Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

06 березня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява органу опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, в інтересах неповнолітнього [PERSON] та малолітніх [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01.12.2022 року неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відібрано в матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, призначено стягнення аліментів на утримання дітей. З 21.10.2022 року неповнолітній [PERSON] влаштований на повне державне утримання в Розбишівський навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням Полтавської обласної ради, де і знаходиться по даний час. Мати [PERSON] приїздила до сина лише один раз, з педагогічним колективом зв`язків не підтримує, успіхами і здоров`ям дитини не цікавиться. Батько [PERSON] за весь період взагалі не приїздив до закладу, не телефонував, долею і здоров`ям дитини не цікавився. З 22.02.2023 року малолітні [PERSON] та [PERSON] влаштовані до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Батьки [PERSON] та [PERSON] за цей рік жодного разу не цікавилися дітьми, до служби в справах дітей виконавчого комітету Кобеляцької міської ради не зверталися з метою повернення їм дітей. Батьки [PERSON] та [PERSON] свідомо самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, ухиляються від виховання та утримання дітей, не виявляють бажання щодо виконання батьківських обов`язків, не проявляють інтересу до внутрішнього світу дітей та їх подальшої долі. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області прохав суд позбавити матір [PERSON] та батька [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 березня 2024 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.46-48). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 квітня 2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.60-61). Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області Даценко Г.В. у судовому засіданні позов підтримала та прохала задовольнити повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відзив не подали. Суд, заслухавши представника позивача та свідків, розглянувши та дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що 06 серпня 2010 року Орлицькою сільською радою Кобеляцького району Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про що зроблено актовий запис № 03 (а.с.82). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.13-19). Заочним рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 червня 2016 року по справі № 532/546/16-ц (провадження № 2/532/306/2016) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 13.06.2016 року (а.с.83). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01.12.2022 року по цивільній справі № 532/1326/22 (провадження № 2/532/354/2022) неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відібрано в матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Стягнуто зі [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по 1/2 частини усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22.08.2022 року і до досягнення дітьми повноліття, з перерахуванням аліментів на особистий рахунок дітей в банківській установі. Стягнуто зі [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22.08.2022 року і до досягнення дітьми повноліття, з перерахуванням аліментів на особистий рахунок дітей в банківській установі. Рішення набрало законної сили 01.01.2023 року (а.с.23-25). Неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , малолітнім [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування згідно рішень виконавчого комітету Кобеляцької міської ради від 12.01.2023 року № 2, № 3, № 4 (а.с.20-22). З 21.10.2022 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зарахований на навчання до 9 класу в Розбишівський навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням Полтавської обласної ради (наказ № 11-У від 21.10.2022 року) і знаходиться на неповному державному утриманні (а.с.26). За період навчання [PERSON] у даному навчальному закладі мати [PERSON] відвідувала сина лише один раз. [PERSON] періодично телефонує їй, але вона здоров`ям і навчанням дитини не цікавиться. З педагогічними працівниками мама зв`язків не підтримує. Батько [PERSON] за даний період сина не відвідував жодного разу. Життям, навчанням і здоров`ям хлопця не цікавився. Контакту зі школою, де навчається дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується (а.с.27). З 22.02.2023 року малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , влаштовані до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області «Про створення прийомної сім`ї та влаштування до неї дітей» від 22.02.2023 року № 37 (а.с.28-31). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , від 11.05.2023 року (а.с.32), житло складається з 2 кімнат: веранди та коридору. До будинку підключена електроенергія, опалення пічне. В кімнатах наявні меблі в занедбаному стані. В дитячій кімнаті проведено косметичний ремонт, а саме: побілені стіни та облаштована плита (піч). Речі довготривалого вжитку неохайні, забруднені. Продукти харчування в обмеженій кількості. Для дітей відведена окрема кімната, яка облаштована двома ліжками та столом. Меблі та речі в занедбаному стані. Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , від 04.01.2024 року (а.с.33), за даною адресою не з`являється, будинок зачинений. [PERSON] проживає в будинку своєї матері за адресою: [ADDRESS] , до будинку для обстеження умов проживання не впускає (а.с.34). [PERSON] та [PERSON] офіційно ніде не працюють. Постійних доходів не мають. Жодного разу не зверталися за допомогою, щоб дізнатися про місцезнаходження та місце проживання їх дітей. Не цікавилися про здоров`я та життя своїх дітей (а.с.35-36). Рішенням виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області від 30.01.2024 року № 39 затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.54-57). Малолітній свідок [PERSON] у присутності начальника відділу «Служба у справах дітей та сім`ї» виконавчого комітету Зіньківської міської ради Рись Н.В., у судовому засіданні повідомив, що він на даний час проживає з мамою [PERSON] , папою [PERSON] . Йому з ними добре. Ходить у 6 клас. З мамою [PERSON] бачився давно та не бажає з нею проживати, бо вона пила. Малолітній свідок [PERSON] у присутності начальника відділу «Служба у справах дітей та сім`ї» виконавчого комітету Зіньківської міської ради Рись Н.В., у судовому засіданні повідомивла, що раніше вона проживала з батьками [PERSON] та [PERSON] . Жилося їй погано. Бажає проживати зі своєю теперішньою сім`єю. Неповнолітній свідок [PERSON] у присутності директора Розбишівського навчально-реабілітаційного центру з поглибленим професійно-трудовим навчанням Полтавської обласної ради [PERSON] , в судовому засіданні повідомив, що він навчається в Розбишівському навчально-реабілітаційному центрі. Закінчив 10 клас. Батько [PERSON] обижав його. Мама [PERSON] приділяла йому мало уваги. Не бажає з ними жити. Положеннями статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27.02.1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення будь-кого з батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом установлено, що відповідачі свідомо допускають ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей; тривалий час не спілкуються з дітьми, що свідчить про те, що на цей час зв`язок батьків та дітей втрачено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що аліменти на утримання дітей з відповідачів вже стягуються, а вимога про стягнення аліментів в іншому розмірі чи іншим способом позивачем не заявлялась, суд не вбачає підстав для вирішення питання стягнення аліментів у цій справі. Оскільки позов задоволено повністю, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що при зверненні до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі по 605,60 гривень з кожного.

Outcome: approved