Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

У березні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить: позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженку та мешканку м. Умані, Черкаської області, батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі. При спільному подружньому проживанні у них народилась донька [PERSON] , 1996 року народження, батьками якої є вони сторони по справі, і яка на даний час повнолітня та проживає окремо. Спільне подружнє проживання з відповідачем у них не склалось, тому вони припинили спільне проживання ще в 1999 році, а рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.09.2001 їхній шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу вони тривалий час проживали окремо, а в 2006 році знову стали проживати разом, але вже без реєстрації шлюбу та при спільному проживанні у них [INFO] народився син [PERSON] , батьками якого є вони сторони по справі. Після народження сина вони на протязі чотирьох років знову проживали разом, а в 2012 їхня сім`я знову розпалась і вони стали проживати окремо. Після розпаду їхньої сім`ї донька [PERSON] залишилась проживати з відповідачем, а син [PERSON] залишився проживати з ним. Відповідач залишила місце проживання, де вони проживали разом та переїхала проживати до іншого місця проживання, де і мешкала з донькою. Він же із сином залишились проживати за його місцем проживання, де він має частку у власності та мешкає разом з батьками. Відповідач наразі проживає тривалий час за межами України. Рішенням Уманського міськрайонного суду від 21 квітня 2015 року визначено місце проживання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , тобто з позивачем. Після розпаду їхньої сім`ї, тобто після 2012 року відповідач дуже рідко згадувала про дитину, не цікавилась його життям та здоров`ям, самоусунулась від прийняття участі в вихованні сина, не проявляє щодо нього батьківського піклування та турботи, тобто ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, а з 2021 року взагалі припинились навіть ті маленькі спілкування, які були поодинокі і то в телефонному режимі і це могло бути раз на рік. На сьогодні син має повних 15 років, він уже багато розуміє в житті, тому звернення позивача до суду про позбавлення батьківських прав відповідача є тільки бажанням позивача, а й бажанням сина. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, попередньо від них надійшла заяву в якій вони позов підтримують та просять його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте попередньо надала заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить проводити розгляд справи без її участі. Під час підготовчого судового засідання відповідач вказала, що дійсно проживає за кордоном разом з дочкою, має іншу сім`ю, і так склалося, що вихованням і утриманням сина займається тільки [PERSON] . Крім того, відповідачем [PERSON] 17.06.2024 подано до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву, відповідач проживає поза межами України тривалий час, тому з`являтися до суду не має змоги. Перебуваючи у відпустці приїхала до України і довідалася про наявний позов про позбавлення батьківських прав, тому 10.06.2024 звернулася до суду де отримала копію позовної заяви з додатками. Ознайомившись з позовною заявою, вона визнає позовні вимоги так як викладені у позові обставмни відповідають дійсності. В дійсності з 18.11.1995 року по 25.09.2001 року вони з позивачем перебували у шлюбі. В 1996 році у них народилась донька [PERSON] . В 1999 році вони припинили спільне проживання і проживали окремо. В 2006 році вони знову зійшлися проживати разом і проживали до 2012 року. [INFO] у них народився син [PERSON] . Після розпаду їхньої сім`ї донька [PERSON] залишилась проживати з нею, а син [PERSON] з батьком [PERSON] .. Кожен займався вихованням дітей, вона донькою, а позивач сином [PERSON] , ні вона не утримувала сина, ні позивач доньки, вони прийняли таке рішення добровільно і нацьому вирішили не втручатися в життя один одного. До початку війни вони інколи могли спілкуватися по телефону, а так що стосується сина займався та займається позивач. З 2012 року вона не бере участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] , а вихованням і утриманням [PERSON] займається його батько [PERSON] з яким він весь час проживає. На протязі тривалого часу вона проживає за кордоном, деякий час проживала у Фінляндії, наразі у Німеччині, має іншу сім`ю, а тому насьогодні у неї немає можливості займатися сином,питання про виховання та утримання якого було вирішено дванадцять років тому. Крім того рішенням Уманського міськрайонного суду від 21.04.2015 року було визначено місце проживання малолітнього на той час сина [PERSON] , [INFO] біля батька [PERSON] . Враховуючи викладене позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав визнає. Представник служби у справах дітей Уманської міської ради до суду не з`явився, на адресу подав заяву в якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутність та враховуючи позицію відповідача [PERSON] , яка визнала позов, просить позов задоволити. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані - батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 16). Шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що 18 березня 2015 року складено відповідний актовий запис №24 (а.с.17). Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 квітня 2015 року визначено місце проживання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с. 18-19). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 13.09.1996 року (а.с.13). [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 30.07.2018 року (а.с.14). [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 08.06.2018 року (а.с.15). [PERSON] працює в Товариство з обмеженою відповідальністю «Будкомфорт Умань» з 01.02.2023р. та займає посаду Начальник відділу збуту (а.с.23). Відповідно до характеристики виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Будкомфорт Умань» про те, що [PERSON] , 1975 року народження, працює начальником відділу збуту у компанії ТОВ «Будкомфорт Умань» з жовтня 2018 року. Має повну вищу освіту, підвищив кваліфікацію на внутрішньому курсі підприємства «Продажі як вони є». У ролі менеджера з продажу [PERSON] займається консультуванням клієнтів, виконує плани продажів, складає звітну документацію. Крім прямих обов`язків працівник не раз брав на себе додаткові - на час відсутності керівника. Вносить пропозиції щодо покращення роботи відділу. За час роботи на посаді виявив себе як кваліфікований, відповідальний і вимогливий керівник. Дисциплінарних порушень на адресу [PERSON] не зафіксовано. Працівник зарекомендував себе як приємний у спілкуванні з клієнтами та колегами (а.с.21). Актом обстеження умов проживання від 22 грудня 2023 року, проведеним начальником служби у справах дітей Уманської міської ради Декарчуком О.С., головним спеціалістом ССД [PERSON] на підставі заяви [PERSON] з метою обстеження умов проживання сім`ї, проведено обстеження умов проживання : [ADDRESS] . Умови проживання задовільні, в помешканні чисто, охайно, зроблено сучасний ремонт, помешкання з усіма зручностями. Дитина має окрему кімнату для відпочинку та занять, забезпечена одягом, взуттям, книгами, комп`ютерною технікою та всім необхідним для розвитку, навчання. Стосунки, традиції сім`ї добрі, батьки розлучені. Зі слів батька [PERSON] він виховує сина [PERSON] сам, мати дитини [PERSON] з дитиною спілкується лише по телефону, матеріально не допомагає, перебуває за кордоном. Батько з сином мають дружні стосунки, він з його слів забезпечує всім необхідним для навчання, проживання (а.с.22). Відповідно до довідки виконавчого комітету Уманської міської ради № 1661 від 19.01.2024 року виданої гр. [PERSON] , 1975р.н., який проживає за адресою: [ADDRESS] в тому, що за вищевказаною адресою зареєстровані та проживають [PERSON] , 1975р.н., разом з ним зареєстрований проживає та перебуває на його вихованні син [PERSON] , 2008р.н.. Мати [PERSON] , 1976р.н. за адресою [ADDRESS] не зареєстрована та не проживає, участі в вихованні сина не приймала (а.с.24). Відповідно до відповіді КНП «Уманський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , перебуває під наглядом лікаря-педіатра з народження, з 01.09.2018 року, декларація укладена з лікарем-педіатром [PERSON] .. З 2016 року супровід медичного обслуговування дитини, тобто на чергові та позачергові огляди, дитину приводив батько або бабуся по лінії батька (а.с.25). Відповідно до довідки №9 від 18.01.2024р. виданої [PERSON] в тому, що він дійсно навчається у Приватному закладі дошкільної та загальної середньої освіти «Українська дитяча академія» у 9 класі 2023-2024н.р.. На основі комунікації з родиною можемо засвідчити, що вихованням дитини піклується батько. Мати, [PERSON] , школу не відвідує та участі у вихованні сина не приймає (а.с.26). Як вбачається з рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Уманської міської ради від 20.02.2024 року, членами комісії не встановлено факт свідомого та умисного невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків щодо свого неповнолітнього сина [PERSON] . Під час голосування членами комісії було викладено різні думки, а тому виникла розбіжність голосів. Комісія з питань захисту прав дитини прийшла до висновку, що рішення по заяві [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] стосовно її сина [PERSON] не прийнято (а.с.27). Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, вказує, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави, порядок та правові наслідки позбавлення особи батьківських прав щодо своєї дитини (особи до досягнення нею повноліття - ст. 6 СК України) визначенні статтями 164-166 СК України. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 2 ст.164 СК України, передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Проте, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 своєї Постанови №3 від 30 березня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення та поновлення батьківських прав » позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факту спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Наведені вище обставини переконують суд в тому, що поведінка відповідача відносно її дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved