Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.09.2020 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту 491034231 відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» надав позичальнику кредит у сумі 30\~857,41 грн. строк кредиту 36 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39.90 %. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 30 857,41 грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20.12.2021 загальний розмір заборгованості становив 44\~785,14 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 30\~400,66 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 14\~384,48 грн. 20.12.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором 491034231 від 09.09.2020 року. Згідно з розрахунком заборгованості за [PERSON] станом на 20.12.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 44 785,14 грн. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 44 785,14 грн., судовий збір в розмірі 2684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, крім того надав відповідь на відзив відповідно до якого зазначає що 15.03.2022 р. Верховною радою України було прийнято ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України» та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№ 2120-ІХ), відповідно до якого прикінцеві положення та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19. Згідно з останнім період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжується на строк його дії. А продовження строків у свою чергу свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану , не зараховується при обчисленні, крім того, якщо суди не погоджуються з боргом заявленим банком до стягнення, як такий, що не відповідає правильному розрахунку, то суди повинні самі навести розрахунок боргу та описати свою правову точку зору саме в такому розмірі повинен борг та чому платежі заявлені банком не можуть бути стягнуті. Крім того надано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу до 1000,00 грн., оскільки вважає їх не спів мірними з розглядом даної справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача, крім того до суду був наданий відзив відповідно якого вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з тим, що позивач не надав доказів оплати ціни прав вимог за договором факторингу, крім того наданий розрахунок заборгованості не відповідає дійсності та прощенний строк позовної давності. Крім того просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 09.09.2020 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту 491034231 відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» надав позичальнику кредит у сумі 30 857,41 грн. строк кредиту 36 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39.90 %. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 30 857,41 грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20.12.2021 загальний розмір заборгованості становив 44 785,14 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 30 400,66 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 14 384,48 грн. 20.12.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором 491034231 від 09.09.2020 року. Згідно з розрахунком заборгованості за [PERSON] станом на 20.12.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 44 785,14 грн. Відповідно до ст.\~536\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а договір відповідно до ст.\~629\~ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст.509,526,1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Між сторонами склались правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України. Зокрема, відповідно до ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України\~визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором\~є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.628,629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1ст. 638\~ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2ст. 638\~ЦК України). За правилом ч. 1ст.205 ЦК України правочин\~може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин\~вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України). Відповідно до положеньст.1054 ЦК України за\~кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). За правилами ч. 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.12 цього Закону\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статей 526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 1048\~ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст.\~599\~ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Щодо доводів представника відповідача стосовно оплати ціни прав вимоги за договором факторингу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.\~512\~ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514\~ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до ст.ст.1077,1078\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в Договорі позики, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України. Умови договору\~та проведення\~розрахунків між\~АТ Альфа-Банк\~та ТОВ\~ФК ЕЛІТ\~ФІНАНС з\~чітким визначенням\~обсягів набутих\~позивачем прав\~до чітко\~визначених боржників\~у додатку\~№1\~-1\~до договору\~факторингу №4\~від 20\~грудня 2021\~року,\~яким,\~зокрема,\~є відповідач,\~які є\~вичерпними,\~що свідчить\~про набуття\~позивачем права\~вимоги за\~цим позовом,\~в силу\~ст.\~512,514\~ЦК України.\~До відповіді\~на відзиву\~надано Акт-приймання-передачі\~Реєстру Боржників\~від 20\~12.2021\~р.\~до договору\~Факторингу №\~4\~від 20.12.2021\~року.\~та платіжне\~доручення №\~34291\~від 2012.2021\~р.\~на суму\~ 12878944,00\~грн.\~ Таким\~чином,\~вказане повністю\~встановлює виконання\~умов договору\~факторингу,\~за яким,\~відбулося відступлення\~права грошової\~вимоги за\~кредитним договором\~від первісного\~кредитора АТ\~Альфа-Банк\~до позивача\~щодо заборгованості\~відповідача [PERSON] \~перед АТ\~Альфа-Банк.Тому товариство набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 491034231 від 09.09.2020 року. Стосовно доводів\~відповідача щодо\~розрахунку заборгованості\~та застосування\~строків позовної\~давності,\~суд зазначає\~наступне. [PERSON] 09.09.2020 уклала договір про надання кредиту № 491034231 з АТ «Альфа-Банк», та виконувала зобов`язання щодо виконання вказаного договору. Так,\~відповідачем проводились\~оплати грошових\~коштів на\~рахунки кредитора\~у встановлений\~графіком період. До вказаного кредитного договору було додано графік платежів та розрахунок сукупної вартості спожитого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, відповідно до якого встановлюється кількість днів у розрахунковому періоді, види платежів за кредитом, а саме: сума кредиту за договором та проценти за користування кредитом. Відповідно до даного графіку [PERSON] мала сплачувати починаючи з 10.10.2020 суму кредиту за договором (тіло кредиту), що становило 456,75 грн. починаючи із першої дати зазначеного у графіку платежу, в подальшому сума кредиту збільшувалась щомісячно на 3,325%, про що свідчать відомості із графіку платежів. Відповідно до оферти на укладення угоди про надання кредиту № 491034231 проценти за користування кредитом було встановлено 39,9 % річних (3,325 % на місяць) саме на залишок за тілом кредиту, який [PERSON] мала сплачувати відповідно до вказаного вище графіку. Так, [PERSON] мала сплачувати 10.10.2020 процент за користування кредитом на суму 1026,01 грн., в подальшому 10.11.2020 на суму 1010,62 грн. Сума сплати процентів за користування кредитом зменшувалась щомісячно, що відображено у графіку платежів, що додавався до угоди про надання кредиту № 491034231. Позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором була направлена позивачем до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 26 грудня 2023 року, відповідач відповідно до виписки, здійснила останній платіж 20.12.2021 р. тобто строк позовної давності закінчується 20.12.2024 р., тому стосовно доводів відповідача щодо застосування строків позовної давності, не підлягає задоволенню. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає що у зв`язку з задоволенням позову правова допомога на користь відповідача не стягується.

Outcome: approved