Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

позовна заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до [PERSON] про стягнення заборгованості зареєстрована судом 29.03.2024 року і мотивована тим, що 08.04.2021 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 1521193 у формі електронного документу згідно ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Попередньо відповідач, маючи намір отримати позику, пройшла реєстрацію в особистому кабінеті на сайті ТОВ, здійснила оформлення заявки, заповнивши усі поля, обов`язкові до заповнення. Грошові кошти в сумі 8\~000 грн. були надані (перераховані на рахунок банківської платіжної картки, вказаної відповідачем у заявці) відповідачу на умовах строковості на 30 днів, а відповідач зобов`язувалась кредитні кошти повернути, сплатити проценти за користування кредитом згідно п. 1.5.1, п. 1.5.2 договору. Однак, отримавши кредитні кошти, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала і у строк, передбачений договором, кредит не повернула, відсотки за користування кредитними коштами не сплатила. Станом на 20.03.2024 року загальна сума заборгованості за договором № 1521193 від 08.04.2021 року становить 24\~000 грн. Дана сума складається з основного боргу 8\~000 грн., заборгованості по відсотках 16\~000 грн. На підставі ст.ст. 525, 526, 610-612, 625, 1046 ЦК України ТОВ «Веллфін» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит№ 1521193 від 08.04.2021 року в розмірі 24\~000 грн. та судові витрати: 3\~028, 00 грн. сплаченого судового збору. Представник позивача директор ТОВ «Веллфін» - Лазепка В.І. в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача адвокат Головенько В.П. позов не визнав, вважав вимоги не доведеними. Позивачем не надано доказу про перерахування відповідачу грошових коштів на підставі договору та про отримання цих коштів відповідачем. Йому не відомо, чи підписувала відповідач договір 08.04.2021 року одноразовим ідентифікатором. Вважає, що відповідач не має ніякого відношення до цього договору, що укладений в електронній формі. Крім того, в розрахунку боргу період, за який нараховані проценти, не вказаний. Вважає, що строк повернення кредиту не встановлений, а права позивача на нарахування відсотків припинені після строку закінчення договору. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 08.04.2021 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 1521193 у формі електронного документу згідно ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Попередньо відповідач, маючи намір отримати позику, пройшла реєстрацію в особистому кабінеті на сайті ТОВ, здійснила оформлення заявки, заповнивши усі поля, обов`язкові до заповнення. Договір укладався за допомогою веб-сайту позикодавця\~https://creditup.com.ua, за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «ВЕЛЛФІН», які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам. Правила розміщені на веб-сайті ТОВ «ВЕЛЛФІН»\~https://creditup.com.ua\~та є загальнодоступними. Згідно п. 4.1, 4.2 Правил, заявник, що має намір отримати грошові кошти у позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення . Згідно п. 6.2 Правил у разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом направлення sms - повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийняття рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу ,зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить активне посилання. Здійснюючи перехід по активному посиланню, заявник отримує електронну копію договору про споживчий кредит. 08.04.2021 року у встановленому п.п. 4.1, 4.2 Правил порядку відповідач оформив заявку для отримання грошових коштів у позику шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення, що підтверджується роздруківкою заявки відповідача з офіційного веб-сайту. Заявка для отримання позики містить всі ідентифікуючі дані щодо позичальника, а також номер його платіжної картки. На підставі заповненої відповідачем заявки між ТОВ «Веллфін» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит в електронній формі. Відповідно до умов договору, товариство наддало відповідачу на споживчі цілі грошові кошти в сумі 8000,00 грн. строком на 30 днів, до 08.05.2021 року, які мають бути повернуті згідно графіка розрахунків до договору. Згідно до п. 1.5 кредитного договору, строк та проценти за користування позикою за договором про споживчий кредит обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на умовах: протягом строку встановленого пунктом 1.3 договору розмір основних процентів складає 1, 8 % від суми позики, але не менше ніж 50 грн. за перший день користування позикою та 1, 8 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики зазначеного в п. 1.3 договору. При цьому нарахування процентів проводиться з моменту внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. У разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений пунктом 1.3 договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1 договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами (понадстрокове користування грошовими коштами), в розумінні ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~(проценти за понадстрокове користування позикою). При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів (п.1.5.2 кредитного договору). Відповідно до п. 1.7 кредитного договору, деталізована інформація щодо визначення сукупної вартості позики при нарахуванні основних процентів у відповідності до п. 1.5.1 договору та реальна річна фіксована процентна ставка зазначені у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальна річна процентна ставка за договором про споживчий кредит (додаток до договору), яка є невід`ємною частиною цього договору. Згідно графіку розрахунків до договору про споживчий кредит № 1521193 від 08.04.2021 року, сукупна вартість позики складає 12 320 грн. (сума за договором 8\~000 грн., відсотки 4\~320 грн.). Згідно з п. 1.4. кредитного договору, договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Заперечення відповідача з приводу укладення договору та отримання кредитних коштів суд вважає безпідставним, оскільки позивачем в порядку встановленому п.1.4. договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 8000,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою №1421/03 від 21.03.2024 року ТОВ "Платежі Онлайн", яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк еквайзер здійснює зарахування коштів. Отже, ТОВ «Веллфін» свої зобов`язання за договором про споживчий кредит, укладеним із [PERSON] виконало повністю. Натомість відповідач належним чином не виконала умов договору про споживчий кредит у встановлений строк. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує у вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За змістом\~статей 524, 533-535 і 625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто,\~грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.\~Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Статтею 530 ЦК України визначено строк (термін) виконання зобов`язання: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 08.04.2021 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] договору про споживчий кредит № 1521193 від 08.04.2021 року та отримання 08.04.2021 року позичальником кредитних коштів в сумі 8\~000 грн. на емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» карту № [NUMBER] , номер транзакції 31789-02280-03473, номер замовлення а_46722055_1521193, на яку здійснено переказ коштів [PERSON] . Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів (ст. 638 ЦК України). Згідно з розрахунком, наданим позивачем, із яким представник відповідача не погодився, станом на 20.03.2024 року загальна сума заборгованості за договором № 1521193 від 08.04.2021 року становить 24\~000 грн. Дана сума складається з основного боргу 8\~000 грн., заборгованості по відсотках 16\~000 грн. Дана заборгованість підлягає частковому стягненню з відповідача. Так, згідно п. 2.2.1.3 кредитного договору, позичальник має право звернутися до позикодавця з питанням пролонгації терміну дії договору. Відповідно до п. 8.1 - 8.2 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «Веллфін», які є невід`ємною частиною договору, позичальник має право звернутись до товариства з питання пролонгації граничного строку повернення позики. У випадку прийняття рішення про пролонгацію граничного строку повернення позики, товариство укладає із заявником додаткову угоду про зміну договору про споживчий кредит на умовах та в порядку, передбачених розділом 6 цих Правил. Клієнт має право на внесення змін та доповнень до відповідного договору про споживчий кредит шляхом укладання сторонами додаткових угод. Всі зміни, додатки та доповнення оформляються у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, відповідно до Правил та\~Закону України «Про електронну комерцію». Додаткові угоди є невід`ємною частиною відповідного договору про споживчий кредит. Разом з тим, позивач не надав суду відомостей про звернення відповідача до ТОВ щодо пролонгації граничного строку повернення позики та укладення між сторонами у справі додаткової угоди про зміну договору про споживчий кредит, а тому строк кредитування за вищевказаним договором нне змінювався і становить 30 днів. Отже, враховуючи погоджені сторонами умови кредитного договору, суд не вбачає підстав для нарахування процентів за межами строку кредитування. Згідно графіку розрахунків до договору про споживчий кредит № 1521193 від 08.04.2021 року, сукупна вартість позики, що надана на 30 днів, складає 12 320 грн. (сума за договором 8\~000 грн., проценти 4\~320 грн.). Суд зауважує, що нарахування відсотків за межами строку кредитування не допускається, оскільки після спливу строку кредитування кредитор позбавлений права нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором, якщо інше не передбачено самим кредитним договором. При цьому кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів (стаття 1048 ЦК України). Такий висновок щодо стягнення процентів за межами строку кредитування узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц, та усталеній практиці Верховного Суду, зокрема в постановах від 23 жовтня 2019 року в справі № 456/1747/15-ц, від 09 вересня 2020 року в справі №752/12685/15-ц. Сторонами у договорі погоджено відсотки у разі понадстрокового користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625\~ЦПК України\~(п.1.5.2 кредитного договору), однак позивач дані вимоги не заявляв. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором від 08.04.2021 року № 1521193 згідно графіку розрахунків в загальній сумі 12\~320 грн. (дана сума складається з суми боргу 8\~000 грн. та процентів за користування позикою за період з 08.04.2021 року по 08.05.2021 року - 4\~320 грн.). Судові витрати позивача складаються з судового збору 3\~028 грн., сплата якого підтверджена платіжною інструкцією № 143 від 25.03.2024 року (а.с. 6). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог (51 %), в загальній сумі 1 544,28 грн.

Outcome: approved