Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

Стислий виклад заяви про встановлення факту смерті особи. Заявник адвокат Коцан Р.М. в інтересах [PERSON] звернувся у Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області із заявою у порядку окремого провадження, в якій просить суд ухвалити рішення про визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним. Також просить призначити його опікуном [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із заявником. Заяву обґрунтовано\~тим,\~що [PERSON] є сином [PERSON] . [PERSON] є дядьком заявника [PERSON] . Родинні зв`язки підтверджуються паспортом громадянина України [PERSON] ; свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] ; паспортом громадянина України [PERSON] ; свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] ; паспортом громадянина [PERSON] ; свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] ; паспортом громадянина [PERSON] ; паспортом громадянина України [PERSON] ; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00040605738. Дядько заявника [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, нагляду, допомоги, оскільки, хворіє на тяжке психічне захворювання та є інвалідом І рупи підгрупи «Б», що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12 ААА №357312 від 31.05.2017 року. Дане захворювання дядька заявника призводить до того, що він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує медичного нагляду та лікування, а також постійної сторонньої допомоги, догляду та контролю. Батько заявника\~ [PERSON] і\~мати,\~ [PERSON] ,\~не бажають\~та не\~можуть займатися\~щоденним доглядом\~за свої\~сином [PERSON] ,\~натомість не\~заперечують щодо\~призначення заявника\~опікуном недієздатного.\~В свою\~чергу,\~заявник [PERSON] \~здоровий та\~може здійснювати\~сторонній догляд\~за [PERSON] . У призначене судове засідання з`явився представник заявника адвокат Коцан Р.М., який підтримав подану ним заяву, просив таку задовольнити у повному обсязі з підстав, що у ній були викладені. Представник [PERSON] - адвокат Копанський М.Л. просив задовольнити заяву про визнання його довірителя недієздатним та встановити над ним опікуна. Представник заінтересованої особа органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області - Білоган Л.М. в судовому засіданні проти задоволення заяви [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення недієздатній особі опікуна не заперечувала. Заяви та клопотання учасників справи. На адресу суду від заінтересованої особа органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області надійшло подання від опікунської ради при виконкомі Дрогобицької міської ради про доцільність призначення [PERSON] опікуном над дядьком [PERSON] . Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваля Р.Г. від 14.08.2023 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 09.10.2023. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.10.2023 призначено судово - психіатричну експертизу відносно [PERSON] .. а провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.04.2024 поновлено провадження по справі з метою вирішення питання щодо представлення медичних документів [PERSON] 16.04.2024 ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області витребувано медичні документи [PERSON] та знову зупинено провадження у даній справі. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2024 поновлено провадження по справі. Справу призначено до розгляду у судове засідання на 01.07.2024 о 13.00 год.. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі. Протокольною ухвалою суду від 01.07.2024. розгляд даної справи відкладено та призначено її до розгляду на 04.07.2024 о 13.15 год. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Заявник [PERSON] є сином [PERSON] [PERSON] є дядьком заявника [PERSON] . Родинні зв`язки підтверджуються паспортом громадянина України [PERSON] ; свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] ; паспортом громадянина України [PERSON] ; свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] ; паспортом громадянина [PERSON] ; свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] ; паспортом громадянина [PERSON] ; паспортом громадянина України [PERSON] ; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00040605738. Дядько заявника [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, нагляду, допомоги, оскільки, хворіє на тяжке психічне захворювання та є інвалідом І рупи підгрупи «Б», що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12 ААА №357312 від 31.05.2017 року. Дане захворювання дядька заявника призводить до того, що він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує медичного нагляду та лікування, а також постійної сторонньої допомоги, догляду та контролю. Батько заявника [PERSON] і мати, [PERSON] , не бажають та не можуть займатися щоденним доглядом за свої сином [PERSON] , натомість не заперечують щодо призначення заявника опікуном недієздатного. Судом встановлено,\~що заявник\~ [PERSON] \~здоровий та\~може здійснювати\~сторонній догляд\~за [PERSON] . Згідно висновку судово-психіатричного експерта Львівського філіалу судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» № 305 від 13.06.2024 встановлено, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом параноїчною шизофренією безперервного типу перебігу із вираженим дефектом особистості і емоційно воловій сфері. За своїм психічним станом нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до подання опікунської ради при виконавчому комітеті Дрогобицької міської ради Львівської області за № 3-35/5136 від 19.09.2023, з якого вбачається, що доцільно призначити [PERSON] опікуном над дядьком [PERSON] . Норми права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування. Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (пункт 1ч. 2 ст. 293 ЦПК України). В силу частин 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цивільним кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено у законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону). Згідно з ч. 1ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. За змістом ст. 63 ЦК України опіку на або піклувальника призначає орган опіки та піклування. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування (ст. 64 ЦК України). У постанові від 24 липня 2019 року, винесеній за результатом розгляду цивільної справи № 545/3835/16-ц Верховний Суд зазначив, що при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Висновок суду за результатами розгляду справи. Зібрані у даній цивільній справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним, оскільки такими доказами підтверджено, що в силу свого захворювання він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відтак, над ним слід встановити опіку. Так як призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду, оскільки у такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства, захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а у даному конкретному випадку, забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою, то недієздатному [PERSON] задля забезпечення повноцінного здійснення ним своїх прав, слід призначити опікуна. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому, із змісту норм ЦК України та ЦПК України також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Оскільки заявник [PERSON] та його представник [PERSON] просить призначити його опікуном свого недієздатного дядька [PERSON] тобто надав на те свою передбачену у ст. 63 ЦК України обов`язкову згоду, й при цьому обмежень, передбачених ст. 64 ЦК України щодо призначення цього заявника опікуном, судом не було встановлено, то цього заявника слід призначити опікуном свого недієздатного брата. За таких наведених вище обставин справи вимоги заяви про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення недієздатній особі опікуна, підлягають до задоволення у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат у справі. За замістом ч. 2 ст. 299 ЦПК України усі судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною та, як наслідок, встановлення над недієздатною особою опіки та призначення їй опікуна, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved