Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

Представник позивача[PERSON] - адвокат Колцуняяк Ю.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки і піклування Підволочиської селищної ради Підволочиської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка є дитиною з інвалідністю. Сторони перебували в шлюбі до 17 вересня 2020 року. Відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки - не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини, не спілкується з нею, не виявляє жодного інтересу до внутрішнього світу доньки, не проявляє батьківської уваги та турботи. Позивачка самостійно виховує та утримує доньку, вона розвиваються в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що є благополучним. Ухвалою Підволочиського районного суду від 04 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання у справі, задоволено клопотання про витребування доказів по справі. Ухвалою Підволочиського районного суду від 23 квітня 2024 року було закрите підготовче провадження у справі та призначено судове засідання у справі. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивачки подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за їх відсутності, не заперечував проти винесення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату час та місце розгляду повідомлявся належним чином, будь яких заяв чи клопотань так само як і відзиву на позовну заяву до суду не подавав. Представник третьої особи - служби у справах дітей Підволочиської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує. У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За згодою представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 листопада 2017 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2020 року було розірвано шлюб, зареєстрований 29 квітня 2017 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , якій після розірвання шлюбу залишено прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26 травня 2022 року [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 26 травня 2022 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». Згідно довідки №497 від 09 серпня 2023 року, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області - [PERSON] зареєстрована в квартирі, за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживають донька [PERSON] , [INFO] та батько [PERSON] . Судовим наказом Підволочиського районного суду від 09 листопада 2020 року було вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно інформації про виконавче провадження [NUMBER] від 12 лютого 2024 року, відкритого на підставі судового наказу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2020 року, [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів понад три місяці у сумі 49095 гривень. Згідно довідки КНП «Підволочиська центральна районна лікарня» №553 від 01 жовтня 2021 року, [PERSON] , [INFO] з 01 жовтня 2021 року потребує домашнього догляду як дитина-інвалід. Згідно листа-відповді Підволочиського дошкільного навчального закладу (Ясла-Садок) Підволочиської Селищної ради Тернопільської області №10 від 01 лютого 2024 року, [PERSON] , [INFO] відвідує Підволочиський дошкільний навчальний заклад з 14 червня 2023 року. Відповідно до інформації вихователів, дитина систематично відвідує дошкільний заклад. До закладу дитину проводить і забирає мати [PERSON] . Батько [PERSON] не цікавиться дитиною та не приймає участі у житті дитини в дошкільному закладі. Згідно рішення виконавчого комітету Підволочиської селищної ради №83 від 22 березня 2024 року затверджено висновок органу опіки, піклування Підволочиської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] . Висновком органу опіки, піклування Підволочиської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , який зареєстрований в с. Пеньківці Тернопільського району Тернопільської області щодо [PERSON] , [INFO] встановлено, що малолітня [PERSON] народилась [INFO] в шлюбі між [PERSON] та [PERSON] . 17 вересня 2020 року шлюб між подружжям було розірвано. Дитина після розлучення залишилась проживати з матір`ю в селищі Підволочиськ, забезпечила дитину всім необхідним для її повноцінного розвитку та виховання. Батько не виявляв та не виявляє бажання брати участь у вихованні доньки, у зв`язку з чим Підволочиська селищна рада, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно зі ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що саме такою є поведінка відповідача по відношенню до своєї доньки. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України», рішення від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для батька (матері) та дитини (ст.166 СК України) і допускається тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, при цьому, за встановлених обставин, суд переконаний, що поведінку відповідача по відношення до своєї дитини, змінити у кращу сторону неможливо. Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За вказаних обставин судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від обов`язків, закріплених ч.ч.1-3 ст.150 СК України, не забезпечує належних умов для нормального виховання та розвитку доньки, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що свідчить про відсутність у останнього інтересу до дитини та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачем. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, слід позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст.141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України). Зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову, судові витрати у виді сплати судового збору підлягають стягненню на користь держави з відповідача.

Outcome: approved