Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері- [PERSON] , [INFO] , яка померла в м. Маріуполь, Донецької області. Заяву мотивувала тим, вона є дочкою [PERSON] , [INFO] , яка померла в м. Маріуполь, Донецької області. Вказала, що 13.03.2022 року були активні бойові дії в м. Маріуполь. Приблизно о 10 год. 00 хв. ранку її мама разом із дідусем знаходилися в кімнаті [ADDRESS] , коли на їх вулицю виїхали танки окупанта та почали гатити в будинок. В результаті обстрілу мати загинула на місці. Факт смерті померлої на території непідконтрольній державній владі України, що відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» одночасно є тимчасово окупованою територією України, підтверджують: свідоцтво про смерть від «03» липня 2024 року, серії ДНР №385722, що видані медичними закладами, органами реєстрації та іншими незаконними органами (установами), які знаходяться на території непідконтрольній державній владі України. Отримати документи, що підтверджують факт смерті за зразками чинного законодавства України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть у позасудовому порядку не є можливим. Заявник у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує та просить задоволити. У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Як вбачається із паспорта громадянина України [PERSON] , народилася [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки від 19.03.2019 №02-05300-2019 про реєстрацію місця проживання, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] заявник [PERSON] народилася [INFO] , батьками такої вказано [PERSON] та [PERSON] . Із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24.11.2018 року, вбачається, що « [PERSON] », та « [PERSON] », 24.11.2018 року зареєстрували шлюб в Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, після одруження « [PERSON] » змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до інформації, яка наявна у документі під назвою «свидетельство о смерти» від 03.07.2024, серії ДНР №385722, [PERSON] померла [INFO] , у м. Маріуполь, Донецької народної республіки. Відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 року. Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Проте, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зважаючи на те, що заявник [PERSON] не може у встановленому законом порядку отримати свідоцтво про смерть матері [PERSON] , з метою захисту законних прав та інтересів заявника, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити та встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Маріуполь Донецької області, що є тимчасово окупованою територією України. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved