Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] , яка складається з коридору площею 8,5 кв.м., житлової кімнати площею 15,8 кв.м., житлової кімнати площею 11, 6 кв.м., кухні площею 7,8 кв.м., вбиральні площею 1,1 кв.м., ванни площею 2,6 кв.м., лоджії площею 1,7 кв.м. загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до ордеру №14247 від 02.11.1983 року на сімя з трьох осіб надано квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира надана позивачу, як пайовику ЖБК №157 відповідно до рішення виконкому ЛМР народних депутатів від 20.10.1983року. Згідно з відомостями, що містяться в довідці ОСББ "Довженка 11"" від 03.02.2021 року №03/21 вбачається, що позивач був членом ЖБК №157 і йому належить в цьому кооперативі квартира [ADDRESS] , повністю вніс пайовий внесок за квартиру. Також у довідці міститься посилання на те, що ОСББ "Довженка 11" створено 10.08.2018 року та воно є правонаступником ЖБК №157. Для реєстрації права власності на свою квартиру позивач звернувся до управління державної реєстрації ЛМР, однак отримав відмову. З рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.02.2021 року №56565033 вбачається, що позивачу неможливо зареєструвати право власності на квартиру, оскільки статутом ОСББ "Довженка 11" не передбачено, що таке є правонаступником ЖБК №157, а отже довідка ОСББ "Довженка 11" про членство позивача в кооперативі та внесення пайового внеску в повному обсязі не може прийматися до уваги. Відтак, з метою захисту свого права, позивач змушений звертатися до суду, оскільки існуючий правовий стан створює позивачу реальні перешкоди в реалізації його права власності на квартиру. Ухвалою від 19.02.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Після усунення недоліків ухвалою суду від 26.03.2024 прийнято позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 30.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі за призначено судовий розгляд справи. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно\~ст.130 ЦПК України\~належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~суд вважає за можливе розглядати справу заочно у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Статтею 55 Конституції України закріплено принцип судового захисту прав та свобод людини і громадянина, ч.1. ст.15 ЦК України забезпечено кожній особі право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оспорювання, ч.1 ст.16 ЦК України надано кожній особі право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, п.1 ч.2 ст.16 ЦК України встановлено визнання права одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. За ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором , а у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У відповідності до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. За приписами ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до «Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затвердженихнаказом Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995р. №56, «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998р. №121, «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, передбачалось оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування членам житлово-будівельного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №56565033 від 11.02.2021 року вбачається, що позивачу неможливо зареєструвати право власності на квартиру, оскільки статутом ОСББ "Довженка 11" не передбачено, що таке є правонаступником ЖБК №157, а отже довідка ОСББ "Довженка 11" про членство позивача в кооперативі та внесення пайового внеску в повному обсязі не може прийматися до уваги. Згідно ордеру №14247 від 02.11.1983року позивачу на сім`ю з трьох осіб надано квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ордена №14247 від 02.11. 1983 року [PERSON] , сім`я якого складається з 3 чоловік надано ордер на право зайняття 2 кімнат загальною житловою площею 27, 56 кв.м. в квартирі [ADDRESS] . Згідно довідки №05/23 від 08.11.2023 року вбачається, що [PERSON] був членом житлового кооперативу № [NUMBER] і йому належить в цьому кооперативі квартира [ADDRESS] . Він повністю вніс пайовий внесок за вказану квартиру, який становить 6807 крб 18 коп. ОСББ «Довженка 11» є правонаступником житлового кооперативу №157. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї і прописки від 25.12.2020 року №12/20 у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки директора Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» [PERSON] від 12.01.2021 року вбачається, що реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] не здійснювалася та свідоцтво про право власності не видавалося. Відповідно до копії технічного паспорта щодо квартири за адресою: [ADDRESS] замовником технічної інвентаризації є [PERSON] . Згідно копії архівного витягу №11000-вих-13374 від 05.02.2024 року списку членів житлово-будівельного кооперативу №157 на оформлення ордерів у зв`язку з заселенням 72 квартирного будинку [ADDRESS] [PERSON] разом із дружиною [PERSON] , дочкою [PERSON] були членами вищевказаного житлово-будівельного кооперативу №157 на оформлення ордерів. Встановлено, що позивач більше десяти років відкрито, безперервно та добросовісно користувалася спірною квартирою. Відтак, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін, враховуючи повне визнання позову відповідачем і таке визнання не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підставний та обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню шляхом визнання за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] . На підставі ст.ст.1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41,ст.55,ст.124Конституції України,ч.1 ст.4, ст.5, ч.1 ст.19, ч.2 ст.19, ч.1 ст.23, ч.1 ст.30, ст.42, ст.43, ст.48, ст.58, ст.60, ст.62, ст.64, ст.ст.76-81, ст.175-ст.177 ЦПК України, ст.ст.524-527, ст.529, ст.548, ст.549 ЦК Української РСР, ч.5 ст.11, ч.1 ст.15, ч.1 ст.16, п.1 ч.2 ст.16, ч.1 ст.321, ч.1 ст.328, ст.392 ЦК України, ст.15Закону України «Про власність» від 07.02.1991р. №697-XII, п.9,ч.1.ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від01.07.2004р.№1952-IV,п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18.09.1987р. №9, та

Outcome: approved