Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Представник позивача АТ «Правекс-Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 лютого 2021 року між АТ «Правекс-Банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір №522RPUA210430001, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кошти на споживчі цілі на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності, цільового характеру використання та користування у розмірі 105 000 грн. 06 травня 2020 року між АТ «Правекс-Банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір №522RPUA201270001, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кошти на споживчі цілі на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності, цільового характеру використання та користування у розмірі 410 000 грн. Для забезпечення виконання кредитних зобов`язань за вказаними кредитними договорами №522RPUA210430001 від 12 лютого 2021 року, №522RPUA201270001 від 06 травня 2020 року між АТ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено договори поруки №522RPUA210430001 від 12 лютого 2021 року, №522RPUA201270001 від 06 травня 2020 року. На виконання умов вищевказаних кредитних договорів банк свої зобов`язання з видачі відповідних сум кредиту виконав повністю та надав грошові кошти на рахунок, а позичальник своїх зобов`язань не виконує, у зв`язку з чим у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед АТ «Правекс-Банк»: за кредитним договором №522RPUA210430001 від 12 лютого 2021 року в розмірі 114\~481,81 грн., що складається з заборгованості: за тілом кредиту 89\~402,56 грн.; за відсотками 25\~079,25 грн., а також за кредитним договором №522RPUA201270001 від 06 травня 2020 року в розмірі 425\~324,92 грн., що складається з заборгованості: за тілом кредиту 307\~499,40 грн.; за відсотками 117\~825,52 грн. На підставі викладеного, представник позивача звернувся з цією позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ «Правекс-Банк» 539\~806,73 грн., що складається з: суми заборгованості за кредитним договором №522RPUA210430001 від 12 лютого 2021 року в розмірі 114\~481,81 грн., яка складається з заборгованості: за тілом кредиту 89\~402,56 грн.; за відсотками 25\~079,25 грн.; суми заборгованості за кредитним договором №522RPUA201270001 від 06 травня 2020 року в розмірі 425\~324,92 грн., що складається з заборгованості: за тілом кредиту 307\~499,40 грн.; за відсотками 117\~825,52 грн., а також стягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору в розмірі 6\~477,68 грн. Розпорядженням Верховного Суду від 06 березня 2022 року за № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ саме Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області на Ленінський районний суд м. Дніпропетровська. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 29 травня 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в системі «Електронний суд» сформував заяву в якій просив суд розглянути справу без участі представника позивача. Відповідачі у судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст.. 130 ЦПК України, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представили, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 15 липня 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами загального позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подали. При цьому, представник позивача у позовній заяві зазначив, що у разі неявки належним чином повідомлених відповідачів проводити заочний розгляд справи без участі їх представника та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із вимогами статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 06 травня 2020 року між АТ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №522RPUA201270001, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 410\~000 грн. з цільовим призначенням: 410\~000 грн. на споживчі цілі. За умовами п. п. 3, 4, 7, 9 вказаного кредитного договору кредит надано на строк з 06 травня 2020 року до 05 травня 2025 року з фіксованою процентною ставкою 18,99% та 29,99% у разі настання відкладальної обставини, передбаченої у п. 1.7 загальної частини договору, та наявністю поручителя [PERSON] , і графіком платежів зазначених в додатку №1 до договору. Відповідно до п. 4.1. частини ІІ кредитного договору видача кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, зазначений у пункті 5 особливої частини договору, після виконання позичальником усіх умов, визначених пунктом 2.1 договору. Згідно з п. 9.1 частини ІІ кредитного договору банк має право достроково припинити строк користування кредитом та вимагати погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі, включаючи сплату суми боргу за кредитом, що залишилася, належних процентів, пені та інших платежів та відшкодування завданих банку збитків у разі настання будь-якої з подій, визначених в цьому пункті договору, які сторони домовилися вважати суттєвим порушенням умов цього договору. Додаток №1 до договору кредиту №522RPUA201270001 від 06 травня 2020 року таблиці обчислення загальної вартості споживчого кредиту для позичальника (споживача) та реальної процентної ставки за кредитом, в тому числі графік платежів за кредитом, також містить у собі строк кредиту, суму кредиту, загальну вартість кредиту, орієнтовний щомісячний платіж. Також судом встановлено, що 12 лютого 2021 року між АТ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №522RPUA210430001, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 105\~000 грн. з цільовим призначенням: 105\~000 грн. на споживчі цілі. За умовами п. п. 3, 4, 7, 9 вказаного кредитного договору кредит надано на строк з 12 лютого 2021 року до 11 лютого 2026 року з фіксованою процентною ставкою 13,99% та 24,99% у разі настання відкладальної обставини, передбаченої у п. 1.7 загальної частини договору, та наявністю поручителя [PERSON] , і графіком платежів зазначених в додатку №1 до договору. Відповідно до п. 4.1. частини ІІ кредитного договору видача кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, зазначений у пункті 5 особливої частини договору, після виконання позичальником усіх умов, визначених пунктом 2.1 договору. Згідно з п. 9.1 частини ІІ кредитного договору банк має право достроково припинити строк користування кредитом та вимагати погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі, включаючи сплату суми боргу за кредитом, що залишилася, належних процентів, пені та інших платежів та відшкодування завданих банку збитків у разі настання будь-якої з подій, визначених в цьому пункті договору, які сторони домовилися вважати суттєвим порушенням умов цього договору. Додаток №1 до договору кредиту №522RPUA210430001 від 12 лютого 2021 року таблиці обчислення загальної вартості споживчого кредиту для позичальника (споживача) та реальної процентної ставки за кредитом, в тому числі графік платежів за кредитом, також містить у собі строк кредиту, суму кредиту, загальну вартість кредиту, орієнтовний щомісячний платіж. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частини 1, 3 та 5 ст. 203 ЦК України визначають, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. За правилами ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст. 610 ЦК України регламентовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих стороною позивача суду доказів вбачається, що відповідачу згідно кредитного договору №522RPUA201270001 від 06 травня 2020 року АТ «Правекс-банк» було перераховано кредитні кошти в розмірі 410 000 грн. на рахунок з призначенням платежу «надання кредиту згідно договору №522RPUA201270001 від 06.05.2021 року, укладеному з [PERSON] », що підтверджується меморіальним ордером №294626480 від 06 травня 2020 року, а також згідно кредитного договору №522RPUA210430001 від 12 лютого 2021 року АТ «Правекс-банк» було перераховано кредитні кошти в розмірі 105 000 грн. на рахунок з призначенням платежу «надання кредиту згідно договору №522RPUA210430001 від 12.02.2021 року, укладеному з [PERSON] », що підтверджується меморіальним ордером №309868426 від 15 лютого 2021 року. Відповідач [PERSON] також сплачував кошти в рахунок повернення отриманих кредитних коштів, що підтверджуються наданими в матеріалах справи виписками банку за період з 01 січня 2018 року по 24 березня 2024 року. Суд також приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитними договорами №522RPUA201270001 від 06 травня 2020 року та №522RPUA210430001 від 12 лютого 2021 року та вважає їх достовірними, оскільки відповідачами не спростовано наявність боргу за кредитом і відсотками, а також розрахунок заборгованості за договором, в судове засідання не з`явились, доказів виконання боргових зобов`язань перед позивачем суду не надано, відзив на позовну заяву до суду не подано. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, судом встановлено і підтверджено наданими позивачем письмовими доказами той факт, що відповідач [PERSON] дійсно отримав кредит, але належним чином не виконував свої зобов`язання за укладеними кредитними договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість і у позивача виникло право вимагати задоволення своїх вимог шляхом пред`явлення позову про стягнення всієї суми виниклої заборгованості. Стосовно заявлених позовних вимог до відповідача [PERSON] , як поручителя суд зазначає наступне. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що для забезпечення виконання кредитних зобов`язань за вказаними кредитними договорами №522RPUA210430001 від 12 лютого 2021 року, №522RPUA201270001 від 06 травня 2020 року між АТ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено договори поруки №522RPUA210430001 від 12 лютого 2021 року, №522RPUA201270001 від 06 травня 2020 року, що є підставою для солідарного стягнення з відповідачів існуючої суми заборгованості за кредитними договорами, при цьому до матеріалів справи не долучено копій зазначених договорів поруки, що свідчить про недоведеність позовних вимог в частині солідарного стягнення з [PERSON] як поручителя заборгованості за вищевказаними кредитними договорами. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовна заява АТ «Правекс-банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню саме в частині стягнення заборгованості з [PERSON] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги розмір задоволених позовних вимог майнового характеру, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 6\~477,68 грн.

Outcome: partial