Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

25.04.2024 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області, в якій просить суд визнати за нею право власності на самочинно збудований гараж загальною площею, 23,2 кв.м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням виконкому Кам`янка-Бузької міської ради їй було виділено земельну ділянку під будівництво гаражу та зобов`язано отримати технічну документацію на його будівництво. Проте, вона здійснила будівництво гаражу без відповідного погодження, не оформила введення в експлуатацію та належним чином затвердженого проекту, а тому таке є самочинним. У зв`язку з таким станом речей вона змушена звернутись до суду для належного оформлення права власності на самочинно збудований гараж. Ухвалою суду від 26.04.2024 позовну заяву залишено без руху. 07.05.2024 позивач усунула недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 07.05.2024 відкрито провадження в справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 05.06.2024 закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області в судове засідання також не з`явилась, однак на адресу суду надійшло її клопотання у якому просить суд справу розглядати у її відсутності, проти задоволення позовних вимог за наявності правових підстав не заперечила. Відтак, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до рішення Виконачого комітету Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області від 14.04.1988 №68, [PERSON] виділено земельну ділянку 30 м2. в кварталі забудови боксових гаражів по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Кам`янка-Бузької міської ради від 15.04.2024 №52/12-10) під будівництво індивідуальних цегляних гаражів. Згідно дозволу на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво від 14.04.1988, [PERSON] дозволено приступити до закладки фундаментів індивідуального гаражу по [ADDRESS] (на даний Героїв Небесної Сотні). Забудовник зобов`язаний після завершення будівництва фундаментів звернутися до архітектора за здійсненням прийняттям виконаних робіт та отримання дозволу на завершення індивідуального будівництва. Так, судом встановлено, що [PERSON] здійснила будівництво гаражу № [NUMBER] у ряді [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом на будівлю від 14.03.2024 (а.с.18-19), ідентифікатором об`єкта будівництва від 18.03.2024 (а.с.16-17). Разом з тим, як видно з довідки КП ЛОР "Червоноградське МБТІ" від 18.03.2024 №1452, що станом на 31.12.2012 гараж [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований. При поданні вказаного позову позивач [PERSON] вказує, що збудований нею гараж є самочинним, оскільки вона не ввела його в експлуатацію після завершення будівництва. За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 373 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За змістом ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У пункті 4 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вказано, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Тобто, нерухоме майно класифікується як самочинно збудоване за різними критеріями, зокрема за критерієм будівництва без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту. Оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що нежитлова будівля - гараж, який збудований позивачкою є самочинним саме за ознакою будівництва без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту. Таке будівництво не є самочинним за критерієм будівництва на земельній ділянці не відведеній для цієї мети, так як матеріалами справи беззаперечно встановлено факт набуття позивачкою у користування земельної ділянки під цим нерухомим майном ще 14.04.1988 з відповідним цільовим призначенням під будівництво індивідуальних цегляних гаражів. Також, на переконання суду, таке будівництво не є самочинним через те, що велося з істотним порушенням будівельних норм і правил, так як відповідно до технічного паспорта на гараж, такий підтверджує, що його будівництво здійснювалось з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, використання земельної ділянки за її цільовим призначенням і не порушує права інших осіб. Відтак, нерухоме майно, яке є предметом даного спору, є самочинним виключно через те, що будівництво велося без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту. Оцінюючи можливість визнання за позивачкою права власності на таке самочинне будівництво, суд виходив з того, що за приписами ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. При розгляді даної справи судом не встановлено будь-якого порушення прав та інтересів будь-яких осіб, оскільки позивачка є одноосібною власницею (користувачем) земельної ділянки, а орган місцевого самоврядування, на території якого розміщено таке майно не заперечив щодо задоволення таких вимог позивача. Відтак, суд не вбачає будь-яких перешкод для реалізації позивачкою права на судовий захист шляхом визнання за нею права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке передбачено у ст. 367 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги позивача є підставними та обґрунтованими, а будь-яких перешкод для їх задоволення судом не встановлено.

Outcome: approved