Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням домоволодінням [ADDRESS] . Ухвалою Центрального районного суду м, Миколаєва від 12.08.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.07.2022 року закрито підготовче провадження у справі № 490/6268/21 та призначено її до розгляду по суті. Від позивача надійшла заява, у якій він просив провести розгляд справи за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Заперечень щодо розгляду справи у заочному порядку до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до\~ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою позивача, відповідачів та третьої особи, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін, які не з`явилися. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи слідує, що позивач є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 26.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Захаренко І.В. з якого вбачається, що [PERSON] подарував [PERSON] частку житлового будинку [ADDRESS] та на підставі договору дарування від 07.07.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Захаренко І.В., згідно якого [PERSON] подарувала [PERSON] частку житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до інформації, наявної у Державному реєстрі прав на нерухоме майно вказаного будинку належить на праві власності [PERSON] . Згідно відомостей Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 13.07.2021 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 13 липня 2021 року, підписаного [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] більше 6 років не проживає за адресою [ADDRESS] . Частиною 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз`яснено, що відповідно до\~статей 55,124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ч. 1 ст. 13\~ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що вони не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту непроживання відповідача в домоволодінні за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.01.2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, викликано у судове засідання для допиту в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Свідки у судове засідання не з`явилися про причини неявки суду не повідомили. За приписами статей 81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. З огляду на те що, суду не доведено та не надано доказів того, що відповідач не проживає у спірному домоволодінні суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. За такого у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок позивача. Враховуючи вищевказане,\~

Outcome: dismissed