Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

29\~березня 2024\~року [PERSON] звернулася\~в суд\~із позовом,\~засобами поштового\~зв`язку № 4601500086139, до [PERSON] про стягнення аліментів: 1) на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття; 2) на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що з 21 червня 2022 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04 березня 2024 року, справа № 759/2075/24. У даному шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає з позивачкою. Посилається на те, що від моменту окремого проживання з відповідачем, ще до розірвання шлюбу, жодної допомоги на утримання сина останній не надає. Наскільки відомо позивачці, її колишній чоловік неофіційно працевлаштований та отримує гідну заробітну плату. Має у власності квартиру у [ADDRESS] , та автомобіль «Тойота Кемрі». Однак, з метою уникнення будь-яких зобов`язань та відповідальності, усе наявне майно оформив на своїх батьків. [PERSON] вказує, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум, який вона не взмозі одна забезпечити, оскільки до досягнення дитиною трьох річного віку позбавлена можливості працевлаштуватись, інших доходів у неї немає, проживає на допомогу своїх батьків. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, обов`язок обох батьків утримувати дитину, просить стягнути вказані аліменти на дитину. Щодо стягнення аліментів на дружину, то позивачка зазначила, що сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Крім того, подання суду доказів того, що дружина з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Вказує, що відповідач є молодою, працездатною особою і спроможний платити аліменти, як на утримання сина, так і на утримання дружини, в якої відсутній самостійний дохід, а тому, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружину, виходячи з принципу справедливості та розумності. Ухвалою судді від 05 квітня 2024 року відкрито провадження у справі № 607/7440/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] , її представник, адвокатка Баган О. В. у судове засідання не з`явилися будучи належним чином повідомлені про місце, дату та час проведення розгляду справи. Представником [PERSON] адвокаткою Баган О. В. подано через «Електронний суд» заяву про розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечили. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про місце, день та час судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0600270277869, в якому зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою», а також оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме. Відзиву не подав. Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини сьомої, пункту 4 частини восьмої, частини одинадцятої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України)\~судова повістка про виклик повинна бути вручена\~з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення\~у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Дані висновки узгоджуються з постановами Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі №757/15603/19 (провадження №61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження №61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Згідно з частиною 4 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши позовну заяву, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб (повторно), серії [NUMBER] , сторони 21 червня 2022 року зареєстрували шлюб у Київському відділі державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідний актовий запис № 613 (а.с. 5). У цьому шлюбі в колишнього подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , у лікарні Ротонда, Дублін, реєстратор Дебора Келлі, зареєстровано у відділі реєстрації Дублін, відділ реєстрації головного реєстратора Дублін, графство графство Дублін, дата реєстрації чи перереєстрації (у разі необхідності 03 серпня 2022 року, реєстраційний номер: 13345409, про що свідчить Свідоцтво про народження, офіційний переклад якого здійснено [PERSON] , від імені компанії «European Translation & Interpreting Services» (а.с. 6-8). Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04 березня 2024 року, справа № 759/2075/24, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладеного 21 червня 2022 року у Київському відділі державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №613 розірвано (а.с. 9-10). Згідно Акту обстеження на факт проживання особи без реєстрації місця проживання від 23 травня 2024 року, складеного головою ОСББ «Білецька 53» [PERSON] , в присутності свідків-сусідів: [PERSON] , [PERSON] , проведено обстеження квартири [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає із сином [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за даною адресою без реєстрації місця проживання (а.с. 37). За встановлених обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Щодо стягнення аліментів на утримання сина. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XII від 27 лютого 1991 року, Державиучасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина 3 статті 51 Конституції України). Відповідно до частин 2, 8, 9, 10 статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до частини 1 статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина 2 статті 181 СК України). Частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як вказано в частині 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32)\~доведені\~стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у\~тому\~числі на\~придбання\~нерухомого або\~рухомого майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму\~для працездатної\~особи,\~якщо платником\~аліментів\~не\~доведено джерело\~походження\~коштів;\~4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне\~значення.\~Розмір\~аліментів\~має бути\~необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний\~розмір\~аліментів на\~одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж\~50\~відсотків\~прожиткового\~мінімуму для\~дитини\~відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років 2 563 гривні. Суд встановив, що у сторін під час шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. [PERSON] самостійно забезпечує сина, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги. Водночас, [PERSON] є фізично здоровою та працездатною особою, може отримувати гідну заробітну плату, інших утриманців не має. Стан здоров`я відповідача суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне суду не надано та в судовому засіданні не здобуто, відповідно, може отримувати достатній постійний дохід і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. В свою чергу, [PERSON] , не надав жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги. З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати їх спільну дитину, суд доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , [INFO] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову 29 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як вказано\~в частині\~1\~статті 79\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища. При вирішенні даного позову про стягнення аліментів на утримання дружини та визначаючи їх розмір, суд враховує матеріальне становище сторін та відсутність на час розгляду справи в суді у [PERSON] доходів у зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за [PERSON] до досягнення ним трирічного віку. Таким чином, суд доходить до переконання, що заявлені дані позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню, а саме: шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох річного віку у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову 29 березня 2024 року і до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно з частиною 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Щодо судових витрат, суд зазначає наступне. [PERSON] звільнена\~від сплати\~судового збору\~на підставі\~пункту 3\~частини 1\~статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до\~частини 1,\~пункту 1\~частини 2,\~частини 6\~статті 141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, слід стягнути з [PERSON] , [INFO] , в користь держави 2\~422,40 грн судового збору.

Outcome: approved