Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 23 липня 1999 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 17 січня 2022 року, і вони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Оскільки, син - [PERSON] , на даний час проживає разом з позивачем в квартирі де створені належні умови для виховання, навчання та відпочинку дітей, а дочка - [PERSON] , проживає з батьком, який не може створити належних умов для проживання та розвитку дочки, крім того діти не бажають проживати з батьком, позивач просить визначити місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю по [ADDRESS] . Відповідач за первісним позовом [PERSON] подав відзив на позов, у якому первісний позов визнав частково та зазначив, що після розірвання шлюбу з [PERSON] , вони ще деякий час проживали спільно у будинку його батьків по [ADDRESS] , а пізніше, коли позивачку було знято з реєстрації за вказаною адресою, вона переїхала у квартиру [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , а дочка [PERSON] залишилась проживати з ним, і він ніяким чином не створює перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю. Також, зазначив, що позивачем не надано доказів того, що він не створив для проживання та виховання дітей належних умов, в той же час згідно з відповідними актами обстеження за місцем його проживання створені належні умови для дітей, крім того діти перебувають на його матеріальному утриманні, на підтвердження чого надав копії відповідних квитанцій. Крім того, з ним проживає його повнолітня дочка [PERSON] , аліменти на навчання якої сплачує позивач, на підставі рішення суду. В той же час позивачем не надано доказів того, що за місцем її проживання створені належні умови для приживання та виховання дітей. Враховуючи наведене просив, визначити місце проживання сина [PERSON] разом з матір ю [PERSON] по [ADDRESS] , а місцем проживання дочки [PERSON] місце проживання батька по [ADDRESS] (т.1 а.с.46-49). Представником позивача за первісним позовом подано відповідь на відзив на позов, в якому вона первісний позов підтримала, та зазначила, що відповідач у відзиві зазначає що активно бере участь у навчанні дитини [PERSON] , однак як вбачається з довідки навчального закладу, долученої ним до відзиву, [PERSON] лише останнім часом став брати активну участь у навчанні дитини. Крім того, зазначила, що відповідачем надано копії квитанцій, на підтвердження перебування дітей на його утриманні, однак з них неможливо встановити для кого саме купували ці речі та продукти харчування, а також зазначила, що придбання певних речей для дитини не підтверджує факту перебування дітей на його повному утриманні. Що стосується долучених відповідачем відеозаписів, то вони є неналежними та недопустимими доказами, через те, що отримані з порушенням вимог закону. Також, зазначила, що посилання відповідача на те, що він не перешкоджає спілкуванню дитини з матір`ю не відповідає дійсності, оскільки через його обмеження у спілкуванні, позивач була змушена звернутися до Служби у справах дітей із заявою про проведення роз`яснювальної роботи з батьком. Крім того, відповідно до довідки КНП «Путивльська міська лікарня» за весь період дітей супроводжувала їх мати. Також відповідачем долучено висновок психолога, який є упередженим та не може враховуватися судом, оскільки дитина постійно піддається тиску з боку батька. Крім того, відповідач посилається на акти обстеження як на підтвердження створення належних умов для проживання дітей, проте, як вбачається з цих актів діти мають лише окремі спальні місця у одній кімнаті. Також, зазначила, що діти [PERSON] та [PERSON] мають сильний психологічний зв`язок між собою, у зв`язку з чим наявна необхідність у спільному проживання разом з матір`ю (т.1 а.с.143-147). Крім того, представником позивача за первісним позовом подано додаткові пояснення в яких про те, що дитина [PERSON] , під час проживання з батьком пропускає навчання, що вбачається з довідок ліцею, що підтверджує відсутність уваги з боку батька до навчання дитини (т.2 а.с.118-119). [PERSON] подано зустрічну позовну заяву, уточнивши яку, він просив визначити місце проживання дітей - [PERSON] та [PERSON] , разом з ним по [ADDRESS] , яку обґрунтовує тим, що після розірвання шлюбу з [PERSON] , дочка [PERSON] залишилися проживати з ним за вказаною адресою, де створені належні умови для проживання, виховання та навчання дітей, а син [PERSON] , залишився з матір`ю, яка не створила належних умов для проживання дитини, крім того діти перебувають на його утриманні (т.1 а.с.119-126, 205-206). Представником відповідача за зустрічним позовом подано додаткові пояснення, в яких вона зустрічну позовну заяву не визнала в повному обсязі, та зазначила, що [PERSON] не надано жодного доказу на підтвердження проживання дитини [PERSON] на даний час з ним та повне її утримання. Також [PERSON] лише останнім часом почав цікавитися навчанням та життям дітей, що підтверджується наявними у справі довідками. Також зазначила, що посилання позивача на протиправність стягнення аліментів є безпідставними, оскільки він не був позбавлений можливості скасувати судовий наказ на підставі якого стягуються аліменти, а також не надано доказів нецільового використання аліментів (т. а.с.224-228). Суд, заслухавши позивача за первісним позовом та її представників, які первісний позов підтримала, зустрічний позов не визнали в повному обсязі, відповідача за первісним позовом та його представника, які первісний позов не визнали в повному обсязі, зустрічний позов підтримали, представника третьої особи, яка вважала, що слід визначити місце проживання малолітніх дітей сторін згідно з рекомендаціями органу опіки та піклування, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню, зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.24,25). [PERSON] зареєстрована разом відповідачем за первісним позовом в будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] (т.1 а.с.60, 60зв., т.2 а.с.16). [PERSON] , позивач за первісним позовом, зареєстрована та проживає по [ADDRESS] на підставі довіреності від 13 січня 2022 року (т.1 а.с.21-23). Відповідно до довідок Путивльського ліцею №2 ім.Г.Я.Базими Путивльської міської ради №06-08/281 та №06-08/282 від 7 червня 2023 року [PERSON] та [PERSON] навчаються у вказаному ліцеї, і їх мати [PERSON] бере участь у вихованні дітей (спілкується з вчителями, бере участь у батьківських зборах) (т.1 а.с.26,27). Крім того, відповідно до копії довідки Путивльського ліцею №2 ім.Г.Я.Базими Путивльської міської ради №06-08/317 від 29 червня 2023 року [PERSON] бере участь у вихованні дочки [PERSON] (останнім часом цікавиться навчанням приєднався до класної онлайн групи батьків, інколи підвозив дочку до навчального закладу освіти (зі слів класного керівника) (т.1.а.с.75). Згідно з довідкою Путивльського ліцею №2 ім.Г.Я.Базими Путивльської міської ради №06-08/164 від 13 березня 2024 року [PERSON] , учениця 6-В класу за період з 16 січня 2024 року по 5 березня 2024 року має пропуски уроків чи зміну форми навчання за повідомленнями батька дитини [PERSON] (т.2 а.с.121). Відповідно до характеристики №06-08/328 від 10 липня 2023 року [PERSON] має добрий розумовий та фізичний розвиток, батьки приділяють належну увагу вихованню сина. Мати [PERSON] бере більш активну участь в організації шкільного життя (т.1 а.с.158). Відповідно до характеристик №06-08/322 від 4 липня 2023 року та№06-08/323 від 4 липня 2023 року [PERSON] має добрий розумовий та фізичний розвиток, батьки приділяють належну увагу вихованню дочки. В початкових класах батьки брали активну участь в організації шкільного життя. У подальшому мати приймала більшу участь, батько останнім часом також став цікавитися навчанням дитини (т.1 а.с.159,160). Згідно з довідкою №203 від 6 липня 2023 року КНП «Путивльська міська лікарня» згідно з інформацією наданою сімейним лікарем, дітей [PERSON] та [PERSON] супроводжувала виключно їх мати, батько не був присутнім на прийомі у лікаря та не звертався до лікаря з приводу стану здоров`я дитини. Батько [PERSON] звернувся до лікаря лише 14 червня 2023 року для отримання електронного направлення до лікаря ортопеда для [PERSON] (т.1 а.с.161). Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 13 грудня 2021 року по [ADDRESS] проживають батько [PERSON] , мати [PERSON] , дочки - [PERSON] та [PERSON] , син [PERSON] , баба [PERSON] , дід [PERSON] . В будинку створені належні житлово-побутові умови проживання, зовнішніх ознак недогляду чи занедбаності малолітніх не встановлено, фактів, що свідчать про нездатність батьків здійснювати належний догляд не виявлено (т.1 а.с.58). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 14 січня 2022 року по [ADDRESS] проживають батько [PERSON] , мати [PERSON] , дочки - [PERSON] та [PERSON] , син [PERSON] , баба [PERSON] , дід [PERSON] . Для навчання, виховання та розвитку дітей [PERSON] та [PERSON] створені належні житлово-побутові умови проживання, базові потреби дітей задовольняються, зовнішніх ознак недогляду чи занедбаності малолітніх не встановлено, фактів, що свідчать про нездатність батьків здійснювати належний догляд не виявлено (т.1 а.с.56). Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 19 червня 2023 року по [ADDRESS] проживають батько [PERSON] , дочки - [PERSON] та [PERSON] , син [PERSON] , баба [PERSON] , дід [PERSON] . В помешканні для навчання, виховання та розвитку дітей створені належні житлово-побутові умови проживання (т.1 а.с.57). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 20 червня 2023 року по [ADDRESS] на момент обстеження ніхто не проживає, квартира знаходиться в стані ремонту (т.1 а.с.59зв.). Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 20 червня 2023 року по [ADDRESS] проживають мати [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] . В помешканні для навчання, виховання та розвитку дітей створені належні житлово-побутові умови проживання (т.1 а.с.57). Також, відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 13 листопада 2023 року по [ADDRESS] проживають мати [PERSON] , син [PERSON] . В помешканні для навчання, виховання та розвитку дитини створені належні житлово-побутові умови проживання (т.2 а.с.48). Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 16 листопада 2023 року по [ADDRESS] проживають батько [PERSON] , дочки - [PERSON] та [PERSON] , син [PERSON] , баба [PERSON] , дід [PERSON] . В помешканні для навчання, виховання та розвитку дітей створені належні житлово-побутові умови проживання (т.2 а.с.46-47). Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини проведено перевірку щодо [PERSON] та рекомендовано батькам залучити психолога в роботі з дитиною (т.1 а.с.65-69). Крім того, актом проведення оцінки рівня безпеки дитини проведено перевірку щодо [PERSON] (т.1 а.с.70-74). Відповідно до висновків оцінки потреб сім`ї [PERSON] , які проводилися з 13 грудня 2021 року по 17 грудня 2021 року та 14 січня 2024 року в родині виникають конфліктні ситуації, свідками яких є діти (т.1 а.с.76,77). 28 червня 2023 року практичним психологом [PERSON] проведено обстеження психоемоційного стану [PERSON] , [INFO] , в ході якого встановлено, що соціальна ситуація сприятлива для повноцінного розвитку дитини. Родина в якій вона проживає створю всі умови для повноцінного виховання та підтримки задовільного стану здоров`я дитини. Завдяки зусиллям батька, баби та діда дитина справляється з труднощами розвитку та має можливість активно розвиватися. Емоційний зв`язок дитини з батьком очевидний, виявляє особисту прихильність до батька, а батько усвідомлює відповідальність за дітей та бере активну участь у їх житті. Разом з тим, для всебічного та гармонійного розвитку дитини вкрай важливо створити атмосферу доброзичливості, безпеки, підтримки та любові, у зв`язку з чим батькам надано рекомендації щодо створення комфортного середовища для дитини, базові потреби якої у забезпеченні повноцінного та системного розвитку мають стати пріоритетом для батьків, а також усвідомлювати, що дитина не може бути знаряддям помсти у конфліктних ситуаціях (т.1 а.с.132-136). Згідно з листом ВП №2 (м.Путивль) №Я-5а/з-/60/01-2023 від 29 червня 2023 року за період з 1 січня 2021 року по 16 червня 2023 року зареєстровані неодноразові звернення [PERSON] щодо колишньої дружини [PERSON] , та її брата [PERSON] , а також неодноразові звернення [PERSON] стосовно [PERSON] (т.1 а.с.80-83). Відповідачем за первісним позовом долучено копії квитанцій, на підтвердження того, як він стверджує, що діти [PERSON] та [PERSON] перебувають на його утриманні (т.1 а.с.84-112). Відповідно до листа Служби у справах дітей Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області №01-23/145 від 30 червня 2023 року [PERSON] повідомлено про проведення бесіди з [PERSON] щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а також ознайомлено з чинним законодавством України щодо недопустимості чинення перешкод тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Також роз`яснено [PERSON] , що способи участі батьків у вихованні можуть бути визначені на підставі договору, або визначатись органами опіки та піклування, або судом (т.1 а.с.156). Крім того, відповідно до листа Служби у справах дітей Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області №01-22/244 від 17 листопада 2023 року [PERSON] повідомлено про проведення бесіди з [PERSON] щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а також ознайомлено з чинним законодавством України щодо недопустимості чинення перешкод тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Також роз`яснено [PERSON] , що способи участі батьків у вихованні можуть бути визначені органами опіки та піклування, або судом (т.2 а.с.45) Згідно з копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №2-н/584/15/22 від 3 лютого 2022 року виданого Путивльським районним судом Сумської області про стягнення з [PERSON] на користь Анчиної Аліментів в розмірі 1/3 частини з доходу щомісячно, [PERSON] мав заборгованість зі сплати аліментів за період з лютого 2022 року по лютий 2023 року, однак в подальшому повністю сплатив її (т.1 а.с.198). Позивачем за зустрічним позовом надано медичну документацію стосовно лікування [PERSON] від психічної хвороби (т.1 а.с.188,221,222), в той же час відповідачем надано довідки лікарів психіатра та нарколога, що станом на 16 жовтня 2023 року він до вказаних лікарів за медичною допомогою не звертався (т.2 а.с.40). Згідно з листом ВП №2 (м.Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області від 14 березня 2024 року сектором дізнання здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12024205470000007 від 13 січня 2024 року, за ч.1 ст.125 КК України, за фактом нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] . [PERSON] , не має статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, у нього було відібрано пояснення, оскільки потерпілий та свідок вказують на нього, як на особу, яка спричинила тілесні ушкодження (т.2 а.с.144). Відповідно до висновку Виконавчого комітету Путивльської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , рекомендовано визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , рекомендовано визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , рекомендовано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , а також рекомендовано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] (т.2 а.с.104-106). Дитина [PERSON] під час з`ясування судом її думки висловила бажання проживати з батьком [PERSON] , при цьому вказавши, що регулярно спілкується з матір`ю. Свідок [PERSON] суду показав, що його син [PERSON] , разом з невісткою [PERSON] , та їх спільними дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , проживали в належному йому будинку [ADDRESS] . У подальшому шлюб між сторонами було розірвано, [PERSON] ще деякий час проживала за вказаною адресою, однак постійно вчиняла сварки з [PERSON] та батьками останнього, через що [PERSON] змушений був запропонувати їй залишити належне йому жиле приміщення. Вона переїхала до іншого місця проживання з сином [PERSON] , а дочки [PERSON] та [PERSON] залишились проживати з батьком. Свідок [PERSON] суду показав, що проживає по сусідству з будинком, в якому проживають Анчини. [PERSON] був одружений на [PERSON] , вони мають трьох спільних дітей. У подальшому їх шлюб було розірвано, і через постійні конфлікті ситуації [PERSON] переїхала до іншого місця проживання. Згідно з ч.ч.7,8\~ст. 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3\~ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ\~(далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За змістом\~ст.31 ЦК України\~малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. Згідно з ч.ч.12\~ст.160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. В силу ч.1\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення положень\~ст.161 СК України\~свідчить, що до інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Принципом 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі №377/128/18 (провадження №61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої\~статті 161 СК України\~свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як пояснила в судовому засіданні представник органу опіки і піклування, малолітні діти сторін перебувають на обліку як такі, що опинилися у складних життєвих умовах внаслідок постійних конфліктів між батьками, при цьому орган опіки та піклування рекомендує визначити місцем проживання дитини - [PERSON] , разом з матір`ю [PERSON] , а місцем проживання дитини - [PERSON] , разом з батьком [PERSON] . [PERSON] під час бесіди з психологом висловила бажання проживати разом зі своїм батьком. Аналогічне бажання вона висловила і під час зясування її думки судом у присутності психолога, яка підтвердила, що дитина дійсно говорить те, що відчуває, і це є її справжнє бажання. Враховуючи вищевикладене, а також - висновок органу опіки та піклування, з огляду на сталість соціальних зв`язків дітей та батьків, ступінь виконання батьками своїх обов`язків, створення для дітей необхідних умов для проживання та розвитку, а також відсутність негативного впливу на їх виховання і розвиток, суд вважає розумним визначити місцем проживання дитини - [PERSON] , разом з матір`ю [PERSON] , а місцем проживання дитини - [PERSON] , разом з батьком [PERSON] .

Outcome: partial