Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

26.09.2023 року до Малиновського районного суду м.Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09.08.2019 року, який був зареєстрований у Малиновському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Одеській області, про що складено відповідний актовий запис №2316, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з матір`ю, позивачкою по справі [PERSON] . Під час сімейного життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, несумісність характерів, втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Сторони з грудня 2022 року проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. Примирення між сторонами неможливе. У зв`язку з тим, що сім`я розпалася, [PERSON] змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Також просила встановити місце проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 28.09.2023 року справу за підсудністю передано на розгляд до Приморського районного суду м.Одеси. 28.12.2023 року зазначена справа надійшла до Приморського районного суду м.Одеси та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена на суддю Домусчі Л.В. Справу суддя отримала 29.12.2023 року. Ухвалою суду від 29.12.2023 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 30.01.2024 року. Заяву про усунення недоліків суддя отримала 31.01.2024 року. Ухвалою суду від 02.02.2024 року по справі відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання на 11.03.2024 року. У підготовче засідання призначене на 11.03.2024 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 24.04.2024 року. У підготовче засідання призначене на 24.04.2024 року сторони не з`явилися, були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач відзив суду не надав. Ухвалою суду від 24.04.2024 року підготовче провадження було закрито, справу було призначено до судового розгляду по суті на 30.05.2024 року. У судове засідання призначене на 30.05.2024 року [PERSON] не з`явилася, 01.05.2024 року та 30.05.2024 року на електронну адресу суду надала заяви, в яких позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, справу просила розглядати за її відсутністю. Також надала заяви, в яких відмовилася від позовних вимог щодо встановлення місця проживання дитини, у зв`язку з чим просила закрити провадження у справі в частині цих вимог. Розгляд справи відкладено на 02.07.2024 року. У судове засідання призначене на 02.07.2024 року сторони не з`явилися, в матеріалах справи містяться заяви [PERSON] , в яких остання просила закрити провадження у справі в частині вимог щодо встановлення місця проживання дитини, вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, справу просила розглядати за її відсутністю. Ухвалою суду від 02.07.2024 року прийнято відмову [PERSON] від частини позовних вимог, пред`явлених до [PERSON] про встановлення місця проживання дитини. Провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини, в частині вимог про встановлення місця проживання дитини закрито. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 08.07.2024 року. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що 09.08.2019 року сторони зареєстрували шлюб у Малиновському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Одеській області, про що складено відповідний актовий запис №2316, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4, 30). Від спільного\~шлюбу у\~сторін є\~малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 14.05.2021 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що складено відповідний актовий запис №2073 (а.с.5). Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони з грудня 2022 року проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Судом встановлено, що на даний час донька сторін проживає разом з матір`ю [PERSON] . Таким чином, примирення між позивачем та відповідачем неможливе, спорів про поділ майна та місце проживання доньки між сторонами на час розгляду справи не існує. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Питання щодо визначення місця проживання дитини судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходила. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved