Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

Представник ТОВ "Юніт Капітал", звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ "Юніт Капітал" заборгованість за кредитним договором № 457567667 від 26.10.2021 в розмірі 54680 грн 80 коп., а також понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 26.10.2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір № 457567667 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідачу було видано кредит в сумі 13000 грн шляхом перерахування коштів на банківську карту № [NUMBER] , строком на 28 днів, зі сплатою 1,98% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019. В подальшому додатковими угодами № 19 від 28.11.2019 року, № 26 від 31.12.2020 року та № 27 від 31.12.2021 року вносились зміни до договору факторингу №200651348 від 09.11.2021 року, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31.12.2022 року включно. 30.10.2023 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу № 30/1023-01, зі строком дії до 31.12.2024, відповідно до якого ТОВ "Таліон Плюс" на користь ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було відступлено право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. В подальшому, право вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем, ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" на підставі договору факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024 було відступлено на користь ТОВ "Юніт Капітал" Позивач вказує, що первісний кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 457567667 від 26.10.2021 становить 54680,80 грн, яка складається з наступного: 13000,00 грн заборгованість по кредиту; 41680,80 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. В свою чергу, відповідач [PERSON] належним чином повідомив боржника про заборгованість за кредитним договором № 457567667, а саме 20.03.2024 відправив лист повідомлення, в якому зазначив про намір стягнення заборгованості в судовому порядку. Проте, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. Ухвалою суду від 01.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача в позові проси слухання справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити в повному об`ємі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв та відзиву на позов не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, з огляду на те, що відповідач повторно не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки, суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. [PERSON] звернувся до ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 26.10.2021 уклав кредитний договір № 457567667 у формі електронного документа з використанням електронного підпису MNV4AJ32 (а. с. 22, 23). Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України та Закону України "Про електронну комерцію" прирівнюється до письмової форми. З умовами Кредитного договору та його порядком відповідач був ознайомлений та повністю погодився з ними. Відповідно до п. 4.4 Кредитного договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (а. с. 11 зворот - 14). Таким чином, Кредитний договір № 457567667 від 26.10.2021 був документ сформований та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № MNV4AJ32 було направлено позичальнику 26.10.2021 на номер мобільного телефону, вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів, одноразовий персональний ідентифікатор № MNV4AJ32 було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 26.10.2021 о 23:27:14 год, після чого відповідачем було підписано договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 13000,00 грн на банківську карту № [NUMBER] , що належить відповідачу о 23:27:54 год., що в свою чергу слугує доказом того, що [PERSON] прийняв пропозицію ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Відповідно до умов Кредитного договору Первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 13000,00 грн строком на 28 днів зі сплатою 1,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. В свою чергу, позичальник [PERSON] зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно п.2.1 якого було передбачено, що Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а. с. 36 - 39). Згідно термінів, наведених в розділі І зазначеного вище договору: кредитний договір кредитний договір, укладений між Клієнтом та Боржником, права вимоги за яким відступаються; право вимоги означає всі права Клієнта та кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому; реєстр прав вимог означає перелік прав вимог до боржників, що відступається за цим Договором. Строк дії договору факторингу № 28/1118-01 згідно п.8.2 було встановлено до 28.11.2019. Крім того, додатковими угодами № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020 та № 27 від 31.12.2021 вносились зміни до договору факторингу, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31.12.2022 року включно. Позивач зазначив, що первісне відступлення прав вимоги за кредитним договором № 457567667 від 26.10.2021 відбулось від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на користь ТОВ "Таліон Плюс" на підставі зазначеного вище договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, підтвердженням чого є витяг з реєстру прав вимоги № 166 від 28.12.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (а. с. 49). З розрахунку заборгованості, складеному ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", вбачається, що за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором № 457567667 від 26.10.2021, з яких: 13000,00 грн - тіло кредиту; 20766,20 грн - нараховані проценти (а. с. 51). 30.10.2023 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу № 30/1023-01, зі строком дії до 31.12.2024, відповідно до якого ТОВ "Таліон Плюс" на користь ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було відступлено право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 (а. с. 52 - 57). З розрахунку заборгованості, складеному ТОВ "Таліон Плюс", вбачається, що за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором № 457567667 від 26.10.2021, з яких: 13000,00 грн - тіло кредиту; 41680,80 грн - нараховані проценти (а. с. 58). Право вимоги за кредитним договором 457567667 ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" на підставі договору факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024 було відступлено на користь ТОВ "Юніт Капітал" (а. с. 59 - 62, 64 - 66). Позивач, посилаючись на вказані обставини та положення статей 512, 514 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 457567667 від 26.10.2021 в розмірі набутої вимоги за договором факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024 в загальному розмірі 54680,80 грн. Судовим розглядом встановлено, що договір факторингу № 28/1118-01, за яким згідно доводів позовної заяви відбулось первісне відступлення права вимоги за кредитним договором № 457567667 від 26.10.2021, було укладено між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" 28.11.2018, тобто до моменту укладення кредитного договору між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] , а саме за три роки. Зазначене вище свідчить про те, що предметом останнього на момент його укладення не могло бути право будь - якої вимоги за неіснуючим на той час кредитним договором № 457567667 від 26.10.2021, що в свою чергу виключає відступлення та набуття відповідного права вимоги за кредитним договором № 457567667 від 26.10.2021, як ТОВ "Таліон Плюс" згідно договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, так і в подальшому ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" згідно договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 та ТОВ "Юніт Капітал" згідно договору факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024. Крім того, суд враховує, що згідно з п. 4.1 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу права вимоги до Боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром права вимоги. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом не надано суду доказів на підтвердження оплати за укладеними договорами факторингу від 28.11.2018, 30.10.2023 та від 06.03.2024. Відтак, позивач ТОВ "Юніт Капітал" не було набуто у передбачений законом спосіб право вимоги за кредитним договором № 457567667 від 26.10.2021, оскільки передача за правочином невизначених вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (постанова Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012 тощо). Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки у задоволенні позову суд відмовляє, судовий збір та витрати на правову допомогу з відповідача [PERSON] до стягнення не підлягають.

Outcome: dismissed