Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

Позивач, від імені якого діє представник, звернувся через Електронний суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.04.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] (далі за текстом - Відповідач) укладено кредитний договір № 1763571 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє погоджується і зобов?язується неухильно їх дотримуватися. Так, відповідачу 04.04.2021 року було видано кредит у розмірі 1 000, 00 грн, строком на 25 днів на споживчі потреби із стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. [PERSON] зобовязання за договором належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість. 24.12.2021 року між ТОВ ЛІНЕУРА Україна та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу №02-24122001 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Так, станом на 19.02.2022 року борг відповідача становить 3 185, 00 грн, з яких 1000,00 грн -це прострочена заборгованість за сумою кредиту, а 2 185,00 грн -це прострочена заборгованість за процентами. Зважаючи на вище вказане, беручи до уваги те, що відповідач не погасив заборгованість, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано сторонам час для подання заяв по суті. 03.07.2024 року здійснено перехід до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін, виклик відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Відзиву не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.04.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] (далі за текстом - Відповідач) укладено кредитний договір № 1763571 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє погоджується і зобов?язується неухильно їх дотримуватися(а.с.7-12, 15, 17-18, 20-22). Так, відповідачу 04.04.2021 року було видано кредит у розмірі 1 000, 00 грн, строком на 25 днів на споживчі потреби із стандартною процентною ставкою 1,90 % в день(а.с.13). [PERSON] зобовязання за договором належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість. 24.12.2021 року між ТОВ ЛІНЕУРА Україна та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників(а.с.23-26). Боржнику було направлено вимогу про виконання зобовязань, однак [PERSON] так не повернув кошти(а.с.19) Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу №02-24122001 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (а.с.16. Так, станом на 19.02.2022 року борг відповідача становить 3 185, 00 грн, з яких 1000,00 грн -це прострочена заборгованість за сумою кредиту, а 2 185,00 грн -це прострочена заборгованість за процентами. Зважаючи на вище вказане, беручи до уваги те, що відповідач не погасив заборгованість, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, Товариство свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не повернув своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов Договору. Таким чином, в порушення умов Договору кредиту, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом статті 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Стаття 627 ЦК України та ст.6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Дослідивши всі докази в їх сукупності, суд встановив, що відповідач умови укладеного Договору не виконав, платежі по кредиту та відсотки за користування кредитом не сплатив, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ підлягають задоволенню в повному обсязі й з відповідача на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за Договором на загальну суму 3 185, 00 грн. Щодо заяви представника позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 500, 00 грн, суд виходить з наступного. Так, згідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З ч.1 ст.137 ЦПК України вбачається, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, зважаючи на те, що позов було задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу у розмірі 10 500, 00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved