Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. На обгрунтування вказавши, що вона, [PERSON] з 01.09.1982 року по 20.07.1984 року навчалась в ПТУ Волинського обласного побутуправління, з 23.07.1984 року по 05.05.1992 року працювала у Володимир-Волинському побут комбінаті, з 05.05.1992 року по 15.03.1999 року працювала на малому підприємстві «Новинка». На даний час їй виповнилось 60 років і вона готує документи для виходу на пенсію. При зверненні з документами до відділення пенсійного фонду їй було відмовлено в призначенні пенсії оскільки не було зараховано вищенаведений період до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії. Пенсійним фондом зазначено, що є розбіжності в прізвищі до одруження, оскільки в дипломі прізвище « [PERSON] » не відповідає прізвищу в свідоцтві про одруження « [PERSON] ». За період роботи з 23.07.1984 року по 05.05.1992 року неможливо зарахувати, оскільки згідно наданої довідки від 11.08.2022 року №286/24 зазначено прізвище « [PERSON] », не відповідає прізвищу в свідоцтві про одруження « [PERSON] ». В свідоцтві про народження записано прізвище російської мовою « [PERSON] ». На прізвище « [PERSON] », їй 17 липня 1981 року виданий диплом серії [NUMBER] про закінчення Луцького технічного училища №2. Під час укладення шлюбу, 02.11.1985 року в свідоцтві про одруження було зазначено прізвище « [PERSON] » на підставі свідоцтва про народження. 20 липня 1984 року вона закінчила професійно технічне училище Волинського управління побутового обслуговування населення, до якого вступила 01 вересня 1982 року. При видачі диплому в деканаті їй пояснили, що її прізвище переведено з російської мови на українську, а тому диплом виданий на прізвище « [PERSON] ». 23 липня 1984 року її було прийнято на роботу в ательє № [NUMBER] і при прийнятті на роботу в трудову книжку записано прізвище за свідоцтвом про народження російської мовою « [PERSON] ». На неї не були покладені обов?язки щодо щодо заповнення трудової книжки, а тому вона не може нести відповідальності за заповнення трудової книжки. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Таким чином, внаслідок переведення прізвища з російської мови на українську, проведена зміна її прізвища, що стало підставою для пенсійного фонду в не зарахуванні стажу роботи. У зв`язку наведеним, заявниця просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки серії [NUMBER] від 25 липня 1984 року, оформленої на прізвище записане російською мовою « [PERSON] », диплома серії [NUMBER] про закінчення Луцького технічного училища №2 виданого Рибіцькій, архівного витягу про стаж роботи [PERSON] за №286/24 від 11.08.2022 рокц, свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого на прізвище російською мовою « [PERSON] », свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , де записано прізвище « [PERSON] ». До початку судового засідання заявиця [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила, що вимоги викладені у її заяві підтримує повністю та просить їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області у судове засідання свого представника не направило, клопотань чи заперечень не надіслало. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Відповідно до п.6 ч.1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З копії паспорта серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що прізвище, ім?я, по батькові заявниці записано російською мовою як « [PERSON] ». Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] підтверджується, що 02.11.195 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після чого її прізвище було змінено на [PERSON] . Зі копії диплому [NUMBER] виданого на ім?я [PERSON] вбачається зо 17 липня 1981 року вона закінчила курс технічного училища, де їй присвоєно кваліфікацію по професії «прядильниця п?ятого розряду». Трудова книжка серії [NUMBER] , видана на ім`я « [PERSON] ». Згідно архівного витягу від 11.08.2022 року № 286/24, виданого виконавчим комітетом Володимирської міської ради: наказом №57 від 19 липня 1984 року, [PERSON] , випускницю ПТУ Волинського побутуправління прийнято на роботу в ательє №1 швеєю легкого плаття з 23 липня 1984 року; наказом №12 від 30 квітня 1992 року переведено в мале підприємство «Новинка»: [PERSON] з 05.05.1992 року. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Положеннями ст. ст.80, 81\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На переконання суду, факт належності [PERSON] трудової книжки серії [NUMBER] від 25 липня 1984 року, оформленої на прізвище записане російською мовою « [PERSON] », диплома серії [NUMBER] про закінчення Луцького технічного училища №2 виданого Рибіцькій, архівного витягу про стаж роботи [PERSON] за №286/24 від 11.08.2022 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого на прізвище російською мовою « [PERSON] », свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , де записано прізвище « [PERSON] », беззаперечно підтверджується доказами наявними у справі, які були досліджені судом. Так, факт, про вставлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає правові підстави для реалізації її права на призначення пенсії. Заявниця [PERSON] не має іншої можливості довести юридичний факт, який став підставою для звернення до суду з даною заявою. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved