Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

05 лютого 2024 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє представник, адвокат Монько Євген Миколайович, до Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Петренко Світлана Володимирівна, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. В позовній заяві представник просить визначити додатковий строк [PERSON] для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема: на квартиру [ADDRESS] . За свого життя [PERSON] склала заповіт від 19.10.2018 року, посвідчений Цекеєвою І.О. , приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, зареєстрований в реєстрі за № 1257, в якому спадкодавець зробила таке заповітне розпорядження: «належну мені квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заповідаю гр. [PERSON] [INFO] , а якщо він помре до відкриття спадщини, не прийме її або відмовиться від її прийняття чи буде усунутий від права на спадкування, призначаю своїм спадкоємцем щодо вищезгаданого майна гр. [PERSON] [INFO] ». Після смерті матері у травні 2023 року позивач звернувся в усному порядку до нотаріальної контори де йому повідомили, що з 29.06.2022 діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану». Так, п. З постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Таким чином, він вважав, що строк прийняття спадщини становить фактично 10 місяців. 25 січня 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Петренко С.В. з заявою про заведення спадкової справи, прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] . За наслідками такого звернення, вказаним нотаріусом було заведено спадкову справу №8/2024 (номер справи у спадковому реєстрі 71899691). Нотаріусом видано позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.02.2024 року № 68/02-31, відповідно до якої, відмовлено гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] матері - гр. [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважає збройну агресію та введення воєнного стану у відповідності до Указу Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та воєнні дії, що відбуваються на території України, а також те, що позивач вважав, що згідно до п. 3 постанови КМУ № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» фактично становить 10 місяців. Позивач вважає, що положення закону та підзаконних актів, прийнятих протягом дії воєнного стану, щодо перебігу строку для прийняття спадщини, є суперечливими; протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємця та в кінцевому етапі мали своїм наслідком пропущення строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Крім того, позивач просить врахувати ту обставину, що пройшов незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняттям спадщини та подачею заяви про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні постановлено ухвалу про витребування у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Петренко Світлани Володимирівни належним чином завіреної копії спадкової справи №8/2024 після померлої [PERSON] , смерть якої настала [INFO] . 22 березня 2024 року до суду від приватного нотаріуса надійшла копія спадкової справи № 8/2024, яка заведена 25 січня 2024 року після померлої [INFO] [PERSON] . 10 травня 2024 року до суду від представника позивача адвоката Монька Є.М. надійшла заява про залучення в якості третьої особи - [PERSON] (остання відома адреса проживання: [ADDRESS] ), оскільки остання є рідною сестрою позивача [PERSON] та донькою померлої [PERSON] , а тому має право на отримання права на спадщину. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2024 року залучено до участі у справі №336/1124/24 (номер провадження 2/336/1391/24) за позовом [PERSON] до Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Петренко Світлана Володимирівна, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] . Інших заяв чи клопотань від учасників справи до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя не надходило. Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2024 року закрито підготовче провадження на призначено справу до судового розгляду по суті. Встановлено порядок дослідження доказів: заслухати вступне слово учасників справи, дослідити письмові докази у даній справі. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання належним чином повідомлений. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за відсутності представника Запорізької міської ради, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Петренко С.В. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, надала заяву про розгляд справи без її участі. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань не подавала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , у віці 77 років, в Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області, про що 29 травня 2023 року складено відповідний актовий запис № 1102, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) серії [NUMBER] від 29 травня 2023 року. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 19 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Цекеєвою І.О. зареєстрований в реєстрі за № 1257, яким належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заповідає [PERSON] , а якщо він помре до відкриття спадщини, не прийме її або відмовиться від її прийняття чи буде усунений від права на спадкування, призначає своїм спадкоємцем щодо вищезгаданого майна [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , у період з 05 лютого 2002 року по 29 травня 2023 року (померла [INFO] ), була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй квартиру. 25 січня 2024 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Петренко С.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Цекеєвою І.О. 19 жовтня 2018 року за реєстровим № 1257. В заяві [PERSON] повідомив, що інших спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України немає. Крім нього є інші спадкоємці за законом, дочка спадкодавця [PERSON] . З матеріалів спадкової справи слідує, що [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщину у встановлений законом строк не зверталась. Інших спадкоємців не встановлено. В матеріалах спадкової справи міститься заповіт. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти /спадкові договори) слідує, що у спадковому реєстрі за № 63172773 знайдено інформацію про заповіт, стан чинний, бланки ННР 643044 за № 1257 в реєстрі нотаріальних дій, дата посвідчення 19 жовтня 2018 року місце посвідчення Запорізької область, Запорізький міський, Приватний нотаріус Цекеєва І.О., місце зберігання Приватний нотаріус Цекеєва І.О., [ADDRESS] , інформація про заповідача [PERSON] , дата та місце народження [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , дата та час реєстрації 19 жовтня 2018 року 15-32. Заповіт є чинним, не скасований, не змінений, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), яка наявна в матеріалах спадкової справи та копія якої міститься в матеріалах цивільної справи. 02 лютого 2024 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Петренко С.В. видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що [PERSON] не подав заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, та не надав документи, які підтверджують реєстрацію зі спадкоємцем за однією адресою. Відмовлено гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] матері - гр. [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Належним відповідачем у спорах про спадкування є спадкоємці, тобто особи, визначені за заповітом або за законом, які звернулися у передбаченому порядку та строки із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті спадкодавця, та прийняли цю спадщину або вважаються такими, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням. [PERSON] , у період з 05 лютого 2002 року по 29 травня 2023 року (померла [INFO] ), була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті зареєстровані особи відсутні. З матеріалів спадкової справи слідує, що [PERSON] (дочка спадкодавця) до нотаріуса із заявою про прийняття спадщину у встановлений законом строк не зверталась. Інших спадкоємців не встановлено. В даному випадку відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Запорізька міська рада є належним відповідачем в даній справі. 25 січня 2024 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Петренко С.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 02 лютого 2024 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Петренко С.В. видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що [PERSON] не подав заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, та не надав документи, які підтверджують реєстрацію зі спадкоємцем за однією адресою. Відмовлено гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] матері - гр. [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину порушує право позивача на спадкування, а тому останній змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтями 1216-1218 ЦК визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У частині першій статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). У частині третій статті 1272 ЦК України зазначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже віднесення будь-яких обставин до поважних є оціночним та таким, що безпосередньо належить до волі суду та його оцінки. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України на території України введено воєнний стан, який продовжується і на теперішній час. 24.02.2022 р. у зв`язку з широкомасштабною військовою агресією російської федерації проти України, на території України введено військовий стан, який і досі триває. 25 січня 2024 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Петренко С.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Передбачений законом строк на прийняття спадщини позивачем пропущено. Позивач зазначає, що після смерті матері у травні 2023 року він звернувся в усному порядку до нотаріальної контори де йому повідомили, що з 29.06.2022 діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану». Так, п. З постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Суд не бере до уваги такі доводи позивача, оскільки вони не підтверджується належними доказами. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року N 209 (яка діє протягом воєнного стану та одного місяця з дня його припинення або скасування, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 року N 480), від 19 квітня 2022 року N 480, від 24 червня 2022 року N 719, а саме в пункті 3 зазначалося, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Вказаний пункт 3 виключено, з 18 червня 2023 року, відповідно до підпункту 2 пункту 3 змін, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 травня 2023 р. № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану». Правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України. Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції, як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини. Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Такий правовий висновок Верховного Суду висловлений в постанові від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22), в постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі N 175/1404/19 (провадження N 61-5707св23), який враховується судом. Виходячи з норми ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зміни щодо строків прийняття спадщини не були внесені до Цивільного кодексу України, а відтак норми постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 N 164 не змінюють та не зупиняють визначених ст. 1270 ЦК України строків для прийняття спадщини. Судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено в результаті військового вторгнення російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року та встановленням обмежувальних заходів у зв`язку з цим, що в сукупності свідчить про поважність причин пропуску строку, встановленого статті 1270 ЦК України. Крім того, суд враховує, що пройшов незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею заяви про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Інших осіб, які б звернулись з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , судом не встановлено. Доказів, які спростовують твердження позивача щодо поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, суду не надано. Згідно з правовою позицією Верховного Суду висловленою в постанові від 17 жовтня 2018 у справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Вказана правова позиція підтримана і в постановах Верховного суду від 01 червня 2020 року у справі N 185/777/17 (провадження N 61-35079св18), у постанові від 07 квітня 2020 року у справі N 756/9379/15-ц (провадження N 61-7251св19). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини є поважними, оскільки пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналізуючи зібрані по справі докази у світлі наведених правових норм та встановлених судом обставин, виходячи із засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності і розумності, враховуючи, що позивач має право на спадщину за заповітом, а також введення воєнного стану в Україні, встановлення у зв`язку з цим обмежувальних заходів, строк який позивач пропустив є незначним, спадщина ніким не прийнята та не визнана судом відумерлою, суд дійшов до висновку, що причини пропуску строку для прийняття спадщини, зазначені позивачем є поважними, а тому є необхідним визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті після смерті [PERSON] не порушує прав та законних інтересів [PERSON] , оскільки [PERSON] (дочка спадкодавця) до нотаріуса із заявою про прийняття спадщину у встановлений законом строк не зверталась. У зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд

Outcome: approved