Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

08 травня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через свого представника за довіреністю Кожухівський Я.І. звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з [PERSON] користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість на кредитним договором № 48700-03/2023 від\~ 30 березня 2023 року в розмірі 24170,00 грн., з яких: 6200,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 17970,00 грн. загальна заборгованість по відсотках та заборгованість на кредитним договором № 09080-03/2023 від 20.03.2023 року в розмірі 13433,50 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 8433,50 грн. загальна заборгованість по відсотках. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 березня 2023 року\~ між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та було укладено кредитний договір № 487-03/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 кредитного договору реквізити та підписи сторін. 03.07.2023 на підставі Договору факторингу № 3072023 укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп»\~ фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли з Основних договорів та отримує права вимоги за зобов`язаннями за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті боргу за Основними договорами, строк платежу за якими настав а також вимоги по Основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі відповідно до додатку № 2 до цього Договору. 27 жовтня 2023 року між ТОВ «ФК «Стар Файненс Груп» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27102023, відповідно до якого ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 27102023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 24170,00 грн., з яких 6200,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 17970,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім того, 20.03.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту\~ № 09080-03/2023, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності за користування кредитом. 12.06.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Інвеструм Груп» (колишня назва ТОВ «ФК «Інвеструм») було укладено договір факторингу №12062023, у відповідності до якого ТОВ «Інвеструм Груп» за плату приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги. 27.12.2023 між ТОВ «Інвеструм Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27122023-1, у відповідності до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату приймає належні ТОВ «Інвеструм Груп» права вимоги, в тому числі до відповідача. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 271220023-1 від 27.12.2023, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 13433,50 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8433,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями\~ від 28.05.2024 вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 03 червня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні, призначеному на 26 червня 2024 року. Представник позивача в позовній заяві\~ просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення в справі. Відповідач в судове засідання 26 червня 2024 року не з`явився, в зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 22 липня 2024 року. В судове засідання 22.07.2024 відповідач не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином за місцем зареєстрованого проживання, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не зверталась, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 30.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та\~ [PERSON] \~ було укладено договір про надання фінансового кредиту № 48700-03/2023 (а. с. 9-10), згідно з п.1.1. якого, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 6200,00 грн. а умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п.1.2 договору, кредит надається строком на 25 днів, тобто до 23.04.2023. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п.1.3 договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 328,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,90% (процентів) на добу. Кредитний договір підписано позичальником електронним підписом, із зазначенням П.І.Б., ІПН, номеру паспорту, адреси та номеру мобільного телефону. Додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 48700-03/2023 (а. с. 11 на звороті) передбачено загальну вартість кредиту в сумі 7595,00 грн., яка складається із вартості кредиту в сумі 6200,00 грн. та процентів за користування кредитом в сумі 1395,00 грн. Вказаний додаток підписано позичальником електронним підписом. Реальна річна процентна ставка становить 2089,79 %. Інформація за договором викладена також у паспорті споживчого кредиту, підписаного позичальником електронним підписом (а. с. 8), у кому відображено умови кредиту, зазначені як договором так і додатком № 1 до договору. 03 липня 2023 року\~ між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп»\~ укладено договір факторингу № 3072023, згідно з яким ТОВ «Стар Файненс Груп»\~ набуло право грошової вимоги до боржників ТОВ ФК «Інвеструм» (а. с. 12-13). 27 жовтня 2023 року між ТОВ «ФК «Стар Файненс Груп» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27102023, відповідно до якого ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача (а.с.15-16). Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 27102023 від 27.10.2023, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 24170,00 грн., з яких 6200,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 17970,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а. с. 18). Окрім цього, позивачем додано до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором № 48700-03/2023 від 30.03.2023 (а.с. 19). Крім того, 20.03.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту\~ № 09080-03/2023, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності за користування кредитом. Відповідно до п. 1.3 договору клієнт сплачує товариству 675,25% річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% процентів на добу. Відповідно до п. 1.2 кредит надається строком на 25 днів, тобто до 3.04.2023 (а.с.24-25) Згідно Додатку 3 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 09080-03/2023 загальна вартість кредиту становить 7312,50 грн. Вищевказані умови відображені в Паспорті споживчого кредиту (а.с. 23) 12.06.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Інвеструм Груп» (колишня назва ТОВ «ФК «Інвеструм») було укладено договір факторингу №12062023, у відповідності до якого ТОВ «Інвеструм Груп» за плату приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги (а.с. 27-29). 27.12.2023 між ТОВ «Інвеструм Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27122023-1, у відповідності до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату приймає належні ТОВ «Інвеструм Груп» права вимоги (а.с. 30-31). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 271220023-1 від 27.12.2023, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 13433,50 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8433,50 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с 33). Окрім цього, позивачем додано до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором № 09080-03/2023 від 20.03.2023 (а.с. 34). При вирішенні справи суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд приймає до уваги те, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону, адреса електронної пошти), які до того ж відповідають даним зазначеним відповідачем в клопотанні про призначення експертизи, були використані неправомірно для укладення кредитного договору від її імені, ним до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не зверталася, як і не оскаржувала правомірність укладеного договору. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і вона мала можливість представити суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надала. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд при вирішенні справи користується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 2024494/16-ц та від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446\\15\~ зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом,\~ а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, позивач не скористався. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Так кредитним договором\~ № 48700-03/2023 від 30.03.2023 п. 1.1, 1.2, 1.3.\~ Договору кредит в розмірі 6200,00 грн. надається строком на 25 днів, тобто до 23.04.2023 зі сплатою 0,90 % (процентів) на добу. Нарахування відсотків за поза межами строку кредитування є необґрунтованим та не відповідає практиці Верховного Суду. За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в частині тіла кредиту в повному обсязі та часткового задоволення позовних вимог в частині нарахування відсотків за кредитними угодами Тому, стягненню підлягає заборгованість\~ за кредитним договором № 48700-03/2023 від 30.03.2023 в розмірі 7595,00 грн., що складається з: суми заборгованості за тілом кредиту 6200,00 грн.; суми заборгованості за відсотками 1395,00 грн., що відповідає Додатку № 1 до кредитного договору. Щодо заборгованості за кредитним договором № 09080-03/2023 від 20.03.2023 суд зазначає наступне. Умовами договору передбачено, що Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000,00 грн строком на 25 днів, тобто до 13.04.2023 зі сплатою 1,85 % (процентів) на добу. Нарахування відсотків за поза межами строку кредитування є необґрунтованим та не відповідає практиці Верховного Суду. За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в частині тіла кредиту в повному обсязі та часткового задоволення позовних вимог в частині нарахування відсотків за кредитними угодами Тому, стягненню підлягає заборгованість\~ за кредитним договором № 09080-03/2023 від 20.03.2023 в розмірі 7312,50 грн., що складається з: суми заборгованості за тілом кредиту 5000,00 грн.; суми заборгованості за відсотками 2312,50 грн., що відповідає Додатку № 1 до кредитного договору. Отже, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 14907,50 грн. Судовий збір у справі, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 39,64 % від розміру задоволених судом позовних вимог, отже, судовий збір становить 1200,42 грн.

Outcome: partial