Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

04.06.2024 року до суду звернувся представник: адвокат Шлецер А.А. в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилалися на те, що 27.04.2012 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , який зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 109. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.10.2012 року. Спочатку сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх років сімейні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, більше того, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняв остаточно, і змінювати намірів не має, оскільки примирятись з відповідачем протягом останніх років пробували неодноразово, однак все безрезультатно. Фактично станом на дату подачі позову сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Прохали розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 27.04.2012 року, актовий запис №109. 05.06.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду по суті в судове засідання з викликом сторін. 18.07.2024 року в судове засідання позивач та його представник: адвокат Шлецер А.А. не з`явилися, 18.07.2024 року представник подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав. 18.07.2024 року відповідач про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України, поштове повідомлення повернуто до суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання», будь-яких заяв чи клопотань до суду за увесь час знаходження справи на розгляді не надала, відзив на позов не подала, про причини неявки не повідомила. Відповідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. Відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] в м. Кам`янка-Дніпровська Запорізької області народився позивач [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 06.08.2004 року. [INFO] в м. Запоріжжя народилася відповідач [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 05.06.2024 року. 27.04.2012 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №109, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.04.2012 року. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.10.2012 року. Позивач посилається на те, що спочатку сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх років сімейні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, більше того, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняв остаточно, і змінювати намірів не має, оскільки примирятись з відповідачем протягом останніх років пробували неодноразово, однак все безрезультатно. Фактично станом на дату подачі позову сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: \~ \~ \~ \~Так, відповідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 27.04.2012 року, мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , спочатку сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх років сімейні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, більше того, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняв остаточно, і змінювати намірів не має, оскільки примирятись з відповідачем протягом останніх років пробували неодноразово, однак все безрезультатно. Фактично станом на дату подачі позову сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. А тому суд вважає, що шлюб має бути розірвано, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Крім того, відповідно ч.1,8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, будь-яких заперечень суду не надала, то суд вирішив справу за наявними матеріалами. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачем не заявлено вимоги щодо розподілу судових витрат, то суд під час ухвалення рішення не вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Outcome: approved