Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

До Придніпровського районного суду міста Черкаси звернувся [PERSON] з позовом до Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку та інших виплат за час вимушеного прогулу. У позові зазначає, що відповідно до наказу від 29.01.2024 № 12-К позивача звільнено з посади начальника адміністративно- господарського відділу у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, відповідно до пункту 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі не менше місячного заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України, зобов`язано вплатити компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки у кількості 9 календарних днів за період роботи з 29.01.2022 по 28.01.2023, щорічну основну відпустку в кількості 16 календарних днів за період роботи з 29.01.2023 по 29.01.2024 та за невикористану щорічну додаткову оплачувану відпустку в кількості 5 календарних днів за період роботи з 29.01.2021 по 28.01.2022, щорічну додаткову оплачувану відпустку в кількості 7 календарних днів за період роботи з 29.01.2022 по 28.01.2023, щорічну додаткову оплачувану відпустку в кількості 7 календарних днів за період роботи з 29.01.2023 по 28.01.2024 та провести повний розрахунок. Підставами наказу стали: «Наказ про затвердження та введення у дію штатного розпису від 15.11.2023 № 99-П» та Попередження про скорочення посади та заплановане вивільнення [PERSON] від 21.11.2023. Позивач вважає, що наказ від 29.01.2024 № 12-К є протиправним та підлягає скасуванню. Так, позивач відповідно до Наказу 03-к від 28.01.2021 призначений на посаду заступника директора з експлуатаційного утримання доріг. 15.11.2023 відповідачем винесено наказ щодо скорочення чисельності та штату працівників з яким позивач не був ознайомлений, знає лиш про його існування з попередження про звільнення. 21.11.2023 першим заступником директора складено «Попередження про скорочення посади та заплановане вивільнення [PERSON] начальнику адміністративно-господарського відділу». На думку позивача заступник директора не є уповноваженою особою щодо повідомлень про звільнення у зв`язку із скороченням штату. Також у попередженні зазначено, що звільнення позивача із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 23.01.2024 з виплатою вихідної допомоги та повідомлено про відсутність вакантних посад, які можна було б запропонувати для подальшого працевлаштування. Вважає, що звільнення незаконним, оскільки відповідач формально підійшов до обов`язку працевлаштування позивача, згідно попередження про скорочення посади та наступне звільнення просто зазначив, що немає вакантних посад, які можна було б запропонувати позивачу. Відповідача знехтував своїм обов`язком щодо надання пропозицій щодо іншої роботи, а враховуючи те, що позивачу було відмовлено у наданні штатного розпису та наказу про скорочення штату, виникає сумнів щодо дій відповідача. Звертає увагу на зверхнє відношення відповідача до працівників та перевищення своїх службових повноважень, наявні порушення Закону України «Про оплату праці», здійснення тиску на працівників. Зауважує, що у позивача дружина пенсійного віку , не працює та перебуває на обліку в Управління пенсійного фонду України в Черкаській області. Позивач позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, за час перебування у трудових відносинах з відповідачем сумлінно та доброчесно виконував покладені обов`язки. Просить визнати протиправним та скасувати наказ від 29.01.2024 про звільнення його з посаду, поновити [PERSON] на посаді з 30.01.2024, стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 29.01.2024 по день ухвалення рішення на посаді та суму судових витрат. Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 29.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Відповідач скористався своїм правом та подав до суду відзив 15.03.2024, у якому зазначив, що 3 листопада 2023 року директором Підприємства було ініційовано проведення зборів трудового колективу, на якому до відома працівників доведено інформацію про те, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 фінансування ремонту доріг на 2024 рік відсутнє. Т.в.о головного бухгалтера [PERSON] до відома працівників було доведено, що з урахуванням результатів господарської діяльності Підприємства за 2023 рік та наявністю заборгованості у виконавчих провадженнях, відкритих на підставі судових наказів про стягнення коштів, стало очевидно, що зберегти наявну чисельність працівників та систему оплати праці для подальшого безперервного функціонування роботи Підприємства неможливо. Крім того, директором повідомлено працівників про те, що Підприємство позбавлене фінансової можливості утримувати наявну чисельність працівників, відсутність фінансування передбачає неможливість виплати першочергових платежів, серед яких є заробітна плата, а тому з метою запобігання виникнення заборгованості та недопущення порушень податкового та іншого законодавства при виплаті доходів у вигляді заробітної плати Підприємство вимушене скоротити чисельність працівників. Відповідно до частини 3 статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Це означає, що власник або уповноважений ним орган може (а інколи змушений) змінювати чисельність або штат працівників шляхом скорочення. І скористатись таким правом він може будь- коли, оскільки законодавство про працю не встановлює щодо цього жодних часових обмежень. У постанові Верховного Суду від 20.03.2020 у справі № 645/4665/17 наголошено на тому, що скорочення чисельності або штату працівників може бути зумовлене, зокрема, вдосконаленням виробництва, суміщенням професій, зменшенням обсягу виробництва продукції, перепрофілюванням підприємства, установи, організації тощо. Таким чином, підприємство, з урахуванням волі власника, виходячи з належного підприємству майна, вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, штатний розклад і чисельність працівників. При цьому, як зазначено в постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 390/2060/16-ц) при розгляді спору про поновлення працівника на роботі суд зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення, але не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Лише власник або уповноважений ним орган має право, на свій розсуд, вносити зміни в штатний розпис, визначати чисельність і штат працівників певної спеціальності та кваліфікації, зменшувати чи збільшувати чисельність посад, здійснювати звільнення працівників, одночасно приймаючи рішення про прийняття на роботу працівників іншої спеціальності та кваліфікації. У зв`язку з недостатнім фінансуванням заробітна плата працівникам Підприємства виплачувалась з порушенням строків виплати, передбачених Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та 28.11.2023, а тому головним державним інспектором Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на директора Підприємства складено протокол №Ц/ЧК/26912/254/П/ПТ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Враховуючи вищевказане, рішення про скорочення чисельності працівників було прийнято директором Підприємства економічно обґрунтовано у зв`язку з відсутністю реальних можливостей виплати заробітної плати. 15.11.2023директором Підприємства видано наказ № 99-П про затвердження та введення в дію з 24.01.2024 штатного розпису Підприємства у кількості 29 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 432 900,00 грн. Відповідно до статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. 23.11.2023Позивача попереджено про скорочення чисельності та штату працівників Підприємства та наступне звільнення з посади начальника адміністративно-господарського відділу на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, яке відбудеться 23 січня 2024 року, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Також Позивача повідомлено про те, що наразі у Підприємстві немає вакантних посад, які можна було б запропонувати для подальшого працевлаштування. Однак у разі появи вакансії відповідної кваліфікації до закінчення двомісячного терміну попередження, вона буде запропонована Позивачу відповідно до вимог чинного законодавства. Попередження про скорочення посади та заплановане вивільнення підписане першим заступником директора [PERSON] , у зв`язку з перебуванням директора Підприємства на лікарняному в період з 16.11.2023 по 22.11.2023. Відповідно до пункту 7.3. посадової інструкції першого заступника директора, затвердженої директором Підприємства 18.04.2023, перший заступник директора виконує обов`язки директора у випадку його відсутності (відпустка, хвороба та інше). Крім того, наказом від 25.04.2023 № 19-П «Про надання права підпису» першому заступнику директора [PERSON] надано право першого підпису юридичних та фінансових документів. Враховуючи вищевказане, аргументи Позивача про те, що перший заступник директора не є уповноваженою особою щодо повідомлень про звільнення у зв`язку із скороченням штату є надуманими та необґрунтованими. Наказом від 29.01.2024 № 12-К Позивача звільнено із займаної посади начальника адміністративно-господарського відділу, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку, про що зроблено відмітку у трудовій книжці. Так, згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно з пунктом 1 частини 1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Зі змісту цієї норми права вбачається, що така правова підстава звільнення як скорочення чисельності працівників охоплюється процесом зміни в організації виробництва і праці. Відповідно до частини 2 вказаної вище правової норми, звільнення з підстав, зазначених в пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. В пункті 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 з наступними змінами і доповненнями, роз`яснено про те, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ч.І ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи був він попереджений за 2 місяці про наступне вивільнення. 15.11.2023 директором Підприємства видано наказ № 99-П про затвердження та введення в дію з 24.01.2024 штатного розпису Підприємства. 23.11.2023 Позивачу вручено попередження про скорочення посади та заплановане вивільнення. Отже, у Відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, а саме скорочення штату працівників. Відповідачем було виконано обов`язок щодо повідомлення позивача про наступне вивільнення за два місяці до запланованої дати. Наступне, при вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Частина З цієї ж норми права визначає, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Тобто, запропонована для переведення робота має відповідати професії чи спеціальності працівника, а у разі відсутності такої роботи допускається пропозиція нижчої за рівнем кваліфікації посада. Станом на 21.11.2023 у Підприємстві були наступні вакантні посади: начальник фінансово-економічного відділу - головний бухгалтер - 1 посадова одиниця. Відповідно до посадової інструкції на вказану посаду може бути призначена особа, яка має повну вищу освіту відповідного напряму підготовки (спеціаліст, магістр) та досвід роботи за спеціальністю в області організації фінансової діяльності не менше 5 років. - провідний юрисконсульт - 2 посадові одиниці. Відповідно до посадової інструкції на вказану посаду може бути призначена особа, яка має повну юридичну освіту та стаж роботи за професією не менше 3 років. Згідно з довідкою т.в.о. інспектора з кадрів від 15.11.2023 [PERSON] - начальник адміністративно-господарського відділу, працює в ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» із 29 січня 2021 року (наказ про прийняття на роботу від 28.01.2021 № 03-К), був прийнятий на посаду заступника директора з експлуатаційного утримання доріг, 03.01.2023 переведений на посаду начальника адміністративно-господарського відділу (наказ про переведення працівників від 28.12.2022 №82-К). У 2023 році [PERSON] перебував на лікарняному- 18 к/д, в відпустці без збереження заробітної плати не перебував. Освіта: повна вища. Черкаський інженерно-технічний інститут, спеціальність - «Технологія машинобудування, металорізальні верстати та інструменти», кваліфікація - інженер- механік. Відповідачем було проведено оцінку кваліфікації Позивача на підставі всебічного, повного та об`єктивного аналізу освіти та інформації про підвищення кваліфікації прийнято відповідне рішення. Посад, аналогічних чи прирівняних до займаної Позивачем, у штаті Відповідача не було, а вакантні посади наявні у Відповідача не могли бути запропоновані Позивачу у зв`язку з відсутністю у нього необхідної освіти та досвіду роботи. Пленум Верховного Суду у п.19 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року роз`яснив, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, зокрема, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є доказами про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі. Таким чином, принцип доцільності під призмою ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачає свободу розсуду і розпорядження роботодавцем своїми суб`єктивними правами, виходячи з міркувань ефективного розвитку підприємства, установи, організації, що відповідає його потребам. Правомочність роботодавця у застосуванні п. 1 ст. 40 КЗпП України не може виходити за межі його повноважень, які можуть бути визначені нормативними актами чи статутом юридичної особи. З урахуванням цього, працівник не може обґрунтувати чи заперечувати доречність, доцільність, користь чи ефективність, для підприємства, установи, організації, змін в організації виробництва і праці, скорочення чисельності чи штату працівників. Суд має перевірити лише дотримання роботодавцем законодавства про порядок розірвання трудового договору за п 1 ст. 40 КЗпП України і не може обговорювати питання про доцільність проведення скорочення штату на підприємствах, в установах, організаціях, а тому при вирішенні трудового спору не може поставити це питання на обговорення і з`ясовувати думку сторін трудового спору. Тобто, яких цілей бажав досягнути роботодавець, чим він керувався при прийнятті рішення про скорочення чисельності і штату, чи можна було б уникнути скорочення працівників, в судовому порядку не доводиться роботодавцем, та не оспорюється працівником. За таких обставин, вважають, що звільнення Позивача з підстав скорочення чисельності штату працівників відбулося з дотриманням процедури, визначеної для цього КЗпП України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог про поновлення його на роботі відсутні. Позивач у своїй заяві вказує про те, що керівництвом Підприємства здійснювався тиск на працівників підприємства шляхом спонукання до написання заяви на звільнення та приєднано до позовної заяви в якості додатку копію протоколу № 13 зборів трудового колективу Підприємства. Відповідач вважає, що питання щодо спонукання до написання заяв про звільнення працівників Підприємства не відноситься до предмету спору у даній справі, однак вважає за необхідне зазначити наступне. Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що 25 жовтня 2023 року на зборах під головуванням Позивача обговорювалось, серед іншого, питання щодо безпідставного тиску на окремих працівників, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За результатами проведення зборів прийнято рішення вимагати від керівництва Підприємства діяти в межах своїх повноважень з дотриманням вимог КЗпП, Колективного договору та не допускати в подальшому дій, що не відповідають вимогам чинного законодавства. В разі невиконання вимог: трудовий колектив залишає за собою право захищати свої інтереси у спосіб передбачений чинним законодавством. Інформація щодо написання заяв про звільнення без власної волі була озвучена [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] без надання будь-яких доказів здійснення тиску на вказаних працівників. Жодних документів, які б підтверджували неправомірні дії керівництва Підприємства відносно Позивача до позовної заяви не надано, а тому вважаємо, що твердження про здійснення тиску на працівників є безпідставним та необгрунтованим. Також у позовній заяві зазначено про те, що Позивач позитивно характеризується за місцем роботи та проживання. Весь період перебування в трудових відносинах із Підприємством сумлінно та доброчесно виконував покладені на нього службові обов`язки. Стосовно доброчесного виконання службових обов`язків Позивачем, вважає за необхідне зазначити про те, що Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області за результатами проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Підприємства за період з 01.10.2020 по 31.12.2022 виявлено порушення, які призвели до матеріальної шкоди (збитків) Підприємству та були допущені Позивачем. Крім того, Позивачем було порушено вимоги ч. 6 ст. 8 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в частині не створення необхідних умов для правильного ведення бухгалтерського обліку. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до Акту наданих послуг від 22.02.2024 адвокатом Коробковою Г.І. надано послуги правничої допомоги у розмірі 15 000,00 гривень. На думку Відповідача дана справа є нескладною, обсяг наданих адвокатом послуг є незначним, виходячи з наступного. Адвокат Коробкова Г.І. діє в інтересах Позивача у даній справі, а також в інтересах ще двох працівників, які звільнені з Підприємства у зв`язку із скороченням чисельності та штату, а саме: в інтересах [PERSON] (справа №707/544/24, перебуває на розгляді у Черкаському районному суді) та [PERSON] (справа №712/2701/24, перебуває на розгляді у Соснівському районному суді м. Черкаси). Зі змісту позовних заяв у вищевказаних справах, нормативно-правового обгрунтування позовних вимог вбачається, що вони є практично ідентичними, а тому час витрачений на складання позовної заяви - 5 год та розмір витрат - 5 000 грн, вважаємо значно перебільшеним. Так як і час витрачений адвокатом на опрацювання законодавчої бази, судової практики та направлення запитів - 4 години, оскільки в трьох позовних заявах адвокат посилається на одну і ту ж законодавчу базу та судову практику, та направив лише один адвокатський запит від 21.02.2024. Спростування або підтвердження витрат щодо участі в судових засіданнях, заявлених адвокатом (орієнтовно 4 судові засідання), буде надано в ході розгляду справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed