Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

1.Позиція позивача. 09 травня 2024 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач [PERSON] , просить: -збільшити розмір аліментів, який присуджений рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ та стягуються на підставі судового наказу № 208/6536/22 від 26 грудня 2022 року з [PERSON] [INFO] РНОКПП [NUMBER] адреса реєстрації: [ADDRESS] , на користь [PERSON] [INFO] РНОКПП [NUMBER] , з 1/3 частини до частини усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з моменту набрання рішення законної сили до досягнення дитиною віку повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 26 грудня 2022 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області видано судовий наказ № 208/6536/22 про стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З часу стягнення аліментів значно погіршився стан здоров`я [PERSON] . Він страждає на тяжку хворобу, потребує медичного спостереження, що включає в себе систематичне лікування за кордоном. Син хворіє на онкологічні патології, Загальна тривалість лікування становить 2 роки, тож триватиме до жовтня 2025 року. Зазначене лікування дуже коштовне, присутність матері з дитиною є обов`язковою протягом всього часу лікування. Наразі не в змозі нормально працювати, а той час як батько дитини [PERSON] є фізично здоровим і працездатним та може виконувати свій обов`язок по утриманню дитини. 2. Позиція відповідача. Відповідач, [PERSON] , будучи сповіщеним про дату, час та місце розгляду справи згідно до вимог ст.130 ЦПК України, в судові засідання не прибував, заяв та клопотань не подавав, причину неявки суду не повідомляв. Відповідач відзиву на позов не подав. 3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 09 травня 2024 року позивачем подано даний позов до провадження суду. 10 травня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 08 липня 2024 року позивачем подано заяву, у якій просить розглядати справу без її участі. 22 липня 2023 року ухвалою суду вирішено про розгляд справи в заочному порядку. 4. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 789, батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). 26 грудня 2022 року суддею Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 6-7). Згідно до довідок Університетської клініки Брюсселя, [PERSON] перебуває під наглядом у відділенні дитячої онкогематології з жовтня 2023 року з приводу серйозної та тяжкої онкологічної патології (а.с. 8 на звороті 13). 5. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України\~визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини другої статті 51\~Конституції\~України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України від\~15\~травня\~2006\~року\~№3\~"Про\~застосування\~судами\~окремих норм\~Сімейного\~кодексу\~України при\~розгляді\~справи\~щодо батьківства,\~материнства\~та\~стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК\~України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192\~СК\~України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 6. Висновки та мотиви прийнятого рішення. За змістом статей192,200\~СК\~України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2\~ст. 51 Конституції України\~в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Такий обов`язок також передбачений\~ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках\~і своїх повнолітніх дітей. Варто зазначити, що отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст. 192 Сімейного кодексу України, звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Враховуючи, що сторони по справі є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідач на підставі судового наказу Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 26 грудня 2022 року сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, на кожну дитину розмір аліментів складає по 1/6 частині з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. З жовтня 2023 року [PERSON] проходить курс лікування з серйозної та тяжкої онкологічної патології за кордоном. Позивач довела свої вимоги про зміну способу стягнення аліментів на [PERSON] , а саме збільшення аліментів у зв`язку з тяжкою хворобою дитини та необхідністю лікування. Врахувавши положення статей181,192\~СК\~України та вимоги позовної заяви, суд з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , з 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 1ст.\~5\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача\~1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок -\~ на користь держави.

Outcome: partial