Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» - Терещук С.В. звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути зі [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 111 013,19 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» є управителем та надає послуги з утримання на балансі житлового комплексу, що розташований за адресою [ADDRESS] відповідно до договору про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом від 26 серпня 2010 року, укладеного з Об?єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Раїси Окіпної, 18». [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] у вказаному житловому комплексі. З січня 2018 року відповідач не оплачує надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території. Відповідно до довідки про суми заборгованості за надані послуги загальна сума заборгованості за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року станом на 15 березня 2020 року складає 111 013,19 грн, з яких: 95 114,70 грн - обслуговування будинку та прибудинкової території; 11 440,90 грн - інфляційні втрати; 4 457,59 грн - 3% річних. Відповідач фактично споживає зазначені вище послуги, однак умисно відмовляється їх оплачувати. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 04 червня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що між позивачем та відповідачем не укладалось жодних договорів щодо надання комунальних послуг. Також, позивачем не долучено до матеріалів справи докази, що підтверджують факт надання послуг. З урахуванням того, що в квартирі ніхто не зареєстрований та не проживає та, відповідно, відповідач не користується переліком послуг, що надає позивач, то і підстав для задоволення позовних вимог немає. Крім того, відповідач просить застосувати позовну давність. 23 червня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує щодо доводів відповідача, просить позов задовольнити та зазначає, що відсутність договору не звільняє відповідача від обов`язку щодо сплати коштів за житлово-комунальні послуги. Також, позивач зазначає, що не може припинити надання певних послуг: прибирання прибудинкової території, сходових кліток, вивезення відходів, технічне обслуговування внутрішньобудинкової системи, тощо, оскільки такі послуги мають загальний характер, тобто споживаються одночасно всіма мешканцями будинку. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . 26 серпня 2010 року між ОСББ «Раїси Окіпної, 18» та ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» укладено Договір про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом (з відкладною обставиною), за умовами якого Товариство (управитель) за плату надає послуги з утримання на балансі Житлового комплексу по [ADDRESS] та управління Неподільним та Загальним майном Житлового комплексу, забезпечує належну його експлуатацію, надаючи споживачам житлово-комунальні послуги відповідної якості. Управитель має право отримувати плату від споживачів будинку за надані житлово-комунальні послуги (пункти 2.1, 3.1.10 Договору). 29 жовтня 2010 року складено акт приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс, за яким на підставі рішення Загальних зборів членів ОСББ «Раїси Окіпної, 18» від 07.06.2010, договору про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом від 26.08.2010, ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» прийнято від ТОВ «Д.І.А. Девелопмент» на свій баланс будинок [ADDRESS] . Згідно Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01 червня 2018 року № 936, внесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 вересня 2014 року № 1078. Згідно розрахунку про суми заборгованості по оплаті послуг з обслуговування будинку і прибудинкової території за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 по кв. [ADDRESS] станом на 15.03.2021 заборгованість становить 95 114,70 грн, інфляційні втрати 11 440,90 грн, 3% річних 4 457,59 грн. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них. Відповідно до частини 7 статті 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. (Постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц). За змістом ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, твердження відповідача про відсутність укладеного договору між нею та ТОВ «Сент Софія Пропетрі Менеджмент» не звільняє власника нерухомого майна, в даному випадку [PERSON] , від утримання такого майна та сплати житлово-комунальних послуг. У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16.12.2015 у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07.07.2020 у справі № 14-448цс19-ц. Як убачається зі змісту позовних вимог, окрім основної суми заборгованості, позивач також просить стягнути індекс інфляції (інфляційне збільшення) в розмірі 11 440,90 грн та 3% річних в розмірі 4 457,59 грн, які нараховано за період з 01.01.2018 по 31.12.2020. Щодо доводів відповідача про те, що остання не проживає в квартирі та фактично не користується житлово-комунальними послугами, зокрема: вивезення побутових відходів, користування ліфтами, користування системами диспетчеризації та на підтвердження цього надає фотознімки, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 чт. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. ( ч. 1 ст. 80 ЦПК України). З наданих відповідачем фотодоказів встановити їх достовірність та походження неможливо. Зазначені фото ніяким чином не підтверджують тих обставин на які відповідач посилається у своєму відзиві. Інших доказів, на спростування тверджень викладених у позовній заяві, зокрема контррозрахунку про суму заборгованості, відповідачем також надано не було. Вирішуючи спір по суті, суд враховує заяву відповідача про застосування позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. Статтею 258 ЦК України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим. Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», установлено з 12 березня до 03 квітня 2020 р. на усій території України карантин. В подальшому, дію карантину неодноразово було продовжено та постановою КМУ від 27 червня 2023 року №651, карантин відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Як убачається з матеріалів справи, в березні 2021 року позивач звернувся з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачів за період починаючи з січня 2018 року, таким чином, позивачем пред`явлено позов до відповідача в межах строку позовної давності з урахуванням зазначених вище особливостей. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, є обґрунтованим та таким підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2270,00 грн судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved