Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

До Ірпінського\~міського суду\~Київської області\~звернулася [PERSON] \~з позовом\~до ПАТ\~«АБ «Укргазбанк»,\~третя особа:\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Заєць І.О.\~про визнання\~виконавчого напису\~нотаріуса таким,\~що не\~підлягає виконанню.\~Позов мотивує\~тим,\~що між\~Сторонами 02.11.2017р.\~укладено кредитний\~договір №\~0012/11/2017/0815.\~Відповідно до\~умов якого\~відповідач зобов`язався\~надати їй\~грошові кошти\~у вигляді\~кредиту у\~розмірі 500000,00\~грн.\~строком до\~01.11.2029р.\~на придбання\~житлової нерухомості,\~а саме:\~будинку за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та земельної\~ділянки,\~на якій\~розташований будинок.\~З метою\~забезпечення виконання\~зобов`язань\~позивачем за\~кредитним договором\~між сторонами\~02.11.2017р.\~було укладено\~договір іпотеки,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Ірпінського\~міського нотаріального\~округу Київської\~області Лагодою\~О.С.,\~відповідно до\~якого вона\~передала будинок\~та земельну\~ділянку під\~будинком в\~іпотеку відповідачу. 24.06.2021\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Заєць Інна\~Олександрівна вчинила\~на договорі\~іпотеки виконавчий\~напис,\~яким запропонувала\~звернути стягнення\~на будинок\~з метою\~задоволення вимог\~відповідача за\~кредитним договором\~у сумі\~407\~739,82\~грн.,\~з яких:\~заборгованість по\~кредиту строкова\~362200,02\~грн.;\~заборгованість по\~кредиту прострочена\~0,00грн.;\~заборгованість по\~процентах поточна\~ 3612,95\~грн.;\~заборгованість по\~процентах прострочена\~-\~41\~926,85грн.\~Виконавчий напис\~має бути\~визнаний таким,\~що не\~підлягає виконанню\~з наступних\~підстав. Позивач отримала кредит на купівлю будинку та земельної ділянки, у зв`язку з чим є споживачем, і на правовідносини сторін розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п.п. 5.1-5.3. кредитного договору за невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством, визначених Законом України «Про споживче кредитування». У випадку порушення позичальником зобов`язань по цьому договору він зобов`язаний відшкодувати банку збитки відповідно до чинного законодавства України, а також сплатити інші видатки, понесені банком. Під збитками сторони, зокрема, розуміють заборгованість за цим договором в повному об`ємі (сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, комісія, будь-яка інша заборгованість позичальника за цим договором). Отже, виконавчим написом з позивача у зв`язку із порушенням умов кредитного договору стягнуті збитки у вигляді заборгованості за вказаним договором. Відповідно до п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавіруеної хвороби (СOVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавіруеної хвороби (СOVID-19). виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. Постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 року № 611 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (СOVID-19), спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (СOVID-19) та продовжено па території України до 31 серпня 2021 року дію карантину. Отже, прострочення виконання умов кредитного договору відбулося під час дії карантину, у зв`язку із чим вона звільнена від відповідальності за таке порушення, у тому числі й від відшкодування збитків, які стягнуті з неї оскаржуваним виконавчим написом. Оскільки, виконавчим написом з неї стягнута заборгованість, стягнення якої на даний час заборонено законом, це є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Звертає увагу, що навіть протягом дії карантину вона намагалася виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, так як у неї відсутня заборгованість за кредитом. Проте, відповідач не зважаючи на ці обставини та карантин намагається позбавити її єдиного житла, через наявність заборгованості за процентами у сумі 45 539,80 грн. Також слід звернути увагу, що виконавчий напис може бути вчинений у межах трьох річного строку з дня виникнення права вимоги. Проте, у виконавчому написі періодом, за який проводиться стягнення, зазначено: з 02.11.2017р. по 19.02.2021р. Отже, виконавчий напис вчинений поза межами встановленого законом трирічного строку, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 24.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць Інною Олександрівною, зареєстрований в реєстрі за №1170, яким звернуто стягнення на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, площею 0,0281 га, кадастровий номер 3210945300:01:080:0032, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та покласти на відповідача судові витрати. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що вважає позов безпідставним та необґрунтованим, факти, на які посилається позивач, не доведеними, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на вступне. 02.11.2017 між банком та позичальником було укладено кредитний договір № 0012/11/2017/0815, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 500000,00 грн. строк з 02.11.2017 по 01.11.2029 із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 18,9 % річних на придбання житлової нерухомості (в тому числі із земельною ділянкою) будинок [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 0,0281 га, кадастровий номер 3210945300:01:080:0032. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором банком прийнято в іпотеку будинок [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 0,0281 га, кадастровий номер 3210945300:01:080:0032, на умовах договору іпотеки без оформлення заставної від 2 листопада 2017 року, посвідченого Заєць І.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2920. Згідно з п. 3.1. кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту у відповідно із графіком, встановленим у Додатку № 2 до цього договору, та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 8830,00 грн. (крім першого та останнього платежів), щомісячно - з 1-го по 10-е число кожного місяця шляхом внесення коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АБ «УКРГАЗБАНК», код банку - 320478, через касу банку або шляхом безготівкового перерахування. Сплата періодичних платежів оформлюється єдиним платіжним документом, в якому не відокремлюються суми, що припадають на погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами. Банк належним чином виконав свої зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, натомість відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, не здійснювала погашення відсотків в повному обсязі з липня 2020 р. У зв`язку із систематичним невиконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором АБ «УКРГАЗБАНК» направив позичальнику вимогу про усунення порушення в порядку 35 Закону України «Про іпотеку» № 129/6103/2021 від 23.02.2021 р. в яких вимагав повернути суму кредиту та відсотків: заборгованість по кредиту строкова - 362\~200,02 грн.; заборгованість по кредиту прострочена - 0,00 грн.; заборгованість по процентах поточна - 3 612,95 грн.; заборгованість по процентах прострочена - 41 926,85 грн., загальна сума заборгованості становила 407\~739,82 грн. і повідомляв про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку не виконання вимог. Однак вимога виконана не була. Оскільки, позичальник не задовольнив вимогу банку про дострокове повернення кредиту, банк на підставі статей 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року№ 296/5 та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, звернувся до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. До заяви банку додано: оригінал договору іпотеки без оформлення заставної від 02 листопада 2017 року, що засвідчена стягувачем; копія кредитного договору № 0012/11/2017/0815 від 02 листопада 2017 року; засвідчена стягувачем; копія анкета позичальника, засвідчена стягувачем; копія паспортних даних боржника, засвідчена стягувачем; копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання за кредитним договором з доказами відправлення та отримання боржником; розрахунок заборгованості за кредитним договором; виписка з особового рахунку боржника; документи представника Стягувача за довіреністю. 24.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. вчинено виконавчий напис, запис в реєстрі № 1170, яким: звернуто стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 54,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,0281 га, кадастровий номер 3210945300:01:080:0032, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу. За рахунок коштів, отриманих від нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АБ «УКРГАЗБАНК» у розмірі заборгованість 407739,82 грн., у тому числі: заборгованість по кредиту строкова - 362 200,02 грн.; заборгованість по кредиту прострочена - 0,00 грн.; заборгованість по\~процентах поточна\~-\~3\~612,95\~грн.;\~заборгованість по\~процентах прострочена\~-\~41\~926,85\~грн. Таким чином\~у виконавчому\~написі зазначена\~заборгованість станом\~на 19.02.2020\~р.,\~відповідно до\~вимоги №\~129/6103/2021\~від 23.02.2021,\~яка направлялась\~позивачці і\~була нею\~отримана 03.04.2021\~р. Право вимоги\~на не\~прострочену суму\~заборгованості виникає\~після закінчення\~строку наданого\~вимогою про\~усунення порушення\~в порядку\~ст.\~35\~Закону України\~«Про іпотеку»,\~в даному\~випадку 60\~днів з\~дати одержання\~вимоги про\~усунення порушення\~-\~03.04.2021\~р.\~Таким чином,\~твердження позивача\~про те,\~що за\~виконавчим написом\~було стягнуто\~заборгованість із\~перевищенням 3-х\~річного терміну\~з дня\~виникнення права\~вимоги минуло\~більше ніж\~3\~роки не\~відповідає фактичним\~обставинам справи. Щодо твердження\~позивача про\~порушення Закону\~України «Про\~споживче кредитування».\~Нормами Закону\~України «Про\~споживче кредитування»\~зазначено,\~що в\~разі допущення\~прострочення платежів\~споживач звільняється\~від обов`язків\~сплачувати кредитодавцю\~неустойку (штраф,\~пеню)\~та інші\~платежі,\~сплата яких\~передбачена договором\~про споживчий\~кредит за\~прострочення виконання\~(невиконання,\~часткове виконання)\~споживачем зобов`язань\~за таким\~договором.\~Те,\~що в\~розділі Кредитного\~договору «Відповідальність\~сторін» описано,\~що є\~збитками в\~розумінні кредитного\~договору,\~то це\~не має\~жодного відношення\~до звільнення\~від відповідальності,\~яке передбачене\~п.\~6\~Розділу IV\~« Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Закону,\~оскільки в\~цьому пункті\~передбачено звільнення\~від сплати\~кредитодавцю неустойку\~(штраф,\~пеню)\~та інші\~платежі,\~сплата яких\~передбачена договором\~про споживчий\~кредит за\~прострочення виконання\~(невиконання,\~часткове виконання)\~споживачем зобов`язань\~за таким\~договором,\~а не\~звільнення від\~сплати тіла\~кредиту та\~відсотків,\~як це\~зазначає у\~позовній заяві\~позивачем. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у п. 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Аналогічна позиція з усіх вищевикладених питань зазначена в Постанові Верховного суду від 21.12.2020 р. по справі № 369/9127/18. Вважає, що у банка були всі підстави, передбачені чинним законодавством України та укладеними договорами, для звернення до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису (наявне порушене зобов`язання, безспірність вимог, направлення вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки); позичальник не виявив своєї незгоди з сумою заборгованості; приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису діяв у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат», «Про заставу». Цивільного кодексу України та пунктів 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Просить суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць Інна Олександрівна подала пояснення по справі, в яких зазначає, що АБ «УКРГАЗБАНКОМ» були надані всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Позивач в позовній заяві не довела, що нею було порушене чинне законодавство. Просить суд врахувати той факт, що коли особа підписує договір, вона погоджується з усіма пунктами договору і у разі порушення виконання кредитного договору, дає згоду на звернення стягнення на предмет застави. Просила суд відмовити у задоволенні позову. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, просить задовольнити позов у повному обсязі та покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15000грн. В судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву в якій зазначає, що розгляд справи просить здійснювати без участі представника відповідача. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць Інна Олександрівна в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Вивчивши письмові докази, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02 листопада 2017 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] був укладений договір кредиту №0012/11/2017/0815 відповідно до умов якого банк надав позивачу у тимчасове користування грошові кошти в сумі 500000,00грн. на придбання житлової нерухомості (в т.ч. разом із земельною ділянкою) будинок [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 0,0281га, кадастровий номер 3210945300:01:080:0032, термін кредитування з 02 листопада 2017 року по 01 листопада 2029 року (п.1.3.1. договору), за сплатою процентної ставки у розмірі 18,90% річних (п.1.4.1. договору). 02\~листопада 2017\~року між\~ Публічним\~акціонерним товариством\~Акціонерний банк\~«УКРГАЗБАНК» та\~ [PERSON] був\~укладений також\~договір іпотеки\~без оформлення\~заставної,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Ірпінського\~ міського\~нотаріального округ\~Київської області\~Лагодою О.С.,\~за реєстровим\~№ 2920,\~відповідно до\~якого в\~якості забезпечення\~всіх зобов`язань\~за договором\~кредиту №\~№0012/11/2017/0815\~від 02.11.2017\~ [PERSON] \~передала в\~іпотеку ПАТ\~Акціонерний банк\~«УКРГАЗБАНК» нерухоме\~майно:\~будинок [ADDRESS] та\~земельну ділянку\~площею 0,0281га,\~кадастровий номер\~3210945300:01:080:0032, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно вимоги про усунення порушення в порядку 35 Закону України «Про іпотеку» № 129/6103/2021 від 23.02.2021 р. , адресованої [PERSON] вбачається, що банк повідомляє позичальника про те, що станом на 19 лютого 2021 року за кредитним договором від 02 листопада 2017 року № 0012/11/2017/0815 існує заборгованість, яка складає 407739,82грн., в тому числі: заборгованість по кредиту строкова - 362\~200,02грн.; заборгованість по кредиту прострочена - 0,00грн.; заборгованість по процентах поточна - 3 612,95 грн.; заборгованість по процентах прострочена - 41 926,85грн. Просить погасити заборгованість, перерахувавши кошти на вказаний рахунок та повідомляє про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку не виконання вимог. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення № 0100187331166 адресату [PERSON] відправлення отримано особисто 3.04.201 року про що свідчить підпис. Згідно розрахунку\~заборгованості [PERSON] \~за кредитним договором\~від 02\~листопада 2017\~року №\~0012/11/2017/0815\~станом на\~19\~лютого 2021\~року існує заборгованість, яка складає 407739,82грн., в тому числі: заборгованість по кредиту строкова - 362200,02грн.; заборгованість по кредиту прострочена - 0,00грн.; заборгованість по процентах поточна - 3612,95 грн.; заборгованість по процентах прострочена - 41926,85 грн. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. вчинено виконавчий напис, зареєстровано в реєстрі за № 1170 24 червня 2021 року, яким пропоновано звернути стягнення на нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 54,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (дев`ять) та земельну ділянку, площею 0,0281 га, кадастровий номер 3210945300:01:080:0032, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою [ADDRESS] (дев`ять), що належить на праві власності [PERSON] ( [INFO] , місце народження - Херсон, громадянка України, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 13.11.1997 року, яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , місце роботи - не відоме) на підставі договорів купівлі-продажу. Зазначене нерухоме майно на підстав договору іпотеки без оформлення заставної, посвідченого 02.11.2017 року, приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Лагода О.С. за реєстровим № 2920, передане в іпотеку АБ «УКРГАЗБАНК»( код ЄДРПОУ 23697280, місце знаходження: 01001, м. Київ, вул.. Єреванська, 1, п/р [NUMBER] , МФО 320478), в забезпечення виконання боргових зобов`язань [PERSON] за Креднитним договором № 0012/11/2017/0815 від 02 листопада 2017 року, укладеним між [PERSON] та АБ «УКРГАЗБАНК» строк платежу за яким настав. За рахунок коштів, отриманих від нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АБ «УКРГАЗБАНК» у розмірі заборгованість 407739,82 (чотириста сім тисяч сімсот тридцять дев`ять) гривень 82 (вісімдесят дві) копійки, у тому числі: заборгованість по кредиту строкова - 362 200,02 (триста шістдесят дві тисячі двісті) гривень 02 (дві) копійки; заборгованість по кредиту прострочена - 0,00 (нуль) гривень 00 (нуль) копійок; заборгованість по процентах поточна - 3 612,95 (три тисячі шістсот дванадцять ) гривень 95 (дев`яносто п`ять) копійок; заборгованість по процентах прострочена 41926,85грн (сорок одна тисяча дев`ятсот двадцять шість гривень 85 копійок). Також витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 20000,00грн. Період за який проводиться стягнення з 02.листопада 2017 року по 19 лютого 2021 року. Згідно постанови приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. 06.07.2021 року відкрито виконавче провадження № 66006681 відповідно до виконавчого напису № 1170 виданого 24.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. про звернення стягнення на нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 54,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,0281 га, кадастровий номер 3210945300:01:080:0032, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Лагодою О.С. 02 листопада 2017 року та реєстровим номером № 2918 відповідно, зареєстрованих в Державному реєстрі правочинів 02 листопада 2017 року, реєстраційні номера об`єктів нерухомого майна: 1396021432108 та 1396033732108 відповідно. Зазначене нерухоме майно на підстав договору іпотеки без оформлення заставної, посвідченого 02.11.2017 року, приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Лагода О.С. за реєстровим № 2920, передане в іпотеку АБ «УКРГАЗБАНК» в забезпечення виконання боргових зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 0012/11/2017/0815 від 02 листопада 2017 року, укладеним між [PERSON] та АБ «УКРГАЗБАНК» строк платежу за яким настав. За рахунок коштів, отриманих від нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АБ «УКРГАЗБАНК» у розмірі заборгованість 407 739,82 грн. Також витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 20000,00грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 у редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса (далі - Порядок від 22.02.2012 № 296/5). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів від 29.06.1999 № 1172 в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса (Далі Перелік від 29.06.1999 № 1172) . Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Аналіз підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку від 22.02.2012 № 296/5 дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Вимога щодо скерування іпотекодержателем письмової вимоги іпотекодавцю кореспондується із положеннями Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ст.35 цього Закону). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі №645/1979/15-ц вказала, що наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної волі. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5). Розділом «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» Переліку від 29.06.1999 № 1172 передбачено, що для одержання виконавчого напису на підставі нотаріально посвідчених угод, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення на заставлене майно, подаються: оригінал нотаріально-посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку від 22.02.2012 № 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14 557цс19). У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі та встановлює чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи взагалі існувала заборгованість та в якому розмірі, чи існують невирішені по суті спори щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. В постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 р. у справі №640/5240/13-ц провадження №6-27цс15, викладено висновок згідно з яким наявність судового спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором спростовує висновок про безспірність заборгованості боржника, а отже свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису. Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд України у постанові від 05.07.2017 року у справі №754/9711/14-ц провадження №6-887цс17. У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16 та зробила висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з наданих суду приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Заєць І.О. копій матеріалів, для вчинення виконавчого напису, останній банком були надані наступні документи: заява про вчинення виконавчого напису, оригінал договору іпотеки без оформлення заставної від 02 листопада 2017 року, засвідчена стягувачем копія кредитного договору № 0012/11/2017/0815 від 02 листопада 2017 року; засвідчена стягувачем копія анкети позичальника; засвідчена стягувачем копія паспортних даних боржника; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання за кредитним договором з доказами відправлення та отримання боржником; розрахунок заборгованості за кредитним договором; виписка з особового рахунку боржника; Інформаційні довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, вимога про усунення порушень та підтвердження відправки вказаної вимоги позивачу та ііі отримання (копія чеку та списків відправки рекомендованих повідомлень, повідомлення щодо вручення) та Інформація з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно; документи представника стягувача за довіреністю. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення, надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості, та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) (постанова Верховного Суду від 09 вересня 2020 року в справі № 127/7932/17, провадження № 61-27853 св18). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису (постанова Верховного Суду від 19 березня 2021 року, справа № 750/3781/20, провадження № 61-14943св20). Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц висловлено позицію про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису . Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачем не доведено та не спростовано факту відправлення банком на її адресу вимоги про усунення порушень в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» від 23.02.2021 року № 129/6103/2021 та факту її отримання 03.04.2021 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що має відмітку (підпис та дату особистого отримання адресатом). Крім того, позивачем не заявлено жодних заперечень щодо її незгоди з сумою заборгованості, визначеною банком, а саме в розмірі: 407739,82 (чотириста сім тисяч сімсот тридцять дев`ять) гривень 82 (вісімдесят дві) копійки, у тому числі: заборгованість по кредиту строкова - 362 200,02 (триста шістдесят дві тисячі двісті) гривень 02 (дві) копійки; заборгованість по кредиту прострочена - 0,00 (нуль) гривень 00 (нуль) копійок; заборгованість по процентах поточна - 3 612,95 (три тисячі шістсот дванадцять ) гривень 95 (дев`яносто п`ять) копійок; заборгованість по процентах прострочена 41926,85грн (сорок одна тисяча дев`ятсот двадцять шість гривень 85 копійок). До суду позивачем не подано жодних належних доказів, про відсутність заборгованості по вказаному вище кредитному договорі. Відповідно до п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. Споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Таким чином, нормами Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що в разі допущення прострочення платежів споживач звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором, але не звільнення від сплати тіла кредиту та відсотків, передбачених договором. Суд не бере до уваги заперечення позивача щодо неправомірності нарахування заборгованості по кредитному договорі, по невиконанню зобов`язань зі сплати платежів в період дії карантинного режиму, встановленого з метою запобігання поширенню COVID-19, згідно вимог п.6. Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», оскільки дані факти не знайшли законодавчого підтвердження. Що стосується твердження позивача про вчинення виконавчого напису поза межами встановленого законом строку. З розрахунку заборгованості та виписок, доданих до заяви про вчинення виконавчого напису, вбачається, що з [PERSON] підлягає стягненню прострочена заборгованість за період з липня 2020 року, оскільки прострочена заборгованість за тілом кредиту становила 0,00 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 41 926,85 грн., поточна заборгованість за відсотками - 3612,95 грн. - відсотки за період з 01.02.2021 р. по 19.02.2021 р. Прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 41 926,85 грн. включає в себе: 5704,65 грн. - відсотки за січень 2021 р.; 5704,66 грн. - відсотки за грудень 2020 р.; 5704,65 грн. - відсотки за листопад 2020 р.; 5704,27 грн. - відсотки за жовтень 2020 р.; 6593,07 грн. - відсотки за вересень 2020 р.; 6593,08 грн. - відсотки за серпень 2020 р.; 5892,47 грн. - частина відсотків за липень 2020 р. Право вимоги на не прострочену суму заборгованості виникає після закінчення строку наданого вимогою про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», в даному випадку 60 днів з дати одержання вимоги про усунення порушення - 03.04.2021 р. Таким чином твердження позивача про те, що за виконавчим написом було стягнуто заборгованість із перевищенням 3-х річного терміну з дня виникнення права вимоги минуло більше ніж 3 роки не відповідає фактичним обставинам справи та документам, які додаються до даного відзиву та були додані до заяви про вчинення виконавчого напису (виписки по рахунках та розрахунок заборгованості). З пояснень відповідача вбачається, що посилання у виконавчому написі на те, що строк за який проводиться стягнення - з 02 листопада 2017 р., є фактично некоректним/помилковим зазначенням дати отримання кредиту/укладення кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч.2 ст. 13 ЦПК України це не є обов`язком суду. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). При цьому обов`язок доказування покладений на учасників справи. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позивачем не було доведено факту вчинення виконавчого напису з порушенням умов Закону України «Про споживче кредитування», та вчинення даного виконавчого напису поза межами встановленого законом строку, а тому вважає, що позовні вимоги не доведені позивачем та задоволенню не підлягають. З огляду на те, що позов задоволенню не підлягає, з урахуванням приписів ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed