Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Процесуальні дії по справі. 30.05.2024 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною за реєстровим № 55106 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованості за кредитним договором від 14.10.2020 в розмірі 27040 грн. 00 коп. Ткож просить стягнути з ТОВ «Авентус Україна» на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 300 грн та витрати по сплаті судового збору. 30.05.2024 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею по справі №293/839/24 визначено суддю Проценко Л.Й. 04.06.2024 суд ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Розгляд справи постановив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.Розгляд справи по суті призначив на 10:30 год 02 липня 2024 року. Одночасно вказаною ухвалою залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олену Василівну; приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Клименюка Андрія Миколайовича. Також постановив витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» копії кредитного договору, на підставі якого вчинений виконавчий напис від 11.06.2021 №55106 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованості в сумі 27 040 грн. 00 коп.; у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Клименюка Андрія Миколайовича - копії кредитного договору, за яким відбувається стягнення у виконавчому провадженні [NUMBER] та довідку про розмір фактично стягнутих з [PERSON] коштів у виконавчому провадженні [NUMBER] із заначенням на погашення чого вони були спрямовані; у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Клименюка Андрія Миколайовича - копії виконавчого напису нотаріуса, за яким відбувається стягнення у виконавчому провадженні [NUMBER] від 06.09.2021; у приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни належним чином засвідчену копію виконавчого напису від 11.06.2021 зареєстрованого в реєстрі за №55106 та копії всіх документів, на підставі яких його вчинено. 11.06.2024 від приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Клименюка Андрія Миколайовича на виконання вимог ухвали суду від 04.06.2024 надані копії кредитного договру та виконавчого напису натаріуса №55106, вчиненого 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 02.07.2024 від відповідача надійшла заява на виконання ухвали суду від 04.06.2024, згідно із якою позивач направив суду копію кредитного договору №3055212 та висловив позицію щодо позовних вимог позивача. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 11 червня 2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис за реєстровим № 55106 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованості за кредитним договором 3055212 від 14.10.2020 на загальну суму 27 040,00 грн. Вказує, що факт укладення кредитного договору не заперечує, проте заперечує розмір нарахованої заборгованості за вказаним кредитним договором, тому заборгованість не є безспірною. Позивач зауважує, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною з порушенням норм чинного законодавства та не підлягає виконанню, оскільки такий виконавчий напис було вчинено щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який не посвідчено нотаріально. Доводить, що між нею та відповідачем не укладалися нотаріально посвідчені кредитні договори. Вважає, що відповідачем та приватним нотаріусом не дотримано вимог щодо обов`язкового переліку документів (доказів) безспірності, що встанволені ст.ст. 87-88 ЗУ "Про нотаріат" та переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. Крім того, всупереч вимогам підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, відповідач не надсилав позивачу жодних повідомлень та вимог про усунення порушень зобов`язань, що також є самостійною підставою для скасування виконавчого напису. Позивач пояснює, що про вчинення виконавчого напису нотаріуса та про відкриття виконавчого провадження дізналась з мобільного застосунку «Дія». Позивач доводить, що у зв`язку з тим, що виконавчий напис нотаріуса є незаконним, то з відповідача підлягають стягненню безпідставно отримані грошові кошти, які стягнуто в межах виконавчого провадження в сумі 300 грн. Як на підставу таких вимог здійснюєснює посилання на норми ст. 1212 ЦК України. Зважаючи на викладені обставини позивач просить позов задовольнити. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. 01.07.2024 від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутнсті, заявлений позов підтримує та просить його задовольтнти. Відповідач в судове засідання повноважного представника не направив. 02.07.2024 на електронну пошту суду від відповідача надійшла заява, за змістом якої відповідач просить відмовити у позові. Зазначає, що товариством надано нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, а також документи, що підтверджують безспірність суми заборгованості позивача перед товариством та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Щодо стягнення набутих безпіставно коштів за виконавчим написом, то такі вимоги позивача належними та допустими доказами недоведені. Треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна та приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк Андрій Миколайович, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, позицію щодо виниклих спірних правовідносин сторонами висловлено, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. У судовому засіданні 02.07.2024 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 14.10.2020 [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» уклали договір №3055212 про надання споживчого кредиту. 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 55106, за яким звернено стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованість за кредитним договором №3055212 від 14.10.2020. Стягнення заборгованості проводиться за період з 10.12.2020 по 24.03.2021. Сума заборгованості складає 26240,00 гривень, що складається з: строкова заборгованість за сумою кредиту - 8000 гривень; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 18 240,00 грн. З урахуванням плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 800 грн гривень зальна заборгованість боржника становить 27 040, 00 гривень. За розглядом заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком Андрієм Миколайовичем 04.08.2021 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 66389182 з виконання виконавчого напису №55106 виданого 11.06.2021 (а.с.10). 29.11.2021 приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюком Андрієм Миколайовичем постановою про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні [NUMBER] наклав арешт на грошові кошти /електронні гроші, що містятьсґ на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштівв/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних аманцях, що мають спеціальний режим використання, напкдаденя арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] (а.с.15-16). Згідно до інформації про виконавче провадження за параметрами запиту в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень від 12.05.2024 наявне відкрите виконавче провадження за номером 66389182 за виконавчим документом: виконавчий напис від 11.06.2021 №55106, який надійшов на виконання 04.08.2021 (боржник: [PERSON] , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (а.с.12-14). Позивач доводить, що виникла заборгованість не є безспірною. Крім того зазначає, що відповідач не надсилав позивачу жодних повідомлень та вимог про усунення порушень зобов`язань та те, що ніяких правочинів, посвідчених нотаріально з відповідачем не укладала, а тому відповідачем та третьою особою не дотримано вимог щодо обов`язкового переліку документів (доказів) безспірності, що встанволені ст.ст. 87-88 ЗУ "Про нотаріат" та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. Позивач оспорюваний виконавчий напис уважає таким, що не підлягає виконанню, як такий, що вчинений з порушенням норм права та вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому за захистом свого порушеного права звернулась до суду. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 16 ЦК України установлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Спір у цій справі виник у зв`язку вчиненням приватним нотаріусом виконачого напису, який на переконання позивача не підягає виконанню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно достатті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1статті 1 Закону України "Про нотаріат", нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина 1статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженийнаказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок). Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат", нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, вчиняють нотаріальні написи. Так, згідно зістаттею 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженийпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями -не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік та доповнено його після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Так, нотаріус може вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Отже, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. За вказаних обставин, станом на 11.06.2021 (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", з моменту її прийняття. Тому, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать, що стягнення заборгованості за оскаржуваним позивачем виконавчим написом відбулося на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений. Вказане, зокрема, встановлено судом із наданого відповідачем та приватним виконавцем на виконання вимог ухвали суду від 04.06.2024, копії №3055212 про надання споживчого кредиту від 14.10.2020. Проте, незважаючи на це, всупереч вимогам закону, відповідач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а приватний нотаріус у свою чергу вчинив 11.06.2021 виконавчий напис №55106, всупереч правилам встановленим Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджени мнаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, та неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23. Крім того, виходячи з відсутності обґрунтування права вимоги за договором за період, зазначений у виконавчому написі, сума боргу та період її виникнення не підтверджені первинними банківськими документами в тій мірі, яка необхідна для підтвердження безспірності заборгованості. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №55106 від 11.06.2021 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначені висновки суду узгоджуються із правовими висновками, викладеними ВП ВС у постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (п. 77-95). Судом достовірно встановлено, що приватним нотаріусом вчинений виконавчий напис щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, що виходить за межі компетенції нотаріуса та свідчить про порушення нотаріусом Закону України "Про нотаріат". Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів. Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. За встановлених обставин, вирішуючи справу на підставі наявних доказів, суд дійшов висновку, що спірний виконавчий напис нотаріусом вчинено за договором, що не є нотаріально посвідченим, за вимогами, які не є безспірними, відповідачем не підтверджено належним чином його право вимоги до позивача. За таких обставин, виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 55106, виданий 11.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованості у розмірі 27040,00 грн слід визнати таким, що не підлягає виконанню. За приписами частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Таким чином, суд дійшов висновку, що виконавчий напис, за яким з позивача було стягнуто кошти, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене суд уважає за необхідне позов у частині повернення стягнутого з позивача також задовольнити. При цьому суд зважає на те, що вичерпний перелік підстав для звільнення особи від обов`язку повернути безпідставне набуте майно визначено статтею 1215 ЦК. Відповідно до пункту 1 статті 1215 ЦК не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відтак юридично значущим чинником для застосування положень приведеної норми є насамперед відсутність рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача. Жодному з цих критеріїв кошти, стягнуті з позивача, не відповідають. З огляду на викладене суд уважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити повністю. Розподіл судових витрат. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved