Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

29 травня 2024 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 липня 2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 05 вересня 2013 року шлюб між ними розірвано. Позивач проживає з дочкою у своїх батьків. На даний час [PERSON] навчається на контрактній основі у Чернівецькому національному університеті ім. Юрія Федьковича, термін навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року. Навчання вимагає значних фінансових витрат. Зазначає, що лише за надання освітніх послуг за один рік нею сплачено 31000 грн, за надання у тимчасове користування ліжко-місця, місць загального користування, меблів, сантехнічного та електричного обладнання 8000 грн за рік. Також, необхідні кошти на придбання навчальної методичної літератури, використання копіювальної техніки, комп`ютерних мереж інтернету, харчування, засобів гігієни, поїздки на навчання в міському транспорті, на що позивач витрачає не менше 5000 грн в місяць, але це крім витрат на одяг та взуття. Влітку 2023 року в телефонному режимі позивач повідомила відповідача про намір дочки навчатися у Чернівецькому НУ та суму оплати за навчання, однак він відмовився брати участь в оплаті навчання. За час навчання, [PERSON] пересилав дочці на її картковий рахунок по 1000 грн у вересні, жовтні, листопаді 2023 року та 1000 грн у 2024 році. Звертає увагу на те, що її дохід складається з нерегулярних заробітків в Польщі до 20000 грн в місяць, частково допомагають батьки пенсіонери. Після початку навчання дочки у ВНЗ витрати на її утримання у позивача значно зросли, тому вирішила звернутися до суду з даною позовною заявою. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у сумі 2000 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією суми відповідно до закону, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 31 травня 2024 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується телефонограмою (а.с. 38). 17 червня 2024 року [PERSON] через канцелярію суду подача письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 36). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду з відмітками «повертається», «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 39). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 30 липня 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 05 вересня 2013 року розірвано (а.с. 11-12). За час шлюбу в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Локачинського районного управління юстиції Волинської області 19 жовтня 2006 року, з якого вбачається батько дитини [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 10). Між сторонами не досягнуто згоди щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 22.11.2022 у справі № 188/1029/19. Із копії будинкової книги, вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , яку 14.09.2023 року знято із реєстрації (а.с. 13, 14). Із довідки №252 від 29.09.2023 року вбачається, що [PERSON] є студентом першого курсу, спецальність «міжнародні інформації» факультету історії, політології та міжнародних відносин денної форми навчання Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича на контрактній основі, календарний термін навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року (а.с. 15). Крім того, позивачем долучено копію договору про навчання у закладі вищої освіти №11-31 від 07.08.2023 року та копію договору №11-4 від 07.08.2023 року про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, які укладені між Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича та вступником [PERSON] , її законним представником [PERSON] , розмір плати за один рік становить 31000 грн (а.с. 16-19, 20-21). Також, між [PERSON] та Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича укладено договір №133 від 31 серпня 2023 року про надання у тимчасове користування ліжко-місця в житловій кімнаті, місць загального користування, меблів, сантехнічного та електричного обладнання у студентському гуртожитку та збереження майна Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича (а.с. 24-27). Копіями платіжних документів підтверджується здійснення позивачем оплати за навчання дочки у Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича та її проживання у гуртожитку (а.с. 22, 23, 28). Таким чином, суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні позивача [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 184 СК України , суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі . Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Виходячи із норм СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів на дитину, судом враховуються наступні обставини, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні матері, та що дитина навчається у закладі вищої освіти, у зв`язку із чим витрати на її утримання значно зросли; матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, який є особою працездатного віку, а також відсутні докази, які б підтверджували, що на його утриманні перебувають інші особи. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст. ст. 75, 80, 84, 141, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved