Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

15 квітня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа - виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування. В обґрунтування позову зазначив, що він разом з відповідачкою з 26 вересня 2003 року по 31 березня 2020 року перебували у шлюбі та мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з батьком в [ADDRESS] , однак зареєстрований за місцем проживання відповідачки за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка участі у вихованні сина не приймала, матеріальної допомоги не надавала. [PERSON] притягалася до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України та зараз знаходиться в розшуку з 21.08.2023 року у зв`язку з вчиненням кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України. З 04.07.2023 року відповідачка перебуває за кордоном. Позивач просить ухвалити рішення, яким визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком - [PERSON] та стягнути з відповідачки понесені судові витрати. 18 квітня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по вищезазначеній справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 31 травня 2024 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Сидоренко Ю.В. не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити, не заперечують проти винесення заочного рішення (а.с. 43). Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до судового засідання 31.05.2024, 02.07.2024 та 09.07.2024 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала, в зв`язку з чим на підставі ч. 3, 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідачки на підставі доказів, наявних в матеріалах справи (а.с. 16, 18, 27, 29, 30, 41). Представник третьої особи - виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився. Від начальника відділу «служба у справах дітей» надійшла заява про розгляд справи без участі представника, при розгляді справи просили позов задовольнити (а.с. 32). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони є сусідами позивача [PERSON] , який проживає разом з дітьми - повнолітньою донькою та малолітнім сином [PERSON] . Відповідачка - [PERSON] не проживає з дітьми більше 6 років. Будь-якої допомоги дітям не надає, не приймає участі в житті сина. 09 липня 2024 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6), який проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач матеріальної допомоги дитині не надає, участі у вихованні дитини не приймає, його долею не цікавиться. Висновком виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області рекомендовано визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - позивачем по справі (а.с. 21). Ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 21.08.2023 року відповідачку [PERSON] оголошено у розшук в рамках кримінального провадження за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України (а.с.33). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 8 Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , який було надано виконавчим комітетом Миргородської міської ради Полтавської області від 30.05.2024 року місцем, рекомендовано проживання разом з батьком. Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як проживання з батьком буде найкращим захистом прав дитини та відповідає його інтересам. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідачки необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок на користь позивача.

Outcome: approved