Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

представник позивача [PERSON] - адвокат Білецька І.М. звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, визнавши за [PERSON] право особистої власності на швейну машинку Protex, оверлок Shunfa, швейну машинку brother, парогенератор, меблі аврора, дитячу стінку, дитячий диван, пральну машину, мікрохвильову, м`ясорубку, соковижималку, пароварку, мультиварку, духовку, велосипед дитячий червоний, візок дитячий фіолетовий, велосипед дитячий рожевий, дитячу фотозону, дитячі меблі, 4 подушки, 4 одіяла, штори, тюлі, посуд кухонний на загальну суму 143 599 грн. 00 коп.. В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві зазначила, що 28.04.2012 між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом РАЦС Ватутінського МУЮ у Черкаській області, актовий запис № 23. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 04.10.2023 шлюб між сторонами розірвано. В період спільного проживання в зареєстрованому шлюбі сторони придбали: швейну машинку Protex, оверлок Shunfa, швейну машинку brother, парогенератор, меблі аврора, дитячу стінку, дитячий диван, пральну машину, мікрохвильову, м`ясорубку, соковижималку, пароварку, мультиварку, духовку, велосипед дитячий червоний, візок дитячий фіолетовий, велосипед дитячий рожевий, дитячу фотозону, дитячі меблі, 4 подушки, 4 одіяла, штори, тюлі, посуд кухонний, холодильник, чайник електричний, бойлер, унітаз, ванну, кухонні меблі, індукційну плиту, умивальник, дзеркало, 2 пластикових вікна, двері, будівельні матеріали на загальну суму 287 198 грн. 00 коп.. Вказане вище рухоме майно знаходиться за адресою реєстрації місця проживання сторін: [ADDRESS] .. Факт наявності вказаного майна стверджується погодженим переліком майна, який був складений та підписаний сторонами. Відтак вказане майно на думку позивача є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу. Після розірвання шлюбу сторони не змогли дійти згоди про поділ майна, а тому представник позивача відповідно до договору про надання правової допомоги звернулася до суду з даним позовом в інтересах позивача. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву, в якій просить судовий розгляд справи проводити у її відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності та в запереченні на позовну заяву просить позовні вимоги позивача задовольнити частково, судові витрати залишити за позивачем, вважаючи що позовні вимоги незаконні та необґрунтовані, оскільки не всі речі, які зазначає позивач були придбані під час шлюбу, деякі речі були придбані його матір`ю та знаходяться за адресою: [ADDRESS] .. Він не заперечує щоб позивачу залишити швейну машинку Protex, оверлок Shunfa, швейну машинку brother, парогенератор, дитячу стінку, велосипед дитячий червоний, візок дитячий фіолетовий, велосипед дитячий рожевий, дитячу фотозону та дитячі меблі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті з точки зору достовірності, належності, допустимості та повноти, приходить до наступних висновків. Ч. 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС Ватутінського МУЮ у Черкаській області, актовий запис № 23, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.11). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження, актові записи № 11, 87 серії [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.12, 13). Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 04.10.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Рішення набрало законної сили 06.11.2023 (а.с.14-16). В період спільного проживання в зареєстрованому шлюбі сторони придбали: швейну машинку Protex, оверлок Shunfa, швейну машинку brother, парогенератор, меблі аврора, дитячу стінку, дитячий диван, пральну машину, мікрохвильову, м`ясорубку, соковижималку, пароварку, мультиварку, духовку, велосипед дитячий червоний, візок дитячий фіолетовий, велосипед дитячий рожевий, дитячу фотозону, дитячі меблі, 4 подушки, 4 одіяла, штори, тюлі, посуд кухонний, холодильник, чайник електричний, бойлер, унітаз, ванну, кухонні меблі, індукційну плиту, умивальник, дзеркало, 2 пластикових вікна, двері, будівельні матеріали на загальну суму 287 198 грн. 00 коп.. Факт наявності вказаного майна та його вартості стверджується погодженим переліком майна, який був складений та підписаний сторонами у двосторонньому порядку та погоджений між ними, що стверджується фотокопією переліку (а.с.17-18). Даний факт відповідачем не заперечується та не спростовується. Надаючи оцінку встановленим обставинам в контексті позовних вимог, суд виходить з наступного. Ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ч. 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Ст. 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджують одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 в справі №№ 6-2333цс15. Оцінюючи доводи сторін суд критично ставиться до посилань відповідача на те, що речі на які просить позивач визнати право власності фактично знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в квартирі, яка належить його матері і деякі речі належать їй, оскільки не надає тому відповідних доказів. З огляду на вище викладене, суд вважає, поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, визнавши за [PERSON] право особистої власності на швейну машинку Protex, оверлок Shunfa, швейну машинку brother, парогенератор, меблі аврора, дитячу стінку, дитячий диван, пральну машину, мікрохвильову, м`ясорубку, соковижималку, пароварку, мультиварку, духовку, велосипед дитячий червоний, візок дитячий фіолетовий, велосипед дитячий рожевий, дитячу фотозону, дитячі меблі, 4 подушки, 4 одіяла, штори, тюлі, посуд кухонний на загальну суму 143 599 грн. 00 коп., все інше майно залишити за відповідачем. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 1 435 грн. 99 коп. (а.с.6,7), доказів про понесені витрати на правничу допомогу представником позивача до справи не додано. Оскільки вимоги позивача щодо розподілу спільно нажитого майна подружжя задоволено повністю, а тому суд вважає, що вимоги в частині відшкодування відповідачем судових витрат позивачу повинні також бути задоволені повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved