Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Дніпровська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання автомобіля, придбаного за час цивільного шлюбу особистою приватною власністю одного з подружжя. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що вона мешкала разом з [PERSON] з квітня 2014 року як дружина та чоловік, однак шлюб між ними не було зареєстровано. Вони мешкали разом за місцем її реєстрації в [ADDRESS] . За час їх спільного проживання однією сім`єю, нею за особисті кошти було придбано автомобіль ГАЗ 31105, 2004 року випуску, який було зареєстровано за [PERSON] , оскільки посвідчення водія вона не мала. Через кілька місяців після покупки автомобіля, [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті, з`явилась донька покійного та забрала усі його речі, а згодом донька намагалась забрати й автомобіль, хоча знала, що він був придбаний за її особисті кошти. Таким чином, виникла необхідність у зверненні до суду за захистом своїх прав на особисту приватну власність, а саме вказаний вище автомобіль. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 263\~ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що з 20 квітня 2014 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом як дружина та чоловік, однак шлюб між ними не було зареєстровано. Сторони мешкали разом за місцем реєстрації позивачки в [ADDRESS] . Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області по справі №178/525/23 від 25.08.2023 року, також було встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу [PERSON] з померлим [INFO] [PERSON] , в період з 20 квітня 2014 року по 16 липня 2019 року (а.с.13-15). Згідно довідки СГ ТОВ «Дружба» Криничанського району Дніпропетровської області №28 від 02.08.2019 року вбачається, що [PERSON] 07.03.2019 року отримала орендну плату за оренду земельних ділянок (паїв) за 2020 та 2021 роки в сумі 60000,00 грн. (а.с.20). За час спільного проживання сторін однією сім`єю, [PERSON] за особисті кошти, отримані нею за надання земельної ділянки в оренду, було придбано автомобіль ГАЗ 31105, 2004 року випуску, який було зареєстровано за [PERSON] , оскільки у позивачки відсутнє водійське посвідчення. На даний час автомобіль зберігається у позивачки за місцем її мешкання. Через кілька місяців після покупки автомобіля, [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] , за місцем мешкання позивачки з`явилась відповідачка [PERSON] , яка є донькою померлого, та намагалась забрати окрім його речей також і автомобіль ГАЗ, хоча знала, що автомобіль був придбаний за особисті кошти позивачки. Згідно ст. 57 СК України, о собистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Статтею 319 ЦК України передбачено, що в ласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Також, у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі №711/2302/18 (провадження №61-13953св19) вказано, що придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, з аналізу вищевказаних норм слідує, що автомобіль ГАЗ, модель 31105, 2004 року випуску, д/н [NUMBER] , був придбаний за особисті кошти від надання особистого майна (земельної ділянки) в оренду [PERSON] під час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON] , в період з 20.04.2014 року по 16.07.2019 року. Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved