Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

05.01.2024 року АТ «ПУМБ» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 143\~833,33 грн та судового збору в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що між АТ «ПУМБ» та відповідачем укладено кредитні договори: 15.09.2020 року №2001684100701, за яким відповідачу було видано кредитну картку з встановленим лімітом 20\~000,00 грн, який згодом було збільшено до 25 000,00грн, та 29.10.2021 року кредитний договір №1002004182601 за яким відповідачу видано кредит в сумі 70\~000,00 грн. Відповідач свої кредитні зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 29.10.2023 складає: за кредитним договором від 15.09.2020 року №2001684100701- 40 721,62 грн, з яких: 23 106,71грн заборгованість за кредитом; 17 614,91грн заборгованість за процентами; за кредитним договором від 29.10.2021 року кредитний договір №1002004182601 103\~111,71грн, з яких: 61 241,97грн заборгованість за кредитом, 9,74грн заборгованість за процентами, 41 860,00грн заборгованість за комісією. Позивач направляв письмові вимоги відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. В позовній заяві позивача просить розглянути справу в спрощеному позовному провадженні та за відсутності його представника, проти винесення заочного рушення у справі не заперечує. Ухвалою від 02.02.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На адресу відповідача, яка згідно довідки, наданої Управлінням дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради Кіровоградської області на запит суду 02.02.2024 року, є її адресою реєстрації, направлялась ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками, та судові повістки про її виклики в судові засідання, які повернулися без отримання у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини восьмої\~статті 178 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності з нормами ст.280 ЦПК України, справу розглянуто без участі відповідача при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. 15.09.2020 року [PERSON] підписала заяву № 2001684100701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в якій, зокрема, вказано, що підписанням цієї заяви відповідач підтверджує, що він приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), яка розміщена на сайті: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням заяви підтверджує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених умовах. Відповідно до змісту заяви відповідач просила відкрити на її ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях, надати кредитну карту. Номер кредитної картки миттєвого випуску (не персоніфіковано) [NUMBER] . Встановлено кредитний ліміт в сумі 20 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 47,88% річних. Строк дії кредиту 12 місяців з можливістю його продовження щоразу на той самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДБКО (а.с. 7). Також, 15.09.2020 року відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому визначено розмір отриманого нею кредиту та відсотки за його користуванням (а.с.7зв.). \~ \~ \~ \~Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 2001684100701 від 15.09.2020 року, 20.01.2021 року початковий кредитний ліміт в сумі 20\~000,00 грн було: 20.01.2021 року збільшено до 25\~000,00грн, 27.02.2022 року зменшено до 23\~107,00 грн, 03.03.2022 року збільшено до 25 000,00 грн (а.с.34). Крім того, 29.10.2021 року відповідачем підписано заяву №1002004182601 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої, банк надав відповідачу кредит у розмірі 70 000,00 грн строком на 24 місяці на умовах, передбачених у цьому договорі, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних та комісії у розмірі 2,99% (а.с. 3-4). Також, 29.10.2021 року відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому визначено розмір отриманого нею кредиту та відсотки за його користуванням(а.с.4 зв.). Відповідно до платіжної інструкції №TR.53238328.44612.8810 від 29.10.2021 року АТ «ПУМБ» перерахувало отримувачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 70 000,00 грн за кредитним договором №1002004182601 від 29.10.2021 року (а.с. 34зв.). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей\~626,\~628 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 Цивільного кодексу України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою, другою\~статті 509 Цивільного кодексу України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач свої зобов`язання за договором №2001684100701 від 15.09.2020 року виконав, відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок у гривнях, надав платіжну карту та ПІН до неї та встановив кредитний ліміт. Також позивач виконав свої зобов`язання і за кредитним договором №1002004182601 від 29.10.2021 року, перерахувавши отримувачу грошові кошти на її рахунок. Однак, відповідач свої зобов`язання за договорами належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитними договорами відповідач має заборгованість станом на 29.10.2023 року (включно): за договором кредиту №2001684100701 від 15.09.2020 року в загальному розмірі 40 721,62 грн, з яких: 23 106,71 грн заборгованість за кредитом; 17 614,91грн заборгованість за процентами (а.с.35-38); за договором кредиту №1002004182601 від 29.10.2021 року в загальному розмірі 103 11,71грн, з яких: 61 241,97грн заборгованість за кредитом, 9,74грн заборгованість за процентами, 41\~860,00грн заборгованість за комісією (а.с.37зв.- 38). 31.10.2023 року позивачем АТ «ПУМБ» на адресу відповідача було направлено письмову вимогу, згідно якої банк вимагав від відповідача виконати зобов`язання перед АТ «ПУМБ» за кредитними договорами та погасити заборгованість в загальному розмірі 143\~833,33 грн протягом трьох днів з моменту отримання листа (а.с.30зв. 32). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Зазначені положення викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Таким чином, підписавши заяву відповідач підтвердила, що вона в повній мірі ознайомилася з умовами отримання кредиту та розміром процентів за користування кредитними коштами. Отже, суд вважає встановленим існування між сторонами кредитних правовідносин. При цьому, обома кредитними договорами передбачено сплату відповідачем процентів за користування кредитами: згідно умов заяви № 2001684100701 від 15.09.2020 року розмір відсотків становить 47,88% річних, а у відповідності до умов заяви № 1002004182601 від 29.10.2021 року - 0,01% річних. Наданий банком розрахунок тіла кредиту та процентів за обома договорами відповідачем належними і допустимими доказами не спростований. Отже, суд вважає встановленим існування між сторонами кредитних правовідносин, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та процентами підлягають задоволенню. При цьому, відповідності до пунктом 5 умов заяви № 1002004182601 від 29.10.2021 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка підписана сторонами, передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%, що у відповідності до графіку платежів становить 2093,00 грн щомісяця 50\~232,00 грн усього, за 24 місяців. Разом з тим, розглядаючи обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення комісії за кредитним договором № 1002004182601 від 29.10.2021 в розмірі 41 860 грн суд виходить з наступного. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 29 жовтня 2021 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21, зроблено наступний правовий висновок: «10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої\~статті 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» з набуттям чинності\~Закону України «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою\~статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~Закон України «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті\~1\~та частини другої статті\~8 Закону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог\~Закону України «Про споживче кредитування»\~та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування».» В кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена комісія за надання кредиту. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пунктом 5\~умов договору\~№ 1002004182601\~від 29.10.2021\~ в частині встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % на місяць є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22). За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення 41 860 грн комісії задоволенню не підлягають, оскільки положення кредитного договору в частині сплати відповідачем суми комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними. При цьому,оскільки банком без належних на те правових підстав була нарахована відповідачу комісія за кредитним договором №1002004182601 від 29.10.2021 року на загальну суму 50 232,00 грн, з яких відповідачем сплачено 8 372,00 грн, які мали бути спрямовані на погашення відсотків та заборгованості за тілом кредиту, то загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 52\~879,71 грн, виходячи із розрахунку: 61\~241,97 грн (заборгованість за кредитом) + 9,74 грн (заборгованість по процентам) 8 372,00 грн (кошти, внесені відповідачем в рахунок сплати комісії) = 52\~879,71 грн. Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1744,60 грн

Outcome: partial