Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором споживчого кредиту. В позовній заяві вона зіслалася на те, що 13.03.2020 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] був укладений Договір споживчого кредиту №387/20. Згідно умов Договору споживчого кредиту №387/20 позивач надав [PERSON] кредитні кошти у сумі 15 000 грн. 00 коп., строком на 24 місяці, починаючи з 13.03.2020 року до 12.03.2022 року, а [PERSON] зобов`язалася повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Кредит був отриманий відповідачем-1 13.03.2020 року, що підтверджується видатковим касовим ордером №56 від 13.03.2020 року на суму 15 000 грн. 00 коп. Відповідно до умов Договору споживчого кредиту №387/20 від 13.03.2020 року відповідачка [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по договору споживчого кредиту щомісячно до «16» числа кожного місяця згідно з графіком платежів повернення кредиту та сплати процентів (відсотків) по Договору споживчого кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем-1 у строк до 12.03.2022 року. Відповідачка-1 повинна була повернути 15 000,00 грн. суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п. 6.2 Договору споживчого кредиту. Проте, [PERSON] не належним чином виконувала свої зобов`язання по Договору споживчого кредиту. Строк дії Договору споживчого кредиту №387/20 від 13.03.2020 року закінчився 12.03.2022 року, але з урахуванням п.4.2. Договору споживчого кредиту, «якщо на дату закінчення строку, вказаного в п.4.1. Договору, є неповернений залишок кредиту і Кредитодавець до закінчення цього строку не звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за Договором, строк дії цього Договору автоматично подовжується на 24 місяці, тобто до 12.03.2024 року з врахуванням положень п.4.3. цього Договору», проте заборгованість за Договором споживчого кредиту не погашена та залишок за кредитом складає 7504,77 грн. (15000,00 (сума кредиту) 7495,23 грн. (фактично сплачено кредиту) = 7504,77 грн.). Згідно до Договору споживчого кредиту та розрахунку заборгованості відповідач-1 повинен повернути: залишок по кредиту 7504,77 грн., проценти, нараховані за користування кредитом 6848,85 грн. (20253,62 13404,77 = 6848,85 грн.). Тобто заборгованість становить 14353,62 грн. В якості забезпечення виконання зобов`язань відповідачем-1 перед позивачем по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом і сум штрафних санкцій, між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений Договір поруки №387/20 від 13.03.2020 року. Відповідно до умов договору поруки відповідачі [PERSON] та [PERSON] прийняли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням відповідачки [PERSON] , визначених Договором споживчого кредиту. З метою врегулювання спору в досудовому порядку на адресу відповідачів направлялися повідомлення про стан поточної заборгованості за кредитом з проханням погасити існуючу заборгованість, але відповідачі проігнорували вимоги та самоусунулись від виконання зобов`язань. Станом на 16.02.2024 року заборгованість [PERSON] за договором споживчого кредиту №387/20 від 13.03.2020 року складає 14353,62 грн. В зв`язку з вищенаведеним, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за Договором споживчого кредиту №387/20 від 13.03.2020 року в розмірі 14353,62 грн. з яких: 7504,77 грн. залишок по кредиту; 6848,85 грн. проценти нараховані за користування кредитом та судовий збір в розмірі\~3028,00 грн. Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2024 року було закрито провадження у справі в частині позову Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором споживчого кредиту, в зв`язку зі смертю відповідача. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача КС «Союз-Дніпро» Нетесана Т.П. надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1,2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України). Судом достовірно встановлено, що 13.03.2020 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] було укладено Договір споживчого кредиту №387/20, згідно з яким позивач надав відповідачці кредит у розмірі 15 000 грн. 00 коп. строком на 24 місяці з 13.03.2020 року до 12.03.2022 року, зі сплатою відсотків за користуванням кредитними коштами (а.с.5-7). Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується копією видаткового касового ордеру №56 від 13.03.2020 року на суму 15 000 грн. 00 коп. (а.с. 9). Відповідно до умов Договору споживчого кредиту №387/20 від 13.03.2020 року [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по договору споживчого кредиту щомісячно до «16» числа кожного місяця згідно з графіком платежів повернення кредиту та сплати процентів (відсотків) по Договору споживчого кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий у строк до 12.03.2022 року (а.с.5-7). [PERSON] повинна була повернути 15 000,00 грн. - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесені платежів відповідно п. 6.2. Договору споживчого кредиту. Строк дії Договору споживчого кредиту №387/20 від 13.03.2020 року закінчився 12.03.2022, але сума споживчого кредиту не погашена та залишок за кредитом складає 7504,77 грн. (15000,00 (сума кредиту) 7495,23 грн. (фактично сплачено кредиту) = 7504,77 грн.). Пунктом 4.2. Договору споживчого кредиту, визначено «якщо на дату закінчення строку, вказаного в п.4.1. Договору, є неповернений залишок кредиту і Кредитодавець до закінчення цього строку не звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за Договором, строк дії цього Договору автоматично подовжується на 24 місяці, тобто до 12.03.2024 року з врахуванням положень п.4.3. цього Договору». Пунктом 7.1 договору встановлено, що для забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед кредитодавцем за цим договором укладають договір поруки. 13.03.2020 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» (кредитодавець), [PERSON] (поручитель), [PERSON] (поручитель) та [PERSON] (позичальник) було укладено Договір поруки №387/20, згідно п. 1.1 якого поручитель добровільно бере на себе обов`язки по зобов`язаннях позичальника, які виникають з умов кредитного договору №387/20 від 13.03.2020 року (а.с.8). Згідно розділу 2 Договору поруки відповідальність поручителя наступає у разі, коли позичальник не виконує та/або неналежним чином виконує свої зобов`язання по Договору споживчого кредиту. Поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем у повному обсязі, тобто, за повернення кредиту, процентів, за сплату додаткових процентів та відшкодування збитків, завданих кредитодавцю. Згідно п. 4.3. Договору поруки поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованості відповідачі мають заборгованість за Договором споживчого кредиту у сумі 14353,62 грн. з яких: 7504,77 грн. залишок по кредиту; 6848,85 грн. проценти нараховані за користування кредитом (а.с 4). Як вбачається з матеріалів справи, 07.02.2024 року відповідачам направлялися повідомлення про стан поточної заборгованості за кредитом, але відповідачі проігнорували вимоги позивача та самоусунулись від виконання зобов`язань (а.с. 10,11,12). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що «за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». Частина 1 ст. 509 ЦК України зазначає, що «зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку». Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржником. Положеннями ст.554 ЦК України встановлено, що у випадку порушення боржником зобов`язання, яке забезпечено порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідачі порушуючи виконання умов Договору споживчого кредиту в односторонньому порядку, всупереч ст. ст. 526, 530, 629 ЦК України, припинили повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. Тим самим відповідачі порушили норми ст. 1054 ЦК України, згідно з якою позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки, та ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язаний повернути позику в строк та в порядку, встановленому договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Цією ж статтею ЦК передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідачі неналежно виконують обов`язки щодо своєчасного повернення основної суми заборгованості по кредиту та сплати відсотків за користування Кредитом. Відповідно до статей 12,81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості. У свою чергу відповідачами не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ними зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. З врахуванням викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що п. 35 Постанови № 10 ВСС України Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, а тому суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved