Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

На розгляд суду передано цивільну справу за вказаним позовом. Позивачка просить суд визнати за нею право власності в цілому в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , житловий будинок з надвірними спорудами за [ADDRESS] (був.25) Берегівського району Закарпатської області. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Заповіт не залишав. На день його смерті відкрилася спадщина за законом. Позивачка стверджує, що прийняла спадщину батька, оскільки звернулася до державного нотаріуса Виноградівської ДНК із заявою про її прийняття у шестимісячний строк. Іншим спадкоємцем першої черги за законом до спадщини [PERSON] є його син [PERSON] , який подав до державного нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини. Позивачка стверджує, що їх мати не входить до кола спадкоємців за законом, оскільки вони з батьком розлучилися. До складу спадщини ввійшов завершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] . Будинок зареєстровано за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Виноградівською РДА від 05.03.2001 згідно розпорядження голови Виноградівської РДА №101. Про існування Свідоцтва про право особистої власності на будинок за [PERSON] \~ позивачу не було відомо. Оригінал документу відсутній, не було виготовлено і копій. Проте інформація про свідоцтво збережена у реєстрах бюро технічної інвентаризації, про що видано довідку. [PERSON] набув право власності на цей житловий будинок шляхом успадкування його в цілому після смерті його матері, а бабки позивачки [PERSON] , за наступних обставин. [PERSON] , мати спадкодавця [PERSON] померла [INFO] , останнім місцем її проживання було [ADDRESS] . За змістом довідки, виданої Виконкомом Королівської селищної ради, на день її смерті разом із нею проживав та був зареєстрований [PERSON] , її син, а батько позивачки. Заповіту [PERSON] не залишала і спадкові справи після її смерті не відкривалися. Отже, [PERSON] одноосібно прийняв спадщину, що відкрилася на день смерті своєї матері [PERSON] . Проте, він за життя не оформив спадкові права та не отримав правовстановлюючого документу на успадкований будинок. Тому, у нотаріальному оформленні спадщини після смерті [PERSON] позивачці було відмовлено. Відзив не подано. На судовий запит Виноградівська державна нотаріальна контора надала суду копії документів Спадкової справи №77/2014 після смерті [PERSON] , дата смерті [INFO] , та Спадкової справи №92/2022 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву, у якій просить розглядати справу без його участі. Заявив, що отримав позов та додатки, підтверджує усі фактичні обставини, зазначені у позові, не прийняв спадщину за батьком. Не заперечує проти задоволення позову та визнання за нею права власності на спадковий будинок. Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши подані письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вирішив наступне. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку, що правовідносини, що виникли, врегульовані ЦК України (2003 р.). Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Суд пересвідчився, що позивачка [PERSON] зверталася до нотаріуса Виноградівської ДНК Боричок К.В. з питання оформлення спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та отримала лист, що у нотаріальному порядку оформити спадщину неможливо через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.9). Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , рідний батько позивачки. Останнім фактичним та зареєстрованим місцем проживання було [ADDRESS] . (а.с.12) Заповіт не залишав. На день його смерті відкрилася спадщина за законом. За змістом довідки, виданої Виконавчим комітетом Королівської селищної ради від 26.03.2024 №64, на день смерті [PERSON] з ним з ним ніхто не проживав та за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований. (а.с.12) Суд встановив, що позивачка прийняла спадщину, що відкрилася на день смерті батька, оскільки\~ звернулася до державного нотаріуса Виноградівської ДНК із заявою про її прийняття у шестимісячний строк. Жодні інші особи не подавали у шестимісячний строк заяв про прийняття спадщини (інформація зі Спадкової справи №92/2022). Іншим спадкоємцем першої черги за законом до спадщини [PERSON] є його син [PERSON] . Суд пересвідчився, що [PERSON] , відповідач, не подавав заяви про прийняття спадщини батька, не проживав разом зі спадкоємцем постійно на день відкриття спадщини (а.с.12), йому відомо про відкриття спадщини та він не заперечує проти успадкування майна позивачкою. Суд встановив, що мати сторін у справі [PERSON] (після реєстрації другого шлюбу прізвище [PERSON] (а.с.13-14), не входить до кола спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , оскільки вони розлучилися, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану від 29.05.2024 (а.с.24). Позивачка стверджує, що спадкодавець [PERSON] за життя після смерті своєї матері [PERSON] успадкував житловий будинок з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] . Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , рідна мати спадкодавця [PERSON] . Останнім місцем її проживання було [ADDRESS] . За змістом довідки, виданої Виконкомом Королівської селищної ради, на день її смерті разом із нею проживав та був зареєстрований [PERSON] , її син (а.с.10). Заповіту [PERSON] не залишала. Відкрилася спадщина за законом. За змістом документів Спадкової справи №77/2014 після смерті [PERSON] , син спадкодавиці [PERSON] 27.03.2014 подав заяву про прийняття спадщини. [PERSON] , онука спадкодавиці, спадкоємець за представленням за [PERSON] , померлим сином спадкодавиці, подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . [PERSON] , онука спадкодавиці, спадкоємець за представленням за [PERSON] , померлим сином спадкодавиці, подала письмову заяву про відмову від прийняття спадщини на користь рідного дядька [PERSON] . [PERSON] , син спадкодавиці, подав письмову заяву про відмову від прийняття спадщини на користь брата [PERSON] . [PERSON] , син спадкодавиці, подав письмову заяву про відмову від прийняття спадщини на користь брата [PERSON] . Суд встановив, що до складу спадщини, що відкрилася на день смерті [PERSON] , ввійшов завершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину жодній особі, у тому числі [PERSON] , не видавалося. Суд вважає доведеною ту обставину, що [PERSON] набув право власності на цей житловий будинок шляхом успадкування його в цілому після смерті його матері, [PERSON] . Проте, за життя не оформив спадкові права та не отримав правовстановлюючого документу на успадкований будинок. Проведено технічну інвентаризацію житлового будинку за заявою позивачки (техпаспорт від 17.04.2024). Видано Довідку про вартість, технічні характеристики та відомості про зареєстровані права. Будинок зареєстровано за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Виноградівською РДА від 05.03.2001 згідно розпорядження голови Виноградівської РДА №101. Суд погоджується, що відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є об`єктивною перешкодою для оформлення спадщини у нотаріальному порядку. Чинне законодавство не передбачає можливості реєстрації права власності на майно за померлою особою. Право власності, набуте шляхом успадкування, можливо захистити в судовому порядку шляхом його визнання на підставі ст.392 ЦК України. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК). За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого способу, окрім визнання права власності на вказаний житловий будинок в судовому порядку, не існує. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, та відповідних їм норм цивільного законодавства суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих доказів, які оцінені судом як належні, допустимі, достовірність яких не викликала у суду сумнівів, та сукупність яких є достатньою, - вирішив, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved