Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею, [PERSON] , право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 16,70 м2, загальною площею 29,80 м2, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на те, що їй, [PERSON] , на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 16,70 м2, загальною площею 29,80 м2, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 травня 2002 року, реєстр.№14-2083, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Інша 1/2 частина вищевказаної квартири належить її чоловікові, вітчиму позивача [PERSON] , померлому [INFO] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане комісією по приватизації державного житлового фонду Харківської ТЕЦ-5 01.10.1996 за №781 та зареєстрованого у Дергачівському міжміському БТІ 29.01.2002 за №14-2083. Ще за життя матері, позивачка проживала разом з матір`ю [PERSON] , та вітчимом [PERSON] . Про те, що [PERSON] є матір`ю позивачки підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , де її матір`ю вказана саме [PERSON] . Згідно витягу №00031560832 з ДРАЦСГ про державну реєстрацію шлюбу, [PERSON] після реєстрації шлюбу стала [PERSON] з 22 вересня 1983 року, актовий запис №113, тобто перебувала у шлюбі з [PERSON] . ЇЇ мати [PERSON] померла [INFO] . Після смерті матері, вона продовжувала жити та піклуватися про вітчима [PERSON] . Вони поховали матір, вели спільне господарство, робили поточний ремонт, вона доглядала його. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується довідкою начальника Солоницівського ВМ Дергачівського РВ УМВДУ. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді 1\\2 частини вищевказаної квартири. Інших спадкоємців немає, та на спадкове майно більш ніхто не претендує. Ухвалою суду від 10 квітня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Представник відповідача Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними у матеріалах справи доказами, у задоволенні позову не заперечує. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Судом встановлено, що відповідно до повторного свідоцтва про народження Серії [NUMBER] матір`ю позивачки [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) вказана - [PERSON] . Згідно витягу №00031560832 з ДРАЦСГ про державну реєстрацію шлюбу, [PERSON] та [PERSON] одружилися 22 вересня 1983 року, актовий запис № 113. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] . [PERSON] позивачці [PERSON] був вітчимом. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 травня 2002 року, реєстр. № 14-2083., посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] - [PERSON] , на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 16,70 м2, загальною площею 29,80 м2. Інша 1/2 частина вищевказаної квартири належала [PERSON] , померлому [INFO] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане комісією по приватизації державного житлового фонду Харківської ТЕЦ-5 01.10.1996 за №781 та зареєстрованого у Дергачівському міжміському БТІ 29.01.2002 за №14-2083. Відповідно до довідки начальника Солоницівського ВП Дергачівського РВ УМВСУ - [PERSON] помер [INFO] . Згідно Технічного паспорту на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] власниками квартири зазначені в паспорті [PERSON] та [PERSON] по частці. Відповідно до інформаційної довідки Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області щодо спадкової справи від 05.03.2024 № 334/01-16, після померлого [INFO] [PERSON] - Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із судової практики вбачається, що особа вважається такою, що прийняла спадщину, якщо вона вчинила певні дії, необхідні для цього, зокрема, вступила у володіння та/або управління спадковим майном. В силу п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" № 4 від 24.06.83 року "передбачений ст. 549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку". Позивачка спадщину прийняла фактично, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як проживала разом із померлим [PERSON] в вищевказаній квартирі та продовжую проживати в ній після його смерті, здійснюю оплату комунальних послуг, розпоряджаюся та користуюся речами померлого вітчима. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України в редакції 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст. 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти користуватися та розпоряджатися майном. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ст.319 Цивільного Кодексу України право власності в Україні складається з правом володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах. На підставі ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порідку (ст.16 Цивільного Кодексу України). На підставі вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема з правочинів. На підставі ст.16 Цивільного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до правопорушення і інше. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217, ч. 2 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved