Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Черняк О.О. звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд змінити розмір аліментів, що утримуються з відповідача на користь позивача, на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за рішенням Солом?янського районного суду міста Києва по справі №760/27808/18 від 11 червня 2019 року у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно на 6000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року у справі №760/27808/18 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 грн щомісячно та на її утримання до досягнення сином трьох років в розмірі 1000 грн щомісячно. Відповідач покращив своє матеріальне становище, обов`язків щодо утримання інших осіб не набув. З 18 липня 2021 року він не має обов`язку сплачувати аліменти на утримання самої позивачки. Здібності і фінансові можливості відповідача, що є здоровою людиною із вищою освітою, дозволяють йому забезпечувати сина, однак відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками. Розмір аліментів в розмірі 1500 грн не відповідають половині реальних витрат на дитину, цих коштів не вистачає для забезпечення сину нормальних умов життя, розвитку та виховання. Крім того, навіть мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину вищий від того, що наразі сплачує відповідач. Відтак, просить суд збільшити розмір аліментів на утримання сина із 1500 грн до 6000 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 квітня 2023 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2024 року справу прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 24 січня 2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Шокурова Ю.Л. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки з лютого 2022 року по теперішній час відповідач не працює, не має постійного прибутку, а тому в разі прийняття судом рішення про збільшення розміру аліментів до 6000 грн, виникне заборгованість по сплаті аліментів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районним судом м. Києва у справі №760/27808/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2018 року і до повноліття дитини, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання аліменти в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2018 року до досягнення їх сином [PERSON] трьох років. Позивач [PERSON] , звернувшись до суду з указаним позовом, вказала, що відповідач покращив своє матеріальне становище. Відтак може сплачувати аліменти на утримання дитини у більшому розмірі, що б забезпечило сину нормальні умови життя, розвитку та виховання, а тому просить збільшити розмір аліментів із 1500 грн до 6000 грн щомісячно. Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що з лютого 2022 року він не працює, не має постійного прибутку, а тому просив відмовити у позові за безпідставністю. Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд дійшов таких висновків. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Згідно з ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку. Так, згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20). Як вбачається з рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року у справі №760/27808/18, яким з [PERSON] стягнуто аліменти, судом було враховано, що [PERSON] працював на посаді менеджера із збуту відділу продажів в ТОВ «Бетта-Сервіс» і розмір його заробітної плати складав 5152 грн. Також у власності відповідача перебував транспортний засіб автомобіль марки Ford Focus, 2013 року виробництва, який був придбаний відповідачем у 2016 році, інших доказів, які б свідчили про рівень майнового стану [PERSON] матеріали справи не містили. Суд, визначивши розмір аліментів у розмірі 1500 грн щомісячно, виходив із того, що така сума аліментів не буде непомірним тягарем для відповідача, в той же час, в гідній мірі забезпечуватиме належний рівень матеріального утримання малолітнього [PERSON] . Позивач стверджує, що аліменти у розмірі 1500 грн не відповідають половині реальних витрат на дитину, не забезпечують нормальні умови життя, розвитку та виховання, при цьому майновий стан відповідача покращився та він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 6000 грн. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Проте, позивач не надала жодних доказів на підтвердження понесення нею витрат на утримання дитини, а також покращення майнового стану [PERSON] . Натомість відповідач надав суду довідку форми ОК-5, з якої вбачається, що з лютого 2022 року у нього відсутній будь-який заробіток, чим спростував доводи позивача щодо покращення його матеріального становища. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними доказами покращення матеріального стану відповідача, а також інші обставини, визначені ч.1 ст.192 СК України, а тому у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів необхідно відмовити.

Outcome: dismissed