Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

короткий виклад обставин справи. 09.01.2024 адвокат Богуш В. Д., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Козівської селищної ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , після смерті котрого залишилося спадкове майно. Так, відповідно до свідоцтва про право власності від 28.02.2003 частка будинку за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . Йому також належать 0,40 га земельної ділянки з кадастровим номером 6123082000:01:001:0934 й 1,51 га земельної ділянки з кадастровим номером 6123082000:01:001:0380. Проте, згідно з паспортом громадянина України прізвище чоловіка [PERSON] . Позивач прийняла спадщину й 07.12.2023 звернулася до державного нотаріуса Бережанської державної нотаріальної контори Гетьмана І. М., однак їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку з виявленими розбіжностями в написанні прізвища померлого. Зазначає, що позбавлена можливості успадкувати майно, так як не доведені родинні відносини між нею та її померлим чоловіком [PERSON] . Отож, просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] право власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,3987 га з кадастровим номером 6123082000:01:001:0934 та земельну ділянку площею 1,5113 га з кадастровим номером 6123082000:01:001:0380. Далі, 13.05.2024 представник [PERSON] адвокат Богуш В. Д. на адресу суду скерував заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої просить суд, окрім визнання права власності на спадкове майно, встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . Позиція учасників справи. В судове засідання [PERSON] чи її представник [PERSON] не з`явилися, однак позивач на адресу суду скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі й просить такі задовольнити. Представник відповідача Козівської селищної ради Тернопільської області Кутнів Л. Є. у судове засідання не з`явилася. 06.05.2024 на адресу суду скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності, відповідно до якої не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 22.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження у даній справі. Ухвалою суду від 16.04.2024 залишено без руху заяву [PERSON] до Козівської селищної ради Тернопільської області про встановлення факту родинних відносин. Надано заявнику строк для усунення недоліків. 17.04.2024 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків поданої заяви, якою такі недоліки було усунуто. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 14.05.2024 закрито підготовче провадження й справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд розглядає справу у загальному порядку, оскільки підстави для заочного розгляду справи відсутні. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст. 206 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів ( ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положень статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як видно з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 09.09.2016, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] /а.с. 5 зворот/. Згідно з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 22 серпня 1997 року Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області, такий належить [PERSON] /а.с. 6/. Крім цього, [PERSON] 13.12.2019 видана картка платника податків, що підтверджується копією такої /а.с. 6 зворот/. Чоловік позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Козівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 02.06.2023, актовий запис № 154 /а.с. 7/. Житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, виданого на підставі рішення виконкому Малоплавучанської сільської ради за № 18 від 18.10.2002 /а.с. 12/. Також [PERSON] належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 1,51 га, 0, 40 га, які розташовані на території Глинської сільської ради Козівського району Тернопільської області, що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельні ділянки серій ЯД\~№ 221625,\~ЯД №\~222133 /а.с. 8, 9/. Згідно з відповідями на запит з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 02.01.2024 власником вищевказаних земельних ділянок є [PERSON] . Дата державної реєстрації права 28.03.2019 /а.с. 10,11/. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 203326696 від 06.03.2020 за [PERSON] зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 1,5113 га з кадастровим номером 6123082000:01:001:0380 /а.с. 105/. Згідно з довідки виконавчого комітету Козівської селищної ради Тернопільської області № 236 від 22.12.2023 [PERSON] на день смерті постійно проживав та був зареєстрований у будинку за адресою: [ADDRESS] й разом з ним проживали й були зареєстровані дружина [PERSON] , внук [PERSON] /а.с. 13/. Як видно з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75049278, виданого 07.12.2023 Бережанською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 168/2023 /а.с. 16/. Державним нотаріусом Бережанської державної нотаріальної контори Гетьманом І. М. 07.12.2022 відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] й земельні ділянки площею 1,51 га та 0,40 га, розташовані на території Глинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у зв`язку з виявленими розбіжностями в написанні прізвища померлої особи у правовстановлюючих документах /а.с. 14, 15/. З витребуваної судом спадкової справи 168/2023 видно, що [PERSON] звернулася до Козівської державної нотаріальної контори 07.12.2023 із заявою на прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] /а.с. 83/. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на майно у порядку спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Вказані вище обставини ніким не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст. 12, 89\~ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Застосоване судом законодавство та висновки суду. У частині 1\~статті 315\~ЦПК України визначено перелік фактів встановлення яких відбувається у судовому порядку. За змістом п. 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд, окрім іншого, розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Водночас встановлення таких фактів можливе за умови, що вони породжують юридичні наслідки для заявника. Також крім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995. Так, в пункті 1 постанови звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 7\~вказаної постанови\~зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. З огляду на те, що встановлення даного факту, про який просить заявник необхідно їй для оформлення спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON] , суд дойшов висновку, що заявлені [PERSON] вимоги слід задовольнити. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно з ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. У ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1269\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 12\~постанови від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті. У матеріалах справи наявна відмова нотаріуса в оформлені позивачу [PERSON] права на спадщину за законом після смерті чоловіка. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тож, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню, користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. В даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема, у зв`язку з виявленими розбіжностями в написанні прізвища померлого у правовстановлюючих документах. Отож суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , земельні ділянки площами 0, 3987 га, 1, 5113 га з кадастровими номерами 6123082000:01:001:0934, 6123082000:01:001:0380 є законними, обгрунтованими, а тому такі необхідно задовольнити. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України). Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає, що у зв`язку з тим, що вимог про розподіл судових витрат позивачем заявлено не було, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved