Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

ТОВ "Діджи\~Фінанс"\~звернулося до\~Хмільницького міськрайонного\~суду Вінницької\~області з\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 08.11.2014 між ПАТ "Банк Михайлівський", правонаступником котрого є ТОВ "Діджи Фінанс", та відповідачем укладено кредитний договір № 200141904 за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 17550 грн, з встановленим строком кредитування з 08.11.2014 до 08.11.2019, які зобов`язався повернути та сплатити проценти. В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та станом на 05.03.2024 у нього виникла заборгованість у розмірі 78756,61 грн, які позивач просить стягнути, разом із витратами по сплаті судового збору та оплати правничої допомоги. Також позивач просить поновити строк звернення до суду з даним позовом, оскільки оригінали кредитних договорів за якими набуто право вимоги отримані лише на початку 2023. Ухвалою суду від 02.05.2024 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 05.06.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено: 1) укладення між ПАТ "Банк Михайлівський" та відповідачем кредитного договору; 2) надання відповідачу грошових коштів за кредитним договором; 3) відступлення ПАТ "Банк Михайлівський" на користь позивача права вимоги до відповідача; 4) наявності у відповідача заборгованості перед позивачем. При цьому, відповідач просить застосувати наслідки спливу позовної давності, зазначаючи на відсутність поважних причин для поновлення цього строку. Ухвалою суду від 11.06.2024 задоволено клопотання відповідача та витребувано оригінали доказів. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши доводи сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оглянувши оригінали документів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Щодо укладення між ПАТ "Банк Михайлівський" та відповідачем кредитного договору, а також надання відповідачу грошових коштів за кредитним договором Як встановлено судом відповідач 08.11.2014 звернувся до ПАТ "Банк Михайлівський" із заявою (офертою) № 200141904 від 08.11.2014. У довідці сторони визначили умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 08.11.2014, тарифи по продукту "Прибуткова картка+Кредитка" від 08.11.2014, з якими відповідач ознаймлений під підпс (а.с. 35-36, 38, 175-177). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису (ч. 1 ст. 641 ЦК України). Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). На виконання умов кредитного договору, банк видав, а відповідач отримав платіжну картку, що також підтверджується його підписом (копія на а.с. 38 зворот.) Зазначене дає підстави для висновку, що своїми діями сторони погодили всі істотні умови, банк видав, а відповідач отримав картку, якою користувався, що підтвержується виписками по рахунку (копії на а.с. 42-132). У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Так, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідач не спростував презумпцію правочину, не оспорював цей договір в судовому порядку, правом на пред`явлення зустрічного позову не скористався. Відтак, суд дійшов висновку про укладення кредитного договору між ПАТ "Банк Михайлівський" та відповідачем. Разом з тим, позивачем не доведено обгрунтованість заявлених позовних вимог в частині наявності у відповідача заборгованості. Так, виписку по особовим рахункам відповідача надано лише за період з 23.05.2016 до 27.07.2020 (а.с. 42-131), а розрахунок суми заборгованості за кредитним договором № 200141904 від 08.11.2014 інфляційних втрат та 3% річних стосується періоду з березня 2021 по січень 2024, у той час як договір укладено 08.11.2014 року. Окрім того розрахунок інфляційних витрат ніким не засвідчений. Позивачем не надано первинних документів за період з 08.11.2014 по 23.05.2016, що підтверджували б доводи позивача про наявність у відповідача забргованості. Зазначене не дає можливість визначити правильність обрахунку заборгованості, період її виникнення, розрахунки по даному кредиту тощо. Відтак позовні вимоги про наявність у відповідача заборгованості в сумі 78756,61 грн позивачем недоведені. Щодо відступлення права вимоги Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. На підтвердження відступлення права вимоги позивачем надано договір про відступлення права вимоги № 7_БМ від 20.07.2020 (а.с. 32-33), платіжне доручення № 25 від 09.07.2020 (а.с. 34), реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (а.с. 178-182) відповідно до яких ПАТ "Банк Михайлівський" відступлено ТОВ "Діджи Фінанс" право вимоги до [PERSON] за договором від 08.11.2014 на загальну суму 51595,57 грн, а також претензію № 200141904 від 19.12.2022 про сплату заборгованості в розмірі 51595,57 грн. Приймаючи до уваги встановлені обставини, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором. Щодо застосування наслідків спливу позовної давності Згідно із ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави (Постанова Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 509/3589/16-ц). В поданій позовній заяві позивач зазначає, що строк користування кредитними коштами становить з 08.11.2014 до 08.11.2019, що не відповідає визначеним в довідці умовам кредитування від 08.11.2014, Розділ ІІІ (а.с. 36, 176) відповідно до яких строк кредиту становить 12 місяців, а згідно претензії № 200141904 від 19.12.2022 (а.с. 10) строк користування кредитними коштами становить з 08.11.2014 до 20.05.2017, збільшення позовної давності позивачем не доведено. За таких обставин суд доходить висновку, що позовна давність за даним позовом сплила (20.05.2020), тобто навіть до укладення договору про відступлення права вимоги (20.07.2020). У свою чергу позивач звернувся до суду з позовом 17.04.2024. У свою чергу наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не є поважними, оскільки при відступленні прави вимоги в силу ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат між сторонами Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги відмову в позові, судові витрати належить залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed