Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що з 03 липня 2013 по 19 квітня 2023 року вона та [PERSON] проживали однією сім`єю у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачці на праві власності. За час спільного проживання із [PERSON] вони вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, вони проводили спільні витрати на придбання майна в інтересах сім`ї, між ними фактично були подружні взаємні права та обов`язки, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка.. Її цивільний чоловік, до виявлення хвороби, допомагав їй вести господарство, спільно обробляли город, все набуте від спільного домогосподарства споживалось та витрачалось на їх спільні потреби, разом регулярно відпочивали. За час спільного проживання, [PERSON] набуто право власності на автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Т13110, седан-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Також у спадок від батька [PERSON] набув право власності на частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,8 га, що знаходиться за адресою: Донецька область, Слов`янський район., сільська рада Малинівська. Позивач зазначає, що транспортний засіб фактично придбаний та оформлений на [PERSON] за її власні кошти. Згідно довідки експерта вартість спадкового майна складає: автомобіль - 60 340, 00 грн., частини земельної ділянки - 197 478, 00 грн. На прохання позивачки [PERSON] особисто передав у користування транспортний засіб її онуці [PERSON] , про що свідчить довіреність від 13 квітня 2023 року №1692. Позивачка зазначає, що про близькість та довготривалість її стосунків з [PERSON] свідчить підготовлений нею заповіт від 15 червня 2021 року, відповідно до якого вона, на випадок смерті зробила розпорядження своєю квартирою за адресою: [ADDRESS] , яким надала право [PERSON] довічного проживання та користування всіма приміщеннями в цій квартирі. До дня смерті [PERSON] останні постійно вживав медичні препарати, які придбавались за кошти позивачки, оскільки він не працював, та єдиним його доходом була пенсія та паї від оренди земельної ділянки. Позивачка особисто його доглядала, коли чоловік був прикутий до ліжка, робила знеболюючі ін`єкції, готувала їжу, підтримувала його морально, допомагала йому пересуватися всередині квартири, бо він не міг цього робити самостійно. Разом з чоловіком вона відвідувала лікарню, де він проходив лікування також за її кошти. При всьому цьому, позивачка жодним чином не перешкоджала його рідному сину відвідувати батька і не висловлювала заборон на це. Однак останній жодним чином не піклувався про стан батька як за час життя так і до дня його смерті. [INFO] [PERSON] помер від злоякісного новоутворення печінки гр. ІV ст. ІV, про що складено відповідний актовий запис №1146 від 19 квітня 2023 року. Позивачка за власний кошт здійснила поховання померлого та придбала пам`ятник. Після смерті [PERSON] , у померлого залишилась спадщина у вигляді рухомого та нерухомого майна. Померлим заповіту складено не було. Нотаріус відкрив спадкову справу та повідомив позивачці, що в офіційному шлюбі вони не перебували, а факт спільного проживання судом не встановлено, і право на прийняття спадщини у неї відсутнє. Як стало відомо позивачці, окрім неї за прийняттям спадщини до нотаріуса, на момент звернення до суду, звернувся і син спадкодавця [PERSON] . Досудове врегулювання спору щодо майна не дало бажаних результатів, що і стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав. Посилаючись на вказане, позивачка просить встановити факт її спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю з 03 липня 2013 року до часу відкриття спадщини; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] автомобіль ЗАЗ-DAEWOO реєстраційний номер [NUMBER] , седан-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; визнати за позивачкою право власності на частину зазначеного автомобіля та виключити цю частину зі складу спадкового майна [PERSON] ; визнати за позивачкою право на спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом із спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2023 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано усунути вказані недоліки в строк не більше 10 днів з дня отримання ухвали. 10 жовтня 2023 року позивачем надано документи на усунення недоліків. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми 18 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16 листопада 2023 року на 09-00 год, витребувано у приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Єременка В.М. копію спадкової справи, заведеної після [PERSON] , який помер [INFO] . 27 жовтня 2023 року надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] 06 листопада 2023 року від [PERSON] надійшла заява про залучення її до справи в якості співвідповідача. 07 листопада 2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує на те, що позов не підлягає до задоволення. Вказує, що насправді позивачка із спадкодавцем проживали з кінця 1992 року, що стало причиною розірвання шлюбу батьків відповідача ( [PERSON] та [PERSON] ), які були в офіційному шлюбі з 1978 по 1992 роки та мали двох спільних дітей: син - [PERSON] та донька - [PERSON] . Після розлучення батьків відповідача, [PERSON] - спадкодавець, за рішенням суду від 02 грудня 1992 року отримав 42/100 частки квартири у право власності, з виділенням окремого особового рахунку на оплату комунальних послуг, та за адресою - [ADDRESS] , де не проживав з жовтня 1992 року, вказуючи контактну інформацію в документах за адресою: [ADDRESS] . 26 червня 2013 року, згідно Договору купівлі-продажу [PERSON] викупила цю частку квартири у спадкодавця. Спадкодавець отримав суму у розмірі 80000 грн. Саме після цього, 03 липня 2013 року, позивачка прописала у себе спадкодавця за адресою: [ADDRESS] , та вказала в позові цю дату початком проживання разом. Враховуючі, що Сімейний кодекс України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, згідно з Главою 8 Сімейного кодексу України, відповідач розуміє, що розгляду підлягає тільки період з 01 січня 2004 р. по 19 квітня 2023 р. Відповідач вважає, що факт реєстрації та проживання за однією адресою позивачки та спадкодавця, їхні спільні фотографії не можуть бути визначальними та свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Надані позивачем докази у сукупності носять узагальнюючий характері і підтверджують лише факт проживання за однією адресою двох людей, романтичні стосунки без прав та взаємних обов`язків притаманних подружжю в офіційному шлюбі. За час проживання спільних дітей у позивача та спадкодавця не було. Офіційний шлюб між ними не зареєстрований, та часто були сварки, після яких позивачка періодично намагалась вигнати спадкодавця, а той дзвонив своїм дітям і питав чи можливо в них пожити. Позивачка не надала жодних документів, що підтверджують спільну участь у придбанні майна для спільного користування, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку спільного користування, депозитні договори та інші письмові докази, тощо), не надано доказів, що мали саме спільний бюджет. 29 липня 2010 року спадкодавцем був відкритий ФОП (основний від діяльності - 60.22.0 Діяльність Таксі). Після закриття ФОП спадкодавець продовжував роботу таксистом неофіційно. Для цього було придбане зазначене в позові авто, дата першої реєстрації - 05 березня 2010 року. Договір про виділення частки сумісного майна з позивачем не укладено. Договору або інших документів, підтверджуючих спосіб набуття права власності на автотранспортний засіб позивач не надала. Доказів, що автомобіль було придбано за спільно накопичені кошти позивач не надала. Зате спадкодавець мав особисті кошти, за які мав змогу купити авто, після продажу своєї частки квартири, яка жодним чином не вважається спільно-набутою з позивачем. Заповіту або дарчої на позивачку або її онуку на зазначене авто спадкодавець не залишав. Довіреність на автомобіль від 13 квітня 2023 року, виписана на онуку позивача - [PERSON] (ксерокопія довіреності не повна, а саме немає аркуша з печаткою та даних нотаріуса, та підписів сторін). Відповідач звертає увагу, що виписана була саме довіреність, а не заповіт чи дарча. А вже за шість днів, а саме 19 квітня 2023 року спадкодавець помирає. З урахуванням вище наведених фактів, право власності на 1/2 частину автомобіля за позивачем вважає недоречним та необґрунтованим. Дізнавшись про смерть батька від спільних знайомих, відповідач із [PERSON] , звернулись 15 вересня 2023 року в Державну нотаріальну контору, де їм повідомили, що спадкова справа вже відкрита та падали дані приватного нотаріуса Єременко В.М. Від нотаріуса стало відомо, що при реєстрації спадкової справи позивачка не вказала, а нотаріус не наполіг на цьому, що є інші спадкоємці, а саме спадкоємці першої черги: діти від першого шлюбу - [PERSON] та [PERSON] , спадкоємці другої черги: рідна сестра спадкодавця - [PERSON] . Про наявність усіх вище названих осіб позивачка знала і була особисто з ними знайома, та мала усі необхідні контактні дані, для сповіщення про смерть спадкодавця та відкриття спадкової справи. Відповідач вважає, що позивачка з онукою умисно приховали цей факт від відповідача та [PERSON] . Позивачка не надала доказів довготривалого догляду за хворим спадкодавцем. Із виписки зі стаціонару видно, що спадкодавцю 16 лютого 2023 року було зроблене ФГДС, потім 21 березня 2023 року було зроблено КТ. В період 3 29 березня 2023 по 10 квітня 2023 року спадкодавець знаходився на лікуванні у стаціонарі Клінічної Лікарні Святого Пантелеймона, де лікар-онколог 03 квітня 2023 року та лікар-хірург 06 квітня 2023 року зробили висновки, та поставили діагноз захворювання печінки IV (який раніше не ставили і не виявляли). Також відповідач звертає увагу суду на те, що саме в Клінічній Лікарні Святого Пантелеймона працює дільничним неврологом онука позивача, а саме - [PERSON] , що зазначена свідком зі сторони позивачки. І саме на неї було оформлено довіреність на автомобіль від 13 квітня 2023 року, що ще раз доводить та унеможливлює «безпорадний стан» спадкодавця за шість днів до смерті (а.с. 110-135). 13 листопада 2023 року від позивачки надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій вона наполягає на позовних вимогах, заперечує щодо доводів відповідача, звертає увагу суду на те що зазначена інформація відповідача не є достовірною, з витягу про реєстрацію місця проживання спадкодавця вбачається дата проживання за адресою позивача, однак якщо відповідач визнає фактичне проживання позивача та спадкодавця з кінця 1992 року, то це в черговий раз доводить довготривалість проживання позивача разом із спадкодавцем і позивачкою не заперечується. У відмінності від належних доказів позивача щодо спільного проживання із спадкодавцем (спільні фото, документи, покази свідків тощо) відповідач не може навести будь-яких відомостей про родинне спілкування зі своїм померлим батьком, оскільки такі є відсутні. Щодо зазначення відповідачем про придбання автомобіля ЗАЗ-DAEWOO ТЗ3110 за особисті кошти спадкодавця після продажу частки квартири, то позивачка звертає увагу суду, що вказаний транспортний засіб придбаний та поставлений на реєстрацію у 2010 році, тоді як, договір купівлі-продажу 42/10 часток квартири, згідно якого спадкодавець отримав кошти в сумі 80 000,00 грн. укладений у 2013 році, тобто через три роки після придбання автомобіля, що виключає придбання транспортного засобу за ці кошти (а.с. 136-138). Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 14 листопада 2023 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з перебуванням судді Северинової А.С. на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П. 21 листопада 2023 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача, згідно яких відповідач просить не задовольняти позовну заяву по всім пунктам з підстав недоведеності (а.с. 141-143). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми 13 грудня 2023 року справу прийнято до свого провадження суддею Сидоренко А.П., призначено підготовче засідання на 23 січня 2024 року о 13 год. 00 хв., про що повідомлено учасників справи. 15 січня 2023 року від позивача надійшло клопотання про залучення співвідповідача по справі [PERSON] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми 23 січня 2024 року було залучено до участі у справі співвідповідача [PERSON] 23 січня 2024 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання 23 січня 2023 року було відкладено до 13 березня 2024 року, у зв`язку з залученням співвідповідача, наданням йому часу для подання можливого відзиву. 13 лютого 2023 року від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вказує на те, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивачка в позові без тиску і свідомо вказує період для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 03 липня 20213 року по 19 квітня 2023 року і просить визнати право власності на майно. Згідно з обліковими даними ЄДР МВС - авто, вказане в позові позивачем, з 05 березня 2010 року зареєстровано на спадкодавця. Договір про виділення частки сумісного майна з позивачем не укладено. Таким чином, авто придбане за три роки до періоду для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зазначеному в позові, не може розглядатись як сумісна власність. Договору або інших правочинних документів, підтверджуючих спосіб права власності на автотранспортний засіб позивачка не надала. Одного разу спадкодавець сам відміняв продаж, з наміром заселитись в свою частку квартири, так як позивачка виганяла його, і спадкодавцю не було де жити. 26 червня 2013 року згідно Договору купівлі-продажу співвідповідач викупила цю частку квартири у спадкодавця. Спадкодавець отримав суму у розмірі 80000 грн. При передачі грошей була присутня і позивачка, яка забрала половину грошей від продажу. Саме після цього, 03 липня 2013 року, позивачка прописала у себе спадкодавця за адресою: [ADDRESS] . Цей факт підтверджує фінансову зацікавленість та вигоду позивачки в відносинах. Відповідачка вважає, що факт реєстрації та проживання за однією адресою позивачки та спадкодавця, їхні спільні фотографії не можуть бути визначальними та свідчити про факт спільного проживання саме однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Надані позивачкою докази у сукупності носять узагальнюючий характері і підтверджують лише факт проживання за однією адресою двох людей, романтичні стосунки без прав та взаємних обов`язків притаманних подружжю в офіційному шлюбі. За час проживання спільних дітей у позивачки та спадкодавця не було. Офіційний шлюб між ними не зареєстрований (а.с. 174-192). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми 13 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу для розгляду по суті на 15 год. 00 хв.10 червня 2024 року з викликом сторін у справі. У зв`язку з необхідністю забезпечення явки свідків, розгляд справи 10 червня 2024 року протокольною ухвалою суду відкладено до 24 червня 2024 року на 15 год. 00 хв. В зазначеному судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, відповідачі та представник відповідачки заперечували проти задоволення позову. Третя особа в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду судом повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 19 квітня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 15). [PERSON] мав право керувати транспортним засобом, що підтверджується копією посвідчення водія № [NUMBER] з 09 листопада 2001 року, виданого ДАІ МВС-УВС м. Суми (а.с. 16). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 5946 Автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Т13110 сірого кольору був зареєстрований за [PERSON] 23 жовтня 2018 року (а.с. 17). Як вбачається з копії довіреності НСТ 696370 від 30 квітня 2023 року, зареєстрованої в реєстрі за №1692, [PERSON] доручив право розпоряджатися (продавати, передавати в оренду, обміняти) належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO Т13110 сірого кольору [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). Відповідно до довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» від 23 червня 2023 року № 14.03-08/259336 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 03 липня 2013 року по дату смерті (а.с. 21). З матеріалів спадкової справи наданих на запит суду приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Єременко В.М. вбачається, що позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини 14 липня 2023 року (а.с. 75) В матеріалах спадкової справи також наявні заяви [PERSON] та [PERSON] від 18 вересня 2023 року про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO] , як спадкоємців першої черги (а.с. 91, 92). На адвокатський запит РСЦ ГСЦ МВС в Сумській області було надано відповідь від 17 липня 2023 року №31/18-81А3, в якій зазначено що згідно з обліковими даними ЄДР МВС власниками транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOO Т13110, номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , 2004 року випуску: 1.13 травня 2004 рок автомобіль зареєстровано за громадянином [PERSON] ; 2.04 березня 2008 року автомобіль перереєстровано на громадянку [PERSON] ; 3.05 березня 2010 року автомобіль перереєстровано на громадянина [PERSON] . Згідно з обліковими даними ЄДР МВС, станом на 15 липня 2023 року, автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Т13110, номерний знак [NUMBER] , значиться зареєстрованим за громадянином [PERSON] (а.с. 156) Свідок [PERSON] суду пояснила, що приблизно в 2010 році вона за чоловіком продавали автомобіль «Ланос», який приходили оглянути позивачка з двома чоловіками, сином та мабуть чоловіком. Домовились про продаж і переоформлення автомобіля. Після оформлення автомобіля кошти за нього передала позивачка в повному обсязі готівкою в руки в розмірі п`яти тисяч доларів. Розписку не складали. Безготівкових розрахунків не було. Позивачка не повідомляла звідки у неї кошти. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивачки, яку знає з 1990 року, а з [PERSON] знайома була з 2003 року. Зазначає, що жити з позивачкою [PERSON] почав з 2004 року в квартирі позивачки. Свідку відомо, що [PERSON] хворів, а позивачка за ним доглядала, коли останній був у лікарні. Діти [PERSON] йому не допомагали. Зазначає, що позивачка та [PERSON] жили за кошти позивача, але розмір доходів зазначити не може. Відомо, що у сина позивачки був автомобіль « [PERSON] », який вони продали, щоб придбати нове авто. Свідок [PERSON] , суду пояснила, що вона є дочкою позивачки. Позивачка та [PERSON] проживали в квартирі за адресою: [ADDRESS] постійно з 1993 року. У свідка з [PERSON] були постійні конфлікти, оскільки він завжди був чимось незадоволений, та жадібний. Свідку відомо, що позивачка продала дачу в с. Рибіці та сімейний автомобіль «Москвич», щоб купити новий автомобіль. Вона ще ходила позичати гроші. Вона купила автомобіль «ЛаносДео» сіровато-зеленого кольору за свої кошти. Автомобіль коштував п`ять тисяч доларів. Придбаним автомобілем користувався [PERSON] , таксував. Позивачка та [PERSON] жили за кошти позивачки. [PERSON] постійно не вистачало грошей, і на цьому ґрунті виникали сварки. Кошти, за які вони разом проживали, були позивачки. За них харчувались, лікувались та їздили на відпочинок. Шлюб не реєстрували, але жили як подружжя. Спільного бюджету у них не було. Мама ходила з сумками і купляла їжу, а [PERSON] купляв для себе пиво і горішки. Жили вони сумісно, ніби сім`я, ходили разом на дні народження, їздили на відпочинок, проте коли це було, свідок не пам`ятає. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, обов`язковою умовою для визнання однією сім`єю чоловіка і жінки, які не перебувають в зареєстрованому шлюбі, крім власне факту спільного проживання, є ведення ними спільного побуту, господарства, наявність спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків. Позивачка не довела належними та допустимими доказами наявності між нею та [PERSON] з 03 липня 2013 року відносин, яким притаманні ознаки сім`ї, а саме: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] не надали свідчень, які б вказували на наявність зазначених фактів, а повідомили лише про обізнаність проживання [PERSON] в квартирі позивачки. Свідок [PERSON] до того ж повідомила, що спільного бюджету позивачка з [PERSON] не вели. Не містять доказового значення надані позивачкою квитанції про нарахування комунальних послуг (а..с 24-31), довіреність про розпорядження транспортним засобом (а.с. 20), фотокартки з відпочинку та свят (а.с. 32-38), оскільки з їх змісту неможливо встановити достовірні дані, які вказують на наявність стосунків між позивачкою та [PERSON] притаманних подружжю. Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки; друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування). Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Проте позивачкою не доведено наявність зазначених вище юридичних фактів у їх сукупності, що є її процесуальним обов`язком у силу статті 12, 81 ЦПК України. Під час судового розгляду не було встановлено обставин на підтвердження факту надання позивачкою матеріальної допомоги спадкодавцю, обставин перебування його у безпорадному стані, а допитані в судовому засіданні свідки не є в повній мірі обізнані в обставинах сумісного проживання позивачки з [PERSON] , в тому числі і з приводу спільного побуту. Під час розгляду справи позивачем не надано належних доказів, які б давали їй право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом та не доведено відповідними засобами доказування наявність вказаних у статті 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування. З огляду на не доведення під час судового розгляду належними та допустимими доказами обставин спільного проживання позивачки з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні правові підстави і для задоволення позовних вимог позивачки про визнання спільною сумісною власністю автомобіля. По-перше, позивачка порушує питання про встановлення факу проживання однією сім`єю з [PERSON] в період з 03 липня 2013 року, тоді як спірний автомобіль був придбаний 05 березня 2010 року, а тому навіть і при доведенні зазначених обставин, вказаний факт не має вирішального значення з приводу придбання автомобіля. По-друге, позивачка в позовній заяві висловлює обставини того, що згаданий автомобіль був придбаний за її власні кошти. Проте належних доказів на підтвердження вказаного суду не надано. Суд не може прийняти до уваги як доказ на підтвердження цієї обставини показання свідка [PERSON] з огляду на те, що вона не була обізнана в повній мірі щодо походження отриманих нею від позивачки коштів за продаж транспортного засобу, а свідок [PERSON] не змогла навести конкретні факти щодо сум грошових коштів, за які був придбаний автомобіль та також джерело свої обізнаності щодо цього. По-третє, стверджуючи в позовній заяві про те, що спірний автомобіль був придбаний за власні кошти, позивачка порушує питання про визнання цього транспортного засобу спільною сумісною власністю її з [PERSON] , що є взаємовиключним. Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки позовні вимоги не доведені позивачкою належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed