, що позивачка є спадкоємцем за законом, яка вступила в управління спадковим майно, прийняла спадщину в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Норма ст. 316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частина 1 ст. 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно - житловий будинок та земельні ділянки, які належали померлому [PERSON] на праві приватної власності, а також земельні ділянки, які належали померлій [PERSON] на праві приватної власності. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Ураховуючи викладене, на підставі ст. ст. 524, 525, 526, 527, 529, 548, 549, 550 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: approved