Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У травні 2024 року Менська міська рада, як орган опіки та піклування, діючи в інтересах малолітньої дитини - [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню малолітнього сина [PERSON] , залишила його по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради «Про влаштування дитини в сім`ю патронатного вихователя» №439 від 05 жовтня 2023 року малолітнього [PERSON] влаштовано на тимчасовий догляд та виховання в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] . За час перебування дитини в патронатній сім`ї відповідач життям та станом здоров`ям, розвитком дитини не цікавиться, участі у його вихованні та утриманні не бере, з патронатним вихователем на зв`язок не виходить, жодного разу не зверталася до працівників служби у справах дітей та фахівців центру з питанням про повернення сина в її сім`ю. [PERSON] не має постійного місця проживання, не працює, не навчається, веде аморальний спосіб життя, постійно перебуває в сумнівних компаніях, де зловживають спиртними напоями, притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Під час спілкування [PERSON] були запропоновані послуги фахівців міського центру соціальних служб, проте відповідач не виявила бажання отримувати соціальні послуги, на співпрацю не йде, не бажає змінювати спосіб життя та відношення до дитини, не усвідомлює важливості спілкування матері та дитини. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 10 квітня 2024 року, на яке відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату та час його проведення, не з`явилася. Менською міською радою, як органом опіки та піклування, 24 квітня 2024 року прийняте рішення про затвердження висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітньої дитини [PERSON] .. Враховуючи викладене, Менська міська рада, як орган опіки та піклування, просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітньої дитини [PERSON] ; передати малолітнього [PERSON] . Менській міській раді, як органу опіки та піклування, для подальшого встановлення йому статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та його влаштування; стягнути з відповідача аліменти на малолітнього [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, на користь тієї особи, де буде перебувати малолітня дитина. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 13 травня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання на 03 червня 2024 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено до судового розгляду по суті. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була викликана в суд через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України, заяв про розгляд справи за її участю, відзиву на позовну заяву суду не надала. Протокольною ухвалою суду від 10 липня 2024 року, з урахуванням думки представника позивача, постановлено провести заочний розгляд справи. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Чернігова, є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 червня 2023 року (а.с.7). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СКУ України, сформованого 14 жовтня 2023 року за №00041848489, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , в актовому записі №228 від 20 червня 2023 року записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.8). Малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом зі своєю матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. на звороті 7, 9). З акту органу внутрішніх справи України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 27 вересня 2023 року вбачається, що 27 вересня 2023 року о 01.30 год по [ADDRESS] була виявлена малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , яка в подальшому була доставлена до КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради, де перебувала на стаціонарі з 27 вересня 2023 року до 02 жовтня 2023 року, що підтверджується Випискою №8248 із медичної карти (стаціонарного) хворого (а.с.11, 12). Малолітній [PERSON] , [INFO] , 05 жовтня 2023 року взятий на облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, що підтверджується наказом служби у справах дітей Менської міської ради №74 (а.с.10). Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області «Про влаштування дитини в сім`ю патронатного вихователя» №439 від 05 жовтня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , як дитину, залишену без батьківського піклування, 02 жовтня 2023 року влаштовано на тимчасовий догляд та виховання в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] (а.с.6). Згідно з довідкою №180 від 18 лютого 2022 року, наданою КНП «Менська міська лікарня», та Випискою №564 із медичної карти стаціонарного хворого, [PERSON] , [INFO] , 14 лютого 2022 року була доставлена до відділення анестезіології інтенсивної терапії КНП «Менська міська лікарня» в стані алкогольного сп`яніння важкого ступеня, звідки 15 лютого 2022 року була виписана. На співбесіду з лікарем-наркологом, яка була призначена 16, 17 лютого, [PERSON] не з`явилась (а.с.13,14). З акту обстеження умов проживання [PERSON] по [ADDRESS] від 16 листопада 2023 року вбачається, що за вказаною адресою [PERSON] проживає у знайомих, за цей час нічим не займалася, зловживала спиртними напоями із сумнівними компаніями. Адміністрація Куликівського ліцею турбувалася про місце перебування [PERSON] , періодично в телефонному режимі зв`язувалась зі службою з проханням знайти [PERSON] , щоб остання приступила до навчання у вказаному навчальному закладі, однак остання на телефонні дзвінки не відповідала, при можливому спілкуванні повідомляла різні адреси свого місця перебування, прохання з`явитися до служби ігнорувала. 16 листопада 2023 року [PERSON] звернулась до служби у справах дітей із заявою про отримання паспорту, який був втрачений на території Стольненського старостинського округу. Під час розмови [PERSON] не цікавилися інформацією стосовно свого малолітнього сина [PERSON] , його місцем перебування, життям та здоров`ям, не могла пояснити свої плани на майбутнє щодо повернення сина та навчання. Під час телефонної розмови з адміністрацією ліцею пообіцяла приступити до навчання. З [PERSON] проведено профілактичні бесіди щодо зловживання спиртними напоями, продовження навчання у ліцеї та повернення дитини до матері (а.с.17). З акту обстеження умов проживання [PERSON] по [ADDRESS] від 02 квітня 2024 року вбачається, що [PERSON] повідомила, що за вказаною адресою допомагає друзям прибирати в кімнатах, проживає за іншою адресою, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. На запрошення відвідати психолога, фахівця Менського міського центру соціальних служб, службу у справах дітей, йти на контакт бажання не виявляла, змінювати свій спосіб життя не хоче, життям та здоров`ям дитини не цікавиться. З [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо зловживання спиртними напоями, запрошено на комісію з питань захисту прав дитини, де буде вирішуватись питання позбавлення її батьківських прав стосовно малолітньої дитини (а.с.18). Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 листопада 2023 року [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. Згідно з листом №13.2-09/206 від 26 березня 2024 року, наданим службою у справах дітей Ніжинської міської ради, за час перебування малолітнього [PERSON] в сім`ї патронатного вихователя його матір [PERSON] життям та здоров`ям дитини не цікавилася, участі у його вихованні та утриманні не приймала, з патронатним вихователем на зв`язок не виходила, станом та розвитком свого сина не цікавилася, до виконавчого комітету Ніжинської міської ради, як органу опіки та піклування, з питанням встановлення графіку побачень з сином не зверталась (а.с.16). Рішенням виконавчого комітету Менської міської ради №87 від 24 квітня 2024 року (як органу опіки та піклування) затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.4,5). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. У справах «Савіни проти України», «МакМайкл проти Сполученого Королівства», «Ньяоре проти Франції», Європейським судом з прав людини зазначається, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя» і що «заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України). При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У п. п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» дані роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків», на думку суду, не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Частинами 4 та 5 ст. 19 Сімейного кодексу України визначено, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виходячи з встановлених обставин у справі, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву, письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову суду не надала, суд дійшов висновку, що [PERSON] свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню свого малолітнього сина [PERSON] , самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків, проживає окремо, не відвідує дитину, яка проживає в сім`ї патронатного вихователя, не цікавиться його життям, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не намагається вжити будь-яких заходів з метою повернення дитини в сім`ю. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання дитини, що свідчить про відсутність у неї інтересу до сина, та приходить до висновку про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , передачу його Менській міській раді, як органу опіки та піклування, для подальшого його влаштування. Відповідно до ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що обов`язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним, суд дійшов висновку стягнути з відповідача аліменти на користь особи, де буде перебувати дитина, кошти на утримання дитини (аліменти), які є власністю дитини, а саме на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення ст.5, ч.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір», ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь держави необхідно стягнути 6056 гривень судового збору. Кеpуючись статтями 150-152, 155, 164-166, 180-183, 191, 193 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280, 284, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved