Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 23 641 грн. 49 коп. та понесені судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25.10.2007 р. між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та боржником [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту в сумі 3000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 24,0% річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами зазначеного договору боржник зобов`язувався щомісячно здійснювати погашення кредиту. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, внаслідок чого станом на 03.07.2013 р. утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 23641,49 грн. Згідно заочного рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 22.10.2013 позовні вимоги Позивача задоволено та стягнуто з Відповідачів на користь Позивача заборгованість 23641,49 грн. заборгованість за кредитним договором, 236,41 грн судових витрат.\~ \~ Відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 22.10.2013 у цивільній справі № 534/2377/13-ц. Заяву обґрунтовує тим, що він не був повідомлений про дату та час розгляду справи, а тому не мав можливості приймати участь у справі. Зауважує, що у справі відсутні докази належного повідомлення його про місце дату та час розгляду справи. Повідомив суд, що дізнався про винесене заочне рішення тільки 26.01.2024 року від виконавчої служби. Ухвалою Комсомольського\~міського суду\~Полтавської області\~від 20.02.2024\~року справа №534/2377/13-ц\~(провадження\~№2-п/534/3/24) заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення у справі № 534/2377/13-ц від 22.10.2013 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Заочне рішення у справі № 534/2377/13-ц від 22.10.2013 за цивільним позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. Призначено новий розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 08.04.2024 представником Відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому представник Відповідача просить суд врахувати вказані заперечення при винесенні рішення та відмовити Позивачеві у задоволенні позовної заяви про стягнення заборгованості у повному обсязі за необґрунтованістю та незаконністю вимог. Представником позивача відповіді чи заперечень на відзив до суду не подано. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 12.04.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні Відповідач та його представник відзив на позовну заяву підтримали та просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник Позивача про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином не з`явився. Суд, дослідивши докази, матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, доказам у справі у цілому, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, ґрунтуючись на засадах верховенства права, законності і обґрунтованості судового рішення, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 25.10.2007 р. між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та боржником [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту в сумі 3000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 24,0% річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами зазначеного договору боржник зобов`язувався щомісячно здійснювати погашення кредиту. Внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, який складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування карткою, станом на 03.07.2013 р. утворилась заборгованість в розмірі 23641,49 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 3000,00 грн.; боргу по процентах за користування кредитом - 11689,51 грн.; боргу по комісії - 7350,00 грн.; штрафів - 500 грн. (фіксована частина) та 1101,98 грн. (процентна складова), що підтверджується наданим розрахунком заборгованості. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Виходячи із змісту ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Дослідивши розрахунок заборгованості за договором № б/н від 25.10.2007 та заяву «CASH-кредит» від 25.10.2007 р. судом встановлено, що розмір отриманого Відповідачем кредиту становить 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Так при підписанні заяви від 25.10.2007 р. Відповідачу не було роз`яснено про те, що він отримує кредитну картку, за якою необхідно сплачувати проценти та будь-які штрафні санкції. Тому даний Договір, в розумінні ст. 626 ЦК України не є укладений за згодою сторін. У вищевказаній Заяві зазначено, що Відповідач ознайомився з умовами та тарифами банку, що не підтверджується підписом особи тому суд не може приймати даний доказ як належний та допустимий. Також суд звертаю увагу, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не містять даних про час їх прийняття, що в свою чергу позбавляє можливості перевірити, чи діяли саме вони на момент підписання заяви Відповідачем. У рішенні від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011 за № 15-рп/2011 Конституційний Суд України вказує, що споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах. Суд зазначає, що правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що діяли на час виникнення спірних відносин, затверджені постановою Правління Національного банку України 10.05.2007 № 168, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 р. за № 541/13808, регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту. Банки зобов`язані забезпечувати виконання цих Правил: у разі поширення інформації про послуги з надання кредитів споживачам; під час укладення кредитних договорів зі споживачами; у разі усних чи письмових звернень споживачів. (п. 1.3 гл. 1 цих Правил) Банки зобов`язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов`язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством. Інформація про платежі споживача, які зазначені в пункті 2.1 цієї глави, надається з обов`язковим зазначенням бази їх розрахунку (зазначається сума, на підставі якої робиться розрахунок, зокрема сума наданого кредиту, сума непогашеного кредиту, фіксована сума тощо). У разі, якщо окремі умови кредитування діятимуть протягом не всього строку користування кредитом, банки мають обов`язково ознайомити споживача з умовами, а також зі строком, протягом якого діятимуть такі умови, та з порядком інформування споживача про їх зміну. Банки зобов`язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Банки розробляють форму (бюлетень, довідка, повідомлення тощо) надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів. (п. п. 2.1 2.5 гл. 2 цих Правил). Банки зобов`язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначивши таке: значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів. Національного банку; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобов`язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Банки зобов`язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту; б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов`язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. Банки зобов`язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв`язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість змін процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках. (п. п. 3.1 3.4 гл. 3 цих Правил) Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що всупереч законодавства Позивач не надав Відповідачу, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що Позивачем не доведено належними допустимими доказами заборгованість Відповідача тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, а судові витрати покласти на Позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed