Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,25 га, цільове призначення яких для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0523484000:11:005:0154, що розташована в [ADDRESS] , на якій розташований її житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відповідачка [PERSON] є власником суміжної (сусідньої) земельної ділянки з кадастровим номером 0523484000:11:005:0144, що знаходяться в [ADDRESS] . Нещодавно відповідачка почала порушувати загальноприйняті правила добросусідства, а саме: на межі їхніх суміжних земельних ділянок, з боку сараю-гаража позивачки, вона побудувала господарські будівлі сарай та навіс для дров, які покриті шифером та металопрофілем без ринв, внаслідок чого, під час дощу уся вода стікає на її земельну ділянку, де розташований вольєр з домашньою птицею. 26.07.2023 комісією виконавчого комітету Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області було проведено обстеження сусідніх будинковолодінь [PERSON] та [PERSON] , за резулььаами чого було встановлено факт порушення [PERSON] . ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» в частині дотримання відстані від навісу господарської будівлі до межі земельних ділянок: конструкція господарської будівлі виступає за межу земельної ділянки [PERSON] та створює потрапляння атмосферних опадів на земельну ділянку [PERSON] . На неодноразові зауваження щодо усунення вказаних недоліків відповідачка ніяк не реагує, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 0523484000:11:005:0154 [PERSON] , шляхом знесення будівлі споруди, які розміщенні на її земельній ділянці всупереч вимогам ДБН Б.2.2-12:2019 та створюють потрапляння атмосферних опадів на земельну ділянку [PERSON] . Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 09.01.2024 позовну заяву залишено без руху. 25.01.2024 на виконання вимог ухвали суду недоліки позовної заяви було усунуто та ухвалою суду від 29.01.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 07.03.2024 від представника відповідачки [PERSON] адвоката Бойка А. М. надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив, вважаючи їх безпідставними та нічим не обґрунтованими. Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо проведення перевірок, складання матеріалів та актів органами ДІАМ, який є органом, що реалізовує та здійснює державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Також відсутні відомості щодо здійснення заходів державного (нагляду) контролю Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області, який здійснює заходи державного контролю за виконанням та охороною земель, а саме: акти перевірки, протоколи, приписи, постанови про накладення стягнень тощо. 04.06.2024 та 06.06.2024 представник відповідача адвокат Бойко А. М. подав клопотання про долучення доказів, яке протокольною ухвалою в судовому засіданні 06.06.2024 було задоволено, до матеріалів справи долучено копію технічного паспорта на будинковолодіння, що розташоване по [ADDRESS] та фактичну зйомку території вул. Піщанка с. Круподеринці Погребищенської МТГ Вінницького району Вінницької області. Ухвалою суду від 06.06.2024 підготовче провадження у справі було закрито, справа призначена до розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Тарасюк О.М. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Бойко А. М. в судовому засіданні проти задоволення позовних заперечив, вважаючи їх безпідставними. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] (а. с. 10) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 9) позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] . Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 161008477 (а. с. 8) та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а. с. 11-15), на зазначеній земельній ділянці розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, власником яких також є [PERSON] .. Відповідачка [PERSON] , відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майнота Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №340340913 (а. с. 18-19), є власником земельної ділянки площею 0,25 га, цільове призначення яких для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] , та, відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а. с. 52-54), розташованого на них житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. З акту обстеження №2 від 26.11.2022 домоволодінь по [ADDRESS] та [ADDRESS] , вбачається, що комісією в складі завідувача сектору містобудування та архітектури управління з питань житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, управління комунальною власністю, містобудування та архітектури Погребищенської міської ради Коваленко Ю. О., головного спеціаліста управління з питань житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, управління комунальною власністю, містобудування та архітектури Погребищенської міської ради Гавриша В. М. та інженера технічного нагляду [PERSON] , в присутності [PERSON] , було обстежено розташування об`єктів нерухомого майна на двох земельних ділянках, що за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , та встановлено, що відстань від огорожі на межі земельних ділянок до сарая-гаража заявниці складає 1,5м, а до літньої кухні сусідки 1м. Дах сарая-гаража заявниці облаштовано жолобом для водовідведення атмосферних опадів. Від даху літньої кухні [PERSON] влаштовано навіс шириною 1м, який виступає за межі огорожі земельної ділянки. Водовідведення даху навісу відсутнє та вода утворена в результаті атмосферних опадів потрапляє на земельну ділянку [PERSON] . Згідно ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова території» відстань від межі земе6льної ділянки до найбільш виступаючої конструкції будівлі повинна бути не менше 1м. У разі не вирішення спору мирним шляхом, рекомендовано звернутися до суду (а. с. 20). Згідно з відповіддю виконавчого комітету Погребищенської міської ради від 27.08.2023 №16-С-461.1 на звернення [PERSON] , 26.07.2022 комісією було обстежено об`єкт зазначений у зверненні та встановлено порушення ДБН Б.2.2-12:2019. Однак встановити факт самочинного будівництва господарських будівель, які розташовані поруч із земельною ділянкою [PERSON] не вдалося, оскільки [PERSON] необхідних правовстановлюючих документів не надала. На даний час виконавчий орган з питань державного архітектурно-будівельного контролю в Погребищенській міській раді відсутній, а встановлення факту самочинного будівництва та прийняття рішення щодо його знесення є виключно компетенцією Державної інспекції архітектури та містобудування України (ДІАМ) та суду (а. с. 21). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частиною 3\~ст.152\~ЗК України\~передбачено,\~що захист\~прав громадян\~та юридичних\~осіб на\~земельні ділянки\~здійснюється \~шляхом: а)\~визнання прав; б)\~відновлення стану\~земельної ділянки,\~який існував\~до порушення\~прав,\~і запобігання\~вчиненню дій,\~що порушують\~права або\~створюють небезпеку\~порушення прав; в)\~визнання угоди\~недійсною; г)\~визнання недійсними\~рішень органів\~виконавчої влади\~або органів\~місцевого самоврядування; ґ)\~відшкодування заподіяних\~збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до абз. 3 п.7 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України). Згідно з п. «г» ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Відповідно до ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зміст ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Таким чином, обов`язок по доказуванню позовних вимог і обставин, на які позивачка посилається в обґрунтування своїх вимог, покладається на неї. Однак, в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України, позивачкою не надано суду безперечних і достатніх доказів, які б доводили обґрунтування її позовних вимог. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в заявлених позивачем межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed