Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] в якому просить: - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] ; - встановити опіку над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , призначивши її опікуном [PERSON] , [INFO] , до повноліття дитини; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до [INFO] , які перераховувати на розрахункових рахунок наданий [PERSON] , [INFO] (а.с.2-7). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що її батьки [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 23.02.2011 було розірвано. У зв`язку з тим, що її мати [PERSON] не виконувала батьківські обов`язки, самоусунулась від виховання та утримання дочки, а батько [PERSON] з початку війни знаходився у лавах ЗСУ, Наказом за №23 від 15.05.2023 року служби у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області [PERSON] , [INFO] , тимчасово передано на виховання та утримання [PERSON] . [INFO] батько позивача, [PERSON] помер, а її мати [PERSON] відмовилась від обов`язку батьківського піклування над дочкою. Позивач стверджує, що за час її мешкання з матір`ю вона разом зі своїм чоловіком [PERSON] постійно вживали алкоголь, вчиняли сварки, вели себе агресивно по відношенню до неї. Позивач не мала можливості нормально жити та навчатись, тому вона була змушена у серпні 2022 року переїхати жити до своєї бабусі [PERSON] , де вона зараз постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] . Весь цей час позивач повністю знаходиться під піклуванням і на утриманні своєї бабусі [PERSON] , яка забезпечує її належним харчуванням, одягом, сплачує додаткові заняття для можливості її вступу до вищого навчального закладу. При цьому, мати [PERSON] жодного разу не цікавилась життям своєї дитини, її навчанням, розвитком, тощо. Не цікавилась її здоров`ям, не купувала одяг та ліки, хоча, мала таку можливість, оскільки покійний батько [PERSON] за життя сплачував аліменти на утримання [PERSON] приблизно 10000,00 гривень, однак, всі ці кошти відповідач витрачала тільки на себе. Позивач вважає, що її мати [PERSON] не бажає виконувати свої батьківські обов`язки. Вона неодноразово зверталась до матері за порадою, допомогою, однак остання відмовляла їй, як своїй дочці в будь-яких виниклих у побуті та навчанні питань, запевняючи, що в неї не має часу та бажання цікавитись її життям. За вказаних обставин, вважаючи, що відповідач усунулась від виховання та утримання доньки та не бажає виконувати свої батьківські обов`язки, позивач бажає щоб саме бабуся [PERSON] була її піклувальником до досягнення нею повноліття, тому і звернулась до суду з вказаним позовом. Відповідач надала суду відзив на позовну заяву (а.с.108-112) в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що вона не є антисоціальною особою, яка негативно впливає на свою дитину, перешкоджає нормальному життю дитини та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а навпаки, вона сама була жертвою домашнього насильства, яке вчиняв її колишній чоловік [PERSON] , за що неодноразово був притягнутий до відповідальності. Відповідач підтверджує, що її дочка [PERSON] дійсно проживає у своєї бабусі [PERSON] , однак вказує, що таке рішення було узгоджено батьками дитини з метою зробити життя дитини більш безпечним у умовах воєнного стану. Відповідач стверджує, що вона з донькою постійно проводила багато часу, цікавилась її життям, приймала активну участь у житті дитини та її виховані. Більш того, позивач, як дитина, яка досягла віку 14 років, в розумінні частини 3 статті 160 Сімейного Кодексу України та частини 2 статті 29 Цивільного Кодексу України, вільно вибирає своє місце проживання. Також, позивачем не наведено обставин, які б свідчили про те, що її матір не бажає з нею спілкуватися, брати участь у її житті, утриманні та вихованні, і свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Від третьої особи, служби у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, надійшов висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав у відношенні [PERSON] (а.с.69-70). В судовому засіданні позивач та її представник підтримали в повному обсязі та просили задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити в повному обсязі у задоволенні заявлених вимог. Представник третьої особи, служби у справах дітей, в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування, наданий до суду, вважає доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав у відношенні її дочки [PERSON] . Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьки, згідно свідоцтва про народження (а.с.11): [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 23.02.2011 було розірвано (а.с.12). Згідно свідоцтва про смерть (а.с.13), [PERSON] ( [INFO] ) помер [INFO] . Згідно свідоцтва про народження (а.с.14), матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Отже, [PERSON] приходиться бабусею [PERSON] . Чорноморський ліцей №7 видав на [PERSON] позитивну характеристику (а.с.15), в якій також вказано, що з серпня 2022 року [PERSON] мешкає разом з бабусею, класного керівника про це не повідомили, дізнався від подруг [PERSON] . Зі слів [PERSON] причиною переїзду до бабусі стало зловживання мамою алкоголем. Наказом №23 від 15.05.2023 служби у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, тимчасово передано неповнолітню [PERSON] , [INFO] , на виховання та утримання [PERSON] , до вирішення питання про її подальше влаштування (а.с.16). Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 26.05.2023, що був складений комісією з представників Чорноморського ліцею №7 встановлено, що [PERSON] мешкає разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у дитини є все необхідне для задовільного проживання та розвитку. Стосунки з бабусею дружні, бабуся здійснює контроль за дитиною. З мамою дитина спілкується, але проживати разом з нею не хоче через зловживання (зі слів дівчинки) мамою алкоголем (а.с.17). Згідно наданих КНП «Чорноморська лікарня» довідок №1896 та №96 (а.с.21), [PERSON] за психіатричною допомогою не зверталася, ознак психічних розладів не виявлено, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Згідно характеристики від 26.05.2023, наданої начальником ЖЕД №3, за час проживання за адресою: [ADDRESS] , скарг і заяв в ЖЕД №3 на [PERSON] з приводу поведінки в побуті і способу життя не надходило (а.с.23). У відповіді №01-25/434 від 22.11.2023, адміністрація Чорноморського ліцею №7 Чорноморської міської ради Одеського району, Одеської області, повідомила, що за словами [PERSON], вона переїхала жити до матері батька ще у серпні 2022 року. Вона відчувала постійну небезпеку та занепокоєння через те, що матір часто знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, запрошувала до дому своїх друзів, на кілька днів уходила з дому, не поставивши до відома дитину. Поліна побоювалась сама залишатись вдома через те, що квартира в якій вони проживають, частково належить колишньому чоловікові матері, вітчиму, який вживав алкоголь і бив матір. У травні 2023 року [PERSON] розповідала, що мати цікавиться її шкільними успіхами, слідкує за повідомленнями у чаті класу. Дівчинка любить матір, але вважає, що на даний момент, умови проживання у бабусі є більш комфортними та безпечними і надають їй можливість краще вчитись. У середині листопада 2023 року, дівчинка звернулась на консультацію до психолога через те, що не може порозумітись із матір`ю. Мати приходить до школи, намагається поговорити з нею, встановити контакт, але [PERSON] цього контакту уникає. Через це виникають сварки і дівчинка переживає, що все це відбувається на очах у однокласників. На момент зустрічі [PERSON] виглядала розгубленою та засмученою. Вона скаржилась на те, що конфліктні відносини з матір`ю та судові справи емоційно і фізично її виснажують, займають багато часу, який вона могла б приділити навчанню, відпочинку або спілкуванню з друзями (а.с.36-37). Згідно висновку за результатами психологічних дослідних робіт [PERSON] ,2008 року народження, складеному практичним психологом [PERSON] , за результатами психодіагностики дівчина має ознаки травмованої людини. [PERSON] повідомила, що під час проживання з матір`ю відчувала постійне відчуття тривоги та страху. Мати була відсутня декілька днів неодноразово. Якщо [PERSON] намагалась їй зателефонувати, то під час розмов відчувала злість та неповагу від матері. Зараз [PERSON] проживає з матір`ю свого батька, [PERSON] , де відчуває себе в теплому та підтримуючому оточенні. Поліна відчуває, що пережила багато пригнічуючих неприємностей та образ, тому почувається ущемленою та обділеною. Дівчина в наслідок цього має середню тривожність, допустимого рівня. Поліна має стабільні, теплі та безпечні стосунки з бабусею. Намагається розвивати свої здібності, використовує всі можливості, щоб впоратися зі ситуацією, яка склалася. Поліна має тісний та теплий емоційний зв`язок з матір`ю та родичами загиблого батька, всі контакти з матір`ю [PERSON] визивають обурення, сльози та тривогу. Це пов`язано з травмованістю дівчини, бажання мати стабільні та підтримуючи стосунки від свого близького оточення. Зі слів [PERSON] , вона зараз надолужує шкільні предмети має гарні успіхи в цьому, їй спокійно, затишно та безпечно проживати у матері свого батька, [PERSON] (а.с.54). Згідно висновку служби у справах дітей (а.с.71), [PERSON] , [INFO] , може бути піклувальником. За інформацією комунального некомерційного підприємства «Чорноморський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, на прийом до лікаря - педіатра звертались матір та батько. З серпня місяця 2022 року з дитиною [PERSON] на прийом до лікаря звертається бабуся [PERSON] , яка сумлінно виконує усі призначення та рекомендації лікаря у разі хвороби дитини (а.с.72). За інформацією Чорноморського міського центру соціальних служб Чорномосрької міської ради Одеського району Одеської області мати [PERSON] на обліку Центру не перебувала, будь-які повідомлення від суб`єктів стосовно цієї особи не надходили. За заявою бабусі [PERSON] у червні місяці 2023 року Поліні була надана послуга кризового психологічного консультування у зв`язку із втратою батька. Зараз стан дитини стабілізований (а.с.73). Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , була запрошена до служби у справах дітей Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на бесіду, під час якої надала заяву, в якій зазначила, що з серпня місяця 2023 року вона постійно мешкає в сім`ї бабусі [PERSON] , яка займається її вихованням та утриманням. Мати дівчинки мешкає окремо. Зі слів [PERSON] , її мати зловживає алкогольними напоями, участі у її вихованні та утриманні не приймає. Раніше дівчинку забезпечував всім необхідним батько, який [INFO] загинув. Мати постійно залишала [PERSON] одну вдома на тривалий час не цікавилась її життям. За час, який [PERSON] проживає в сім`ї бабусі, в неї значно покращилися успіхи у навчанні, з бабусею дитина почувається комфортно та спокійно. [PERSON] бажає, щоб її мати позбавили батьківських прав щодо неї (а.с.78). [PERSON] надала до служби у справах дітей Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області заяву, в якій зазначила, що вона проти того, щоб її позбавили батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.77). [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 15 червня 2022 року (а.с.113). Постановами Іллічівського міського суду Одеської області від 23.06.2022 та 11.08.2022 [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. З вказаних постанов вбачається, що [PERSON] вчинив домашнє насильство по відношенню до колишньої дружини [PERSON] (а.с.114,115). Згідно довідок, виданих КНП «Чорноморська лікарня» №238 та 185 (а.с.116), [PERSON] , [INFO] , на обліку у лікаря-нарколога, та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за допомогою не зверталась. З наданого витягу з інформаційно-аналітичної системи (а.с.117) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , станом на 17.02.2024 незнятої чи непогашеної судимості не має. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №206694403 від 13.04.2020 (а.с.118) [PERSON] є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Згідно довідки №03-07/22 від 02.04.2024, [PERSON] працює в Чорноморській спеціальній школі Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, на посаді прибиральниці з 11.03.2023 (а.с.119). Виконавчий комітет Чорноморської міської ради, ради Одеського району Одеської області, як орган опіки і піклування, згідно висновку №443 від 22.12.2023 р., вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.69-70). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.12 вказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями норм Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише у невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно неї є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками. Крім того, позивачем не доведено та не надано суду доказів, в чому саме полягає захист інтересів неповнолітньої [PERSON] шляхом позбавлення її матері по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Частиною 3 ст.171 СК України визначено, що суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Пояснення свідків, які були допитані в судовому засіданні, не підтвердили факт свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дочки [PERSON] . Таким чином, в даній конкретній ситуації, суд співставляючи інтереси окремої особи в право якої здійснюється втручання (відповідача) [PERSON] , враховуючи суспільні інтереси та інтереси дитини, суд приходить до висновку, що не позбавлення батьківських прав відповідача буде кращим заходом для дитини ніж зворотне, оскільки позбавлення батьківських прав не вплине ні на обставини щодо виховання і розвитку дитини, ні на створення додаткових умов щодо її безпечного виховання, захисту її здоров`я та не сприятиме захисту її прав взагалі. Не вжиття такої процедури створює для дитини та її матері умови для належного спілкування і розвитку дитини, особливо в тій ситуації, коли мати виявила таке бажання, це створить умови для додаткових гарантій для дитини, навіть матеріального характеру. Особливості правовідносин, що склались між сторонами свідчать, що відповідач протягом певного часу недостатньо приділяла уваги своїй дочці, що вимагає від неї зміни свого ставлення до виховання дитини і це підлягає контролю з боку органів опіки та піклування, і головне, що на цьому можливо наголосити в рамках даного провадження і це охоплюється компетенцією Суду (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»), зазначені дії є менш радикальними в порівнянні з позбавленням батьківських прав. Також, в таких правовідносинах важливим буде те, що відповідачу надається можливість виправити ситуацію щодо її участі у вихованні дитини, яка буде знаходитись під постійним контролем органів опіки та піклування, і у випадку, якщо відповідач цього не зробить, буде ухилятись від виховання дитини, позивач в подальшому, з врахуванням обставин даної справи, може порушити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Відносно наданого органом опіки та піклування висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її неповнолітньої дитини, суд керується наступним. Відповідно до ч.ч.4 - 6 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок та рішення органу опіки та піклування, є дорадчими та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні батьків з дітьми, він не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Отже, суд відзначає, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України). Суд приймає до уваги обставини, які встановлені судом в ході судового розгляду справи, демонстрацію відповідачем суду свого бажання в поновленні сімейних стосунків з дитиною, небажання позбавлення її батьківських прав стосовно своєї дитини і в такій ситуації держава має можливість посприяти матері у виконанні нею своїх батьківських обов`язків. Беручи до уваги всі наведені вище обставини, суд доходить висновку, що, незважаючи на доводи позивача, якими вона обґрунтовує доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, ці аргументи не є достатніми для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя відповідача, у зв`язку із чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. У зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні вимог про позбавлення батьківських прав, відповідно не підлягають задоволенню вимоги про призначення опікуна та стягнення на її користь аліментів на утримання дитини, оскільки суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину у разі задоволення позову про позбавлення батьківських прав (ч.3 ст.166 СК України), а призначення опікуна, піклувальника можливе над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування (ч.1 ст.243 СК України, ст.59 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення щодо суті позовних вимог.

Outcome: dismissed