Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради про надання додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , який на день відкриття спадщини проживав у м.Маріуполі Донецької області. 17 квітня 2006 року спадкодавець склав заповіт, за змістом якого [PERSON] на випадок смерті розпорядився все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та взагалі все те, на що він матиме право за законом заповів [PERSON] . Враховуючи дату смерті (відкриття спадщини), шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини минув 14 вересня 2022 року. 12 жовтня 2023 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тарасової Ю.П. з наміром подати заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Приватний нотаріус Тарасова Ю.П. вказала, що заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подано, необхідно звернутися до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Позивачка вказує, що заяву про прийняття спадщини у встановлений строк не подала у зв`язку із збройною агресією РФ проти України. Станом на день смерті батька м.Маріуполь уже був практично повністю під окупацією, та неможливо було виїхати на підконтрольну Україні територію. 26.04.2022 позивачці вдалося покинути м.Маріуполь та з цього часу вона перебувала у різних країнах та 14.03.2023 отримала тимчасовий притулок (захист) у Литовській Республіці. Позивачка у вересні 2023 року отримала свідоцтво про смерть батька, видане окупаційною владою «ДНР» у вересні 2022 року, після чого звернулась до суду про встановлення факту смерті батька на тимчасово окупованій території. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 06.10.2023 встановлено факт смерті спадкодавця [PERSON] у м.Маріуполі. На підставі вказаного рішення, 11.10.2023 позивачка отримала свідоцтво про смерть батька. У зв`язку з викладеним позивачкою був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини та вона вимушена звернутись до суду з позовом для його поновлення. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024 матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.05.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачка не з`явилася, разом з позовом подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тарасова Ю.П., подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17 квітня 2006 року Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області посвідчено заповіт, за змістом якого [PERSON] на випадок смерті розпорядився все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та взагалі все те, на що він матиме право за законом заповів [PERSON] . [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 06.10.2023 у справі № 761/36317/23 встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м.Маріуполь Донецької області. (а.с. 23-25). 11.10.2023 Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] (а.с. 12). Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Судом установлено, що позивачка звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тарасової Ю.П. із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268, ч. 2 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи, 12.10.2023 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.П. надано роз`яснення щодо відмови у заведенні спадкової справи, відповідно до якого, з посиланням на ст.ст. 1268-1272 ЦК України та ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» [PERSON] відмовлено у відкритті спадкової справи після смерті [PERSON] , зокрема, з підстав пропуску строку для прийняття спадщини. Згідно із нормами глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Позивачка вказує, що причини пропуску 6 місячного строку для подачі нею заяви про прийняття спадщини є поважними оскільки строк пропущений у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, що стало підставою для її виїзду за межі України. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, що викладені у постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, згідно ст. 1269 ЦК України. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені положення у повній мірі відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06.02.2013 року в справі № 6-167цс12. Згідно ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як установлено судом, позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини з поважних причин, враховуючи обставини смерті спадкодавця та перебування позивача за кордоном, у зв`язку зі збройною агресією рф. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню. Що стосується додаткового строку, що може бути встановлений для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, то суд приходить до висновку про можливість встановлення строку в чотири місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved