Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 грудня 2021 року між ТОВ ФК «ЦФР», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №5875802121, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 80726,22 грн., строком користування до 23.12.2026, річні проценти 0,01 від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,49 від суми кредиту. Кредит отриманий відповідачкою шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений у кредитному договорі, отже кредитодавець свої обов`язки за договором виконав у повному обсязі. 29 грудня 2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення прав вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року. Відповідно до умов договору факторингу та витягу з реєстру прав вимоги позивач є новим кредитором відповідачки. Умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені графіком строки не повернуті. Як наслідок, станом на 21 квітня 2024 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 114196,86 грн. Тому, оскільки відповідачка кредит у добровільному порядку не повертає, просив стягнути з неї заборгованість у розмірі 114196,86 грн. та понесені судові витрати у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою суду від 28 травня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачці роз`яснено її право на подання відзиву на позов. Відповідачка ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до неї документи отримала 31 травня 2024 року. 18 червня 2024 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідачка зазначила, що в 2019 році дійсно отримала кредит в АТ «Альфа Банк» та щомісячно сплачувала суму, визначену банком. Їй залишалось внести кошти за останні 4 місяці, проте погасити всю суму заборгованості не змогла через ліквідацію банку. В грудні 2021 року АТ «Таскомбанк» запропонував їй підписати договір погашення боргу по «Альфа Банку», пояснили, що погасили її заборгованість перед іншим банком і запропонували підписати новий договір з АТ «Таскомбанк», вказавши що ніби-то вона взяла у них кредит в розмірі 80726,22 грн. Тоді ж їй відкрили картковий рахунок та повідомили, що інша сума 40000 грн. повинна надійти їй на картку. Підтвердила, що в грудні 2021 року підписувала договір №5875802121 від 24 грудня 2021 року, але на картковий рахунок отримала кошти у розмірі 1000 грн. з яких 700 грн. на наступний день на вимогу банку перерахувала в «Альфа Банк», оскільки була недоплачена сума. Зазначила, що до позову не додано роздруківку, за якою можна було б встановити коли саме банк перерахував на її картковий рахунок кошти, яку суму боргу було викуплено в результаті відступлення права вимоги за договором, укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» щодо боргу, який виник за кредитним договором. Хоча позивач стверджує, що перекредитував її з метою погашення боргу перед іншим стягувачем, проте ніяких грошей вона не отримувала і договорів з ТОВ «ФК «ЦФР» не укладала. Тому, оскільки позивач хоче стягнути з неї суму боргу яку вона не отримувала, просила задовольнити позов в межах дійсної суми боргу. 02 липня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзвив, в якій представник позивача зазначив, що 24 грудня 2021 року між ТОВ ФК «ЦФР», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №58758021, за умовами якого їй було надано кредит у розмірі 80726,22 грн., строком користування до 23 грудня 2026 року. Укладаючи кредитний договір, відповідачка достеменно знала про суму отриманого кредиту, а також самостійно доручила перерахування кредитних коштів на реквізити, вказані в п. 1.4 договору, що і було здійснено кредитодавцем в повному обсязі. Звернув увагу суду, що при видачі ТОВ «ФК «ЦФР» кредитних коштів, відповідачка підписала кредитний договір №5875802121 від 24 грудня 2021 року, паспорт споживчого кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5802121. Зазначені документи укладені та підписані сторонами безпосередньо. Факт перерахування ТОВ «ФК «ЦФР» грошових коштів на зазначені в кредитному договорі реквізити підтверджується: платіжною інструкцією №ТС-265614 від 24 грудня 2021 року на суму 15000 грн., платіжною інструкцією №1265732891 від 24 грудня 2021 року на суму 11368,22 грн., платіжною інструкцією №1265732890 від 24 грудня 2021 року на суму 800 грн., платіжною інструкцією №1265732889 від 24 грудня 2021 року на суму 49380 грн. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника у сукупності з іншими зібраними у справі доказами підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідачки. Крім цього, інші, зазначені відповідачкою у відзиві обставини, крім вищеописаних тверджень, грунтуються на добровільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому не вимагають детальної відповіді або спростування. На підтвердження заборгованості відповідачки позивачем надано розрахунок, виписки та інші документи. Жодних доказів аналогічного характеру, що містили б контр-аргументаційні відомості відповідачкою не надані, зазначений у позовній заяві розмір боргу не спростований. Враховуючи викладене, просив позов задовольнити в повному обсязі. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №5875802121 від 24 грудня 2021 року відповідачка отримала кредит у розмірі 80726,22 грн. на строк 60 місяців зі сплатою щомісячних процентів у розмірі 2,49% від суми кредиту та 0,01 річних процентів від суми боргу за договором, що підтверджується копіями кредитного договору, паспорта кредиту, умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», виписки за договором (а.с. 7, 10, 13-16, 27-56). Факт перерахування ТОВ «ФК «ЦФР» грошових коштів на зазначені в кредитному договорі реквізити підтверджується: платіжною інструкцією №ТС-265614 від 24 грудня 2021 року на суму 15000 грн., платіжною інструкцією №1265732891 від 24 грудня 2021 року на суму 11368,22 грн., платіжною інструкцією №1265732890 від 24 грудня 2021 року на суму 800 грн., платіжною інструкцією №1265732889 від 24 грудня 2021 року на суму 49380 грн. (а.с.98-101). 29 грудня 2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення прав вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року (а.с.17-24, 12). Внаслідок неналежного виконання зобов`язань заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 21 квітня 2024 року становить 114196,86 грн., з яких: 80136,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11,22 грн. - заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена), 34048,94 грн. - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) (а.с. 26). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, поведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливіть виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України) Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, оскільки відповідачка ухиляється від сплати боргу, то суд, задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне стягнути з неї на користь позивача заборгованість по кредитному договору в заявленому розмірі 114196,86 грн., що становить: 80136,70 грн - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 11,22 грн - заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена), 34048,94 грн - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 гривень.

Outcome: approved