Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

04.05.2023 позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Карпа М.М., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить визнати заповіт складений [PERSON] , нікчемним. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що [INFO] помер його двоюрідний дядько [PERSON] , який на момент смерті не мав ані дружини, ані батьків та дітей, відтак він у визначений законом термін звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Разом з тим, постановою нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач вказує, що після подання заяви про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори, йому стало відомо, що існує заповіт, складений за життя [PERSON] , в силу якого останній заповів своє майно, на випадок смерті, однак в продовж свого життя спадкодавець неодноразово говорив про те, що його майно має успадкувати [PERSON] . На думку позивача [PERSON] не був здатним усвідомлювати і вчиняти дії щодо посвідчення заповіту, оскільки був важко хворим. Так, 17.02.2022 [PERSON] провідував родич [PERSON] , який побачив, що стан здоров`я [PERSON] погіршився і викликав карету швидкої допомоги, при цьому медичні працівники пропонували госпіталізувати дядька. Однак, присутня при цих подіях [PERSON] , запропонувала надавати хворому необхідну допомогу, лікування та догляд. Крім того, 20.02.2022 він особисто прийшов до [PERSON] і побачив, що його стан значно погіршився, що проявлялось у відмові від їжі, погіршені мови, а також він перестав підніматися з ліжка. Також, 21.02.2022 лабораторними дослідженнями було підтверджено, що [PERSON] хворий на корона вірус, а коли [PERSON] , у зв`язку із важким станом [PERSON] повторно викликав карету швидкої допомоги, [PERSON] знову запропонувала відмовитися хворому від госпіталізації. Такі дії з боку [PERSON] на переконання [PERSON] були неправомірними, відтак останній викликав працівників поліції, які приїхали на виклик, але дій щодо поміщення хворого в лікарню не вчиняли. Зважаючи на вищевикладене та те, що стан хворого спадкодавця в останні дні його життя був важкий, позивач вважає, що він не міг підписати заповіт і таким чином виразити свою волю на розпорядження майном, в разі його смерті, а тому просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та витребувано у приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В., належним чином завірену копію спадкової справи №23/2022, після померлого [INFO] [PERSON] 03.07.2023 судом зареєстровано засвідчену копію спадкової справи № 23/2022 до майна [PERSON] , померлого [INFO] надану приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В, на виконання ухвали суду. 13.07.2023 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий представником відповідача [PERSON] адвокатом Іщуком К.В., в якому відповідач вказує, що померлий [INFO] [PERSON] приходився йому хрещеним батьком, а оскільки він недалеко проживав від хрещеного він завжди йому допомагав по господарству. Відповідач вказує, що за декілька днів до своєї смерті у покійного [PERSON] різко погіршився стан здоров`я, що мало своїм наслідком виклики швидкої допомоги. При цьому він категорично заперечує щодо вказаного у позовній заяві про те, що при виклику швидкої допомоги 21.02.2022 [PERSON] запропонувала відмовитись хворому від госпіталізації, оскільки остання не була присутньою в той момент у вказаному місці подій. Водночас, 21.02.2022 виклики швидкої та поліції здійснювалися [PERSON] , який в подальшому підписав документ про відмову від госпіталізації, оскільки покійний [PERSON] не бажав бути госпіталізованим, у зв`язку із чим поліцією на [PERSON] було накладено штраф в 840\~грн за хибний виклик. Крім того, покійний [PERSON] не бажав розмовляти із [PERSON] та відвертав від нього голову. Відповідач зауважує, що в останні дні свого життя [PERSON] самостійно проявив ініціативу та захотів скласти заповіт в його користь, про, що [PERSON] йому було повідомлено. Для цього, він звернувся в Плотицький старостинський округ і на його прохання приїхав представник сільської ради та 22.02.2022 було складено заповіт, зареєстровано в реєстрі за № 3-36, яким [PERSON] заповів усе належне йому майно [PERSON] . Відповідач не погоджується із твердженнями позивача щодо того, що покійний [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій, оскільки він перебував при свідомості, розмовляв та формував свої бажання. На усвідомленість значення своїх дій вказується у самому заповіті та значиться інформація про те, що [PERSON] складений заповіт прочитав вголос і власноручно підписав. Покійний [PERSON] на момент складання заповіту повністю розумів значення своїх дій, він не був госпіталізованим чи підключеним до апаратів штучної вентиляції легень чи будь-яких інших апаратів, не перебував у комі, а складений заповіт у свою чергу не має жодних ознак його підроблення чи спотворення, був виключно наслідком волевиявленням покійного. Відповідач вказує, що сторона позивача не наводить жодного доказу того, що такий заповіт має бути судом визнаним нікчемним, натомість ознака того, що він складений за день до смерті спадкодавця не може розцінюватись такою, що заповіт складений всупереч волі покійного [PERSON] . Відповідач звертає увагу, що заповіт складений та посвідчений у відповідності до вимог закону, зокрема: встановлено особу заповідача та визначено обсяг його цивільної дієздатності; заповіт складено у письмовій формі, із зазначенням точного місця і дати складення заповіту, заповіт підписаний особисто заповідачем, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.09.2023 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Карпи М.М. та призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 24.01.2024 матеріали цивільної справи повернуті до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з висновком експерта №995/23-22 від 27.12.2023 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, у зв`язку із чим ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.01.2024 поновлено провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 20.02.2024 постановленою в судовому засіданні без виходу в нарадчу кімнату та занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача [PERSON] адвокат Карпа М.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Крім того, подала письмовий виступ у судових дебатах, у якому вказує, що із досліджених примірників заповіту вбачається, що він складений з порушенням вимог щодо його форми та змісту, зокрема: у заповіті відсутні відомості про місце посвідчення заповіту, а саме у посвідчу вальному написі на документі не зазначено що заповіт посвідчений не в приміщенні органу місцевого самоврядування і не вказана адреса місця проживання заповідача за якою посвідчувався заповіт; у заповіті не зазначена причина, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування; в обох примірниках заповіту відсутній рукописний текст «Я, [PERSON] заповіт прочитав вголос і власноручно підписав»; у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій відсутній текст прізвища та ініціалів, написаний Кіселем а лише короткий підпис; в обох примірниках заповіту зазначено, що заповіт зареєстровано в реєстрі та стягнуто державне мито, що не відповідало дійсності на момент його посвідчення; у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій не зазначено, що заповіт посвідчений не в приміщенні органу місцевого самоврядування і не вказана адреса місця вчинення нотаріальної дії; не зазначена причина, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. Недотримання цих вимог закону, із врахуванням всіх обставин справи в сукупності, на думку сторони позивача дають підстави зробити висновок про те, що заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а враховуючи стан [PERSON] , і про те, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Поряд з цим представник позивача зауважує, що при формулюванні позовних вимог, позивач не міг передбачити всі обставини, які були встановлені в ході судового розгляду, а відтак і не міг викласти усі підстави для визнання заповіту недійсним. Зокрема лише в судовому засіданні, після допиту свідків було встановлено, що заповіт посвідчувався поза приміщенням органу місцевого самоврядування, з порушенням форми та посвідченням. Однак, предметом позову був і залишається заповіт, який посвідчений з порушенням ЦК України та інших норм права. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні суду пояснив, що [PERSON] є його хрещеним батьком. Так, у 2017 році померла мати [PERSON] та він займався її поховання. Крім того, вони з [PERSON] жили в одному селі і він постійно допомагав йому по господарству та купляв продукти. Зазначив, що [PERSON] до нього добре відносився та любив його. Водночас із [PERSON] він не спілкувався та у них був конфлікт. У лютому 2022 року [PERSON] захворів, а саме була підозра на коронавірус, а догляд за ним здійснювала його мама [PERSON] [INFO] прийшов священик, який є другом сім`ї та викликав швидку допомогу. Після приїзду лікарі зробили [PERSON] тест на ковід, проте він виявився негативним та [PERSON] відмовився від госпіталізації. Також приїжджав його двоюрідний племінник [PERSON] . Надалі 22.02.2024 приїхав [PERSON] та [PERSON] , які казали, що [PERSON] , треба їхати в лікарню, проте останній знову відмовився від госпіталізації. Щодо заповіту пояснив, що [PERSON] сказав йому, що хоче скласти на нього заповіт, а тому він пішов до старости та повідомив йому це. Староста [PERSON] приїхав поговорив із [PERSON] , а потім поїхав в сільську раду склав заповіт і повернуся вже з готовим заповітом. Заповіт посвідчувався вдома, при цьому його при посвідчені заповіту не було. Зазначив, що [PERSON] міг говорити та висловлювати свою думку, так він був дуже хворим, проте він розумів все що відбувалось і коли староста приїхав із заповітом він його прочитав та підписав. При цьому він точно не пам`ятає чи староста приїжджав розмовляти з [PERSON] і посвідчував заповіт в один день чи це було у різні дні. Також вказав, що мито за вчинення заповіту оплачував він на пошті в с. Плотича. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Іщук К.В. в судовому засіданні заперечив з приводу позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] суду пояснив, що він є двоюрідним племінником [PERSON] та зазначив, що він спілкувався з останнім, проте протягом останнього року ні оскільки вони посварились. Однак протягом життя [PERSON] казав, що хоче її залишити свою хату родині Когутів, які допомагали її будувати. Вказав, що у лютому 2022 року до його брата [PERSON] подзвонила соціальна працівниця і повідомила, що [PERSON] у важкому стані, відтак у неділю 20.02.2022 він разом з братом поїхав до нього, так як хотів помиритись. У [PERSON] вони були близько 30 хв., він бачив його на ліжку проте не говорив з ним та близько не підходив, оскільки казали, що у нього був ковід та він боявся заразитися. Із [PERSON] говорив його брат [PERSON] та він хотів його покормити, проте [PERSON] відмовився. Разом з [PERSON] була мати відповідача [PERSON] . Повідомив, що його мати є спадкоємцем [PERSON] , а він є спадкоємцем 5 черги, при цьому хоче успадкувати майно [PERSON] , так як бажає його передати у власність сім`ї Когутів, щоб було справедливо. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вона є двоюрідною сестрою [PERSON] , а позивач [PERSON] є її сином. Зазначила, що у лютому 2022 року до її сина подзвонила соціальна працівниця і повідомила, що [PERSON] важко хворий. ЇЇ син [PERSON] їздив до [PERSON] , і останній питав про неї, а тому вона 22.02.2022 приїхала до нього. У нього вона була близько годин та вона помітила, що [PERSON] був у важкому стані, не ходив та не говорив із нею, а лише водив очима, з чого вона зрозуміла, що він буде помирати. Однак син їй казав, що за 2 дні до цього він говорив з [PERSON] . Разом з ним також була фельдшерка, але вона її не бачила, чи була це мати відповідача вона не знає. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що його [PERSON] є його двоюрідним дядьком, а позивач [PERSON] його братом. Так у лютому 2022 року йому подзвонила соціальна працівниця і повідомила, що [PERSON] у важкому стані, а тому він у четвер 17.02.2022 приїхав до нього, при цьому там був друг сім`ї священик та швидка допомога. Лікарі швидкої подивились і сказали, що у [PERSON] корона вірусу немає, а є запалення. Однак [PERSON] відмовився їхати в лікарню, відтак священик поїхав і привіз список ліків, які необхідно приймати. В неділю 20.02.2022 він приїхав до [PERSON] разом з братом [PERSON] , і в цей день лікар підтвердив корона вірусу у [PERSON] , при цьому він ще мав сили та розмовляв. В понеділок 21.02.2022 він приїхав до [PERSON] сам і викликав швидку допомогу, так як вважав, що дядьку краще лікуватись і лікарні, коли приїхали лікарі то сказали, що усе добре. При цьому дядько відмовився від госпіталізації. У зв`язку із цим він викликав працівників поліції, щоб вони примусили його госпіталізуватися, проте [PERSON] категорично відмовився їхати у лікарню. У вівторок 22.02.2022 він приїхав до [PERSON] разом з мамою [PERSON] , то він вже був, помитий та побритий, проте не розмовляв. На наступний день йому подзвонив [PERSON] та повідомив, що [PERSON] помер. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вона є вона проживає у селі Великий Глибочок, знає [PERSON] , оскільки він є троюрідним братом її чоловіка та бачила вона його 1 раз в рік на празники. [PERSON] жив у с. Чистилів вона була там багато разів. Вказала, що у 2008 році померла свекруха, проте за життя вона завжди казала, що хата у якій проживав [PERSON] буде належати її чоловіку. У 2021 року вона бачила [PERSON] в автобусі, розмовляла з ним, і під час розмови він жартував, що залишитись їй хату. Повідомила, що вона знає [PERSON] та те, що [PERSON] є похресником [PERSON] . [PERSON] був абсолютно здоровою людиною. Про його похорон вона дізналась у день поховання. Під час розмови із [PERSON] вона повідомила, що доглядала [PERSON] і робила уколи. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що [PERSON] є її кумом, а її син [PERSON] є його похресником. Вказала, що [PERSON] жив у с. Чистислів, вони часто ходи до нього в гості на свята. Так як вони жили в одному селі, її син [PERSON] постійно допомагав [PERSON] по господарству. У лютому 2022 року [PERSON] захворів і їй подзвонив її сина та сказав, що йому потрібно колоти уколи. Так як вона є фельдшером вона приїхала до нього допомогти. Коли вона приїхала до [PERSON] там був сусід. Крім того [PERSON] відмовився від госпіталізації. Також під час його хвороби до [PERSON] приїжджали Сендики, однак у них із [PERSON] були не доброзичливі стосунки, він не хотів із ними розмовляти та навіть відвертав голову від сестри, яка приїхала. Водночас [PERSON] до дня смерті був у адекватному стані та вони з ним часто говорили. На передодні дня смерті, вона залишилась у нього ночувати та зранку 23.02.2022 він встав і вони розмовляли і він задавав їй запитання. В подальшому, вона допомагала йому ходити в туалет він сів на ліжко і раптово помер, а відтак вона викликала швидку допомогу. Щодо заповіту зазначила, що [PERSON] за пару днів до смерті казав, що хоче скласти заповіт на її сина [PERSON] , тому останній покликав голову сільської ради для цього. Голова сільської ради був у [PERSON] 2 рази. Перший раз пришов сам та говорив з [PERSON] та поїхав, потім приїхав із заповітом. Вона не бачила, як [PERSON] підписав заповіт. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є старостою Плотицького старостинського округу. 17.02.2022 до нього зателефонував [PERSON] та повідомив, що [PERSON] хоче скласти заповіт, відтак він йому сказав, що приїде [INFO] . Надалі 18.02.2022 протягом робочого дня у період з 14 год. до 16 год. він приїхав до [PERSON] поспілкувався з ним усно, і він розказав, що хоче заповісти будинком. На запитання чому він хоче заповісти майно саме [PERSON] . [PERSON] , відповів, що він є його похресником. 22.02.2022 він приїхав до [PERSON] після обіду, при цьому останній добре та чітко відповідав. Він дав йому заповіт у руки, [PERSON] прочитав заповіт в голос та погодився підписати. При підписанні заповіту у кімнату нікого не було. Проте у будинку також була [PERSON] . Зазначив, що він не є заінтересованою особою. Також вказав, що мито за посвідчення заповіту сплачувалось [PERSON] [INFO] . Вважає, що Порядок вчинення нотаріальних дій порушено не було, а заповіт був встановленої форми. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі та витребувану судом копію спадкової справи № 23/2022 до майна [PERSON] , померлого [INFO] , суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 11.04.1950 В-Глибочківським районним бюро РАЦС та [PERSON] , [INFO] , що вбачається із рахівської довідки про народження № К-15/04-15 виданої 31.01.2023 Державним архівом Тернопільської області Тернопільської обласної військової адміністрації. Відповідно до архівної довідки про народження № К-12/04-15 від 30.01.2023 виданої Державним архівом Тернопільської області Тернопільської обласної військової адміністрації, у документах архівного фонду Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в метричній книзі про народження за 1870-1944 роки села Чистилів Тернопільського району є відомості, що [PERSON] народився [INFO] , хрещений 08.08.1943 в селі Чистилів Тернопільського району Тернопільської області. Батько: [PERSON] , син [PERSON] і [PERSON] . Мати: Варвара, дочка [PERSON] і [PERSON] . Родина проживала у будинку №151. Номер метричного запису 7. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 18.05.1950 В-Глибочківським районним бюро РАЦС, [PERSON] та [PERSON] 09.08.1936 зареєстрували шлюб, у зв`язку із чим остання змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] народилась [PERSON] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого В-Глибочківським районним бюро РАЦС 23.02.1951. [PERSON] [INFO] зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку із чим змінила прізвище на « [PERSON] », що вбачається із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 10.02.1961. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24.04.1968, [PERSON] , народився [INFO] в с. Плотича Тернопільський район Тернопільська область та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . 22.02.2022 в с. Плотича Тернопільського району Тернопільської області старостою Плотицького старостинського округу Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області [PERSON] посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 3-36 заповіт, згідно з яким [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] виданий Тернопільським РВУМВСУ 15.04.2000, уродженець села Чистилів Тернопільського району Тернопільської області, який мешкає в [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на випадок смерті зробив таке розпорядження: належний йому житловий будинок разом з відповідними надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] заповідає [PERSON] , [INFO] ідентифікаційний номер [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] виданий Тернопільським РВУМВСУ 16.04.1996 року. А також все належне йому майно (рухоме і нерухоме, та інше), з чого б воно не складалось, та де б воно не знаходилось і взагалі, все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті заповідає [PERSON] , [INFO] ідентифікаційний номер [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] виданий Тернопільським РВУМВСУ 16.04.1996 року. Зміст статтей 1241, 1307 Цивільного кодексу України йому роз`яснено. У заповіті також наявний напис нанесений друкованими літерами: «Я, [PERSON] заповіт прочитав вголос і власноручно підписав». Заповіт підписаний [PERSON] у присутності старости Плотицького старостинського округу Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області [PERSON] . Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. Відповідно до витягу з книги реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Плотицького старостинського округу Білецької сільської ради на 2021-2022 рік, у ній міститься запис про вчинення 22.02.2022 нотаріальної дії за № 3-36 заповіту для [PERSON] та підпис останнього. Сума сплаченого державного мита 0,85 грн. Як вбачається з квитанції АТ «УКРПОШТА» ВПЗ 47704 Плотича, 22.02.2022 о 17 год. 17 хв. сплачено державне мито у розмірі 0,90 грн. Платник [PERSON] [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у с. Чистилів Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 28.02.2022 Виконавчим комітетом Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області України. Згідно з сигнальним листом для активного спостереження за хворим поліклінікою районною, лікарем КЗ ТОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» 23.02.2022 на виклику № 76 в с. Чистилів, констатовано біологічну смерть [PERSON] у віці 79 років до приїзду БШД. Як слідує із довідки про причину смерті (до форми № 106/о № 14) виданої 23.02.2022 Амбулаторією загальної практики сімейної медицини с. В. Глибочок КНП «Центр первинної санітарної допомоги Білецької сільської ради», [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Причина смерті: Хронічна серцево-судинна недостатність. Атеросклеротичний кардіосклероз. Ішемічна хвороба серця. Відповідно до довідки №348 від 12.05.2022 виданої Плотицьким старостинським округом Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області на момент смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , проживали та перебували на реєстраційному обліку в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] : [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] . 05.05.2022 [PERSON] подав приватному нотаріусу Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. заяву № 90, у якій зазначив, що приймає спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті якого залишилось майно склад якого йому відомий та на яке в його користь складений заповіт, посвідчений Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 22.02.2022 за реєстровим № 3-36. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №73046233 від 03.07.2023, у реєстрі є дані про наявність чинного заповіту [PERSON] посвідченого Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 22.02.2022 за реєстровим № 3-36. 27.07.2022 [PERSON] подав приватному нотаріусу Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. заяву № 127, у якій зазначив, що приймає спадщину після смерті двоюрідного дядька [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті якого залишилось майно склад якого йому відомий. Також, 19.12.2022 [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець\~Т.В. із заявою у якій просила не видавати документи на оформлення права власності [PERSON] , згідно складеного заповіту померлим [PERSON] , [INFO] , так як на даний час заповіт буде оскаржений в судовому порядку. Як вбачається із заяви № 279 від 27.12.2022 поданої [PERSON] в інтересах [PERSON] приватному нотаріусу Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В., [PERSON] просила видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на належне йому спадкове майно. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець\~Т.В. № 152/02-31 від 27.12.2022, у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] відмовлено. Як вбачається із змісту вказаної постанови, приватним нотаріусом встановлено, що у матеріалах спадкової справи міститься заповіт спадкодавця [PERSON] , заяву про прийняття спадщини після якого подав [PERSON] . Зазначений заповіт складений не на ім`я [PERSON] . Спадкоємець за заповітом спадщину прийняв у встановлений строк, у зв`язку з чим [PERSON] , як спадкоємець за законом (як випливає із його заяви) не закликається до спадкування. Окрім того [PERSON] не надав документи, що підтверджують родинні зв`язки із спадкодавцем, в заяві про прийняття спадщини та в заяві про видач свідоцтва про право на спадщину не вказано склад спадкового майна та не надано правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відповідно до листа КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ТОР № 491 від 21.07.2023, [PERSON] , [INFO] в період з 01.02.2022 по 23.02.2022 надавалась невідкладна медична допомога працівниками КНП «ЦЕМД та МК» ТОР, а саме: 17.02.2022 в 13 год. 14 хв. на диспетчерську службу КНП «ЦЕМД та МК» ТОР поступив телефонний виклик за адресою [ADDRESS] . Привід для виклику: проблеми з диханням, виражені ознаки дихальної недостатності, задишка в стані спокою. Пацієнт [PERSON] . Встановлений діагноз: підозра або підтверджене захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2. Від госпіталізації пацієнт відмовився в присутності свідка: племінник [PERSON] 21.02.2022 в 13 год. 27 хв. на диспетчерську службу КНП «ЦЕМД та МК» ТОР поступив телефонний виклик за адресою [ADDRESS] . Привід для виклику: пандемії/спалахи інфекційних захворювань. Не вдалося встановити стан пацієнта. Пацієнт [PERSON] . Встановлений діагноз: підозра або підтверджене захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2. Від госпіталізації пацієнт відмовився в присутності свідків: племінник [PERSON] , похресник [PERSON] 23.02.2022 в 08 год. 32 хв. на диспетчерську службу КНП «ЦЕМД та МК» ТОР поступив телефонний виклик за адресою [ADDRESS] . Смерть наступила до приїзду бригади Е(Ш)МД. Констатовано біологічну смерть. Згідно з висновком експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №995/23-22 від 27.12.2023 складеного за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, підпис та рукописний текст « [PERSON] » у графі «підпис» у двох примірниках заповіту, складеного від імені [PERSON] в користь [PERSON] , що посвідчений 22.02.2022 старостою Плотицького старостинського округу Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Олександром Шісткою, зареєстрований в реєстрі 22.02.2022 за № 3-36, виконано [PERSON] . Підпис та рукописний текст « [PERSON] » у графі «підпис» у двох примірниках заповіту, складеного від імені [PERSON] в користь [PERSON] , що посвідчений 22.02.2022 старостою Плотицького старостинського округу Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Олександром Шісткою, зареєстрований в реєстрі 22.02.2022 за № 3-36, виконані під впливом природних збиваючих факторів, до котрих належить погіршення письмово-рухових навичок, викликане комплексом хвороб, характерних для похилого та старечого віку, та/або прогресуючим хронічним захворюванням. Підпис у графі «Підписи осіб (їх представників) які звернулися за вчиненням нотаріальної дії, номеру нотаріальної дії 3-36 книги Реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Плотицького старостату Білецької сільської ради за 2021 2022 рік, виконано [PERSON] . У середній частині аркушів у двох примірниках заповіту, над рядком «ПІДПИС» міститься текст, нанесений літерами друкованого шрифту, що читається «Я, [PERSON] , заповіт прочитав вголос і власноручно підписав.». Нижче від цього тексту нанесено підпис та рукописний текст « [PERSON] », котрі досліджувались вище. Інших записів, нанесених рукописним способом, у обох примірниках досліджуваного заповіту не виявлено. В судовому засіданні експерт Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Заблоцький І.Є. суду пояснив, що за результатними проведеної ним судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис та рукописний текст « [PERSON] » у графі «підпис» у двох примірниках заповіту, складеного від імені [PERSON] в користь [PERSON] , посвідченого 22.02.2022 старостою Плотицького старостинського округу Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Олександром Шісткою та зареєстрованого в реєстрі за № 3-36, виконані під впливом природних збиваючих факторів, при цьому такими збиваючими факторами є похилий вік та наявність захворювань. Поряд з цим, в ході експертизи достовірно встановлено, що у двох примірниках заповіту підписи та рукописний текст « [PERSON] » у графі «підпис», а також підпис у книзі Реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Плотицького старостату Білецької сільської ради за 2021 2022 рік, виконані [PERSON] . У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із статтею 1216\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до статті 1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом статті 1233\~ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому призначений вирішувати важливі для особи питання щодо призначення спадкоємців, позбавлення спадкоємців за законом права спадкування, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, встановлювати інші розпорядження, які відповідають заповіту та вимогам законодавства про спадкування. При цьому, право дієздатної фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 та стаття 1234 ЦК України). Право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і право на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Юридична природа заповіту ґрунтується на його законодавчому визначенні як особистого розпорядження фізичної особи на випадок смерті (стаття 1233 ЦК України). Правова природа цього розпорядження визначається судовою практикою як односторонній правочин, що тягне відповідні правові наслідки. Відповідно до статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (стаття 1251 ЦК України). Аналіз норм Книги шостої ЦК України свідчить, що її нормами визначені вимоги до особи заповідача (стаття 1234 ЦК України), змісту заповіту (статті 12361240, 1246 ЦК України), загальні вимоги до форми заповіту (стаття 1247 ЦК України), порядку його посвідчення нотаріусом (статті 1248, 1249, 1253 ЦК України), для яких законодавцем визначені і наслідки їх порушення. Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині третій статті 203 ЦК України. Отже, заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону, є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Так, у позовній заяві позивач як підставою позову зазначав, те, що [PERSON] , який помер [INFO] не був здатний усвідомлювати та вчиняти дії щодо посвідчення спірного заповіту, оскільки був важкохворим, а відтак його волевиявлення зазначене у заповіті не було вільним і не відповідало його волі. Поряд з цим у останньому судовому засіданні 04.07.2024 у судових дебатах представник позивача, як на підставу позову посилалась на те, що спірний заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. З даного приводу суд зауважує, що за змістом ч. 3 ст.\~49\~ЦПК України зміна підстав позову допускається до закінчення підготовчого засідання та здійснюється шляхом подання письмової заяви. Разом з тим, суд вважає за необхідне надати правову оцінку доводам представника позивача висловленим у судових дебатах. Так, зміст частини першої статті 1257 ЦК України у смисловому зв`язку з іншими нормами дає підстави вважати, що порушеннями вимог до форми і посвідчення заповіту є лише ті, які прямо зазначені у главі 85 ЦК України, зокрема у статтях 12471249, 1253 ЦК України. Аналіз цих статей дає змогу констатувати, що законодавець висуває такі вимоги до форми заповіту: письмова з нотаріальним посвідченням. Проте допускаються й інші способи посвідчення заповіту, враховуючи численні обставини, які законодавець покладає в основному для можливості їх застосування. Ці обставини в сукупності свідчать про те, що вони беруться до уваги як об`єктивні перешкоди для запрошення нотаріуса посвідчити заповіт. Водночас наведені у зазначених вище статтях правові механізми доводять, що вони розраховані на те, щоб остання воля заповідача була виражена вільно і не виникло б жодного сумніву в цьому. Саме тому вони можуть бути віднесені до порядку посвідчення заповіту. Отже, форма заповіту має бути письмова, а порядок його посвідчення різний: насамперед нотаріусом з додержанням вимог статей 1248, 1249 ЦК України, посадовою особою органів місцевого самоврядування (стаття 1251 ЦК України); іншими посадовими особами, зазначеними у частинах першій шостій статті 1252 ЦК України, з додержанням вимог частини сьомої цієї статті. Згідно зі статтею 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до змісту статті 37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: 1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 2) посвідчують заповіти (крім секретних); 3) видають дублікати посвідчених ними документів; 4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 5) засвідчують справжність підпису на документах. При вчиненні наведених нотаріальних дій посадові особи органу місцевого самоврядування діють відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5 (далі Порядок), за змістом пункту 1.2 якого нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Згідно п.\~п.\~2.1,\~2.2\~Розділу ІІ\~Порядку,\~нотаріальні дії\~вчиняються в\~приміщенні органу\~місцевого самоврядування.\~В окремих\~випадках,\~коли фізична\~особа не\~може з`явитися\~в зазначене\~приміщення,\~а також\~коли того\~вимагають особливості\~вчинюваної нотаріальної\~дії,\~нотаріальні дії\~можуть бути\~вчинені поза\~вказаним приміщенням. Якщо\~нотаріальна дія\~вчиняється поза\~приміщенням органу\~місцевого самоврядування,\~то в\~посвідчувальному написі\~на документі\~і в\~реєстрі для\~реєстрації нотаріальних\~дій записується\~місце вчинення\~нотаріальної дії\~із зазначенням\~адреси,\~а також\~причини,\~з якої\~нотаріальна дія\~вчиняється поза\~приміщенням органу\~місцевого самоврядування\~(наприклад:\~«У зв`язку\~з хворобою\~заповідача заповіт\~посвідчено за\~адресою:\~ [ADDRESS] »). Нотаріальні дії вчиняються після їх оплати в день подачі всіх необхідних документів. Відповідно до\~п.п.\~1.1.\~ 1.4\~Розділу ІІІ\~Порядку,\~посадові особи\~органів місцевого\~самоврядування зобов`язані\~роз`яснити\~фізичним особам\~зміст і\~значення поданих\~ними проектів\~заповітів і\~перевірити,\~чи відповідає\~їх зміст\~вимогам закону. При\~посвідченні заповіту\~посадова особа\~органу місцевого\~самоврядування встановлює\~особу заповідача\~та визначає\~обсяг його\~цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог\~статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заповіт має\~бути складений\~у письмовій\~формі,\~із зазначенням\~місця і\~часу складення\~заповіту,\~дати та\~місця народження\~заповідача та\~підписаний особисто\~заповідачем. Посадова\~особа органу\~місцевого самоврядування\~посвідчує заповіт,\~який написаний\~заповідачем власноручно\~або за\~допомогою загальноприйнятих\~технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Відповідно до Положення про Спадковий реєстр, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.07. 2011 № 1810/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.07.2011 за № 831/19569, відомості про заповіти, посвідчені нотаріусами, посадовими та службовими особами, зазначеними в статтях 1251, 1252 ЦК України, статті 37 та частині першій статті 40 Закону України «Про нотаріат», підлягають внесенню до Спадкового реєстру. Так само підлягають внесенню до реєстру і відомості про зміну і скасування заповіту. Так, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] не був визнаний недієздатним чи обмежено дієздатним та мав право на складання заповіту, докази протилежного в матеріалах справи відсутні. При цьому, то факт, що [PERSON] був важкохворим, оскільки хворів на коронавірусну хворобу, не свідчить про його не можливість усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Спірний заповіт має письмову форму, посвідчений старостою Плотицького старостинського округу Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, його зміст був прочитаний уголос та власноручно підписаний особисто заповідачем, що підтверджено висновком експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №995/23-22 від 27.12.2023 складеним за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи на виконання ухвали, що на переконання суду вказує на те, що заповіт відповідав волі заповідача [PERSON] . З приводу доводів представника позивача щодо відсутності рукописного тексту «Я, [PERSON] заповіт прочитав вголос і власноручно підписав», то суд звертає увагу, що Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5, лише передбачає, що у випадку коли посадова особа органу місцевого самоврядування на прохання особи записує заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, у заповіті повинно бути зазначення перед підписом заповідача, про те, що заповіт прочитаний уголос та підписаний заповідачем, натомість вимоги про таке рукописне зазначення Порядок не містить. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на загально дозвільний підхід законодавця щодо можливості особи, яка опинилася в різних життєвих ситуаціях, скласти заповіт, який може посвідчуватися доволі широким колом осіб, зазначених у статті 1252 ЦК України. Призначення цього переконатися у дійсній волі особи, яка складає заповіт, і надати можливість її виразити, а особам, до спадкування якими прагнув заповідач, отримати це майно у спадщину. Тому штучно віднаходити підстави для того, щоб визнати заповіти нікчемними, не відповідає засадам справедливості, адже цим нехтується остання воля заповідача. Зазначені представником позивача помилки, щодо не зазначення відомосте про посвідчення заповіту поза межами органу самоврядування, причини з якої воно було здійснено та сплата мита після посвідчення заповіту не впливають на форму правочину, волевиявлення заповідача і на ті вимоги про порядок його посвідчення, які закріплені в ЦК України. Інший підхід призводить до необґрунтованості покладення відповідальності за порушення уповноваженою особою органу місцевого самоврядування законодавства, яке регулює порядок його діяльності, на заповідача та спадкоємців, які не зобов`язані бути обізнаними з процедурним законодавством, що є порушенням принципу поваги до волі заповідача та обов`язковості її виконання, а також неспівмірним втручанням держави у право спадкоємців за заповітом мирно володіти своїм майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2021 року у справі № 522/9893/17 (провадження № 14-173цс20), постанови Верховного Суду від 12.07.2021 у справі № 495/87/15-ц, від 11 серпня 2021 у справі № 220/183/20, від 23.02.2022 у справі № 688/3144/20). У інших справах щодо визнання заповіту нікчемним Верховний Суд пояснив, що наявність формальних помилок при складанні заповіту не свідчить про нікчемність заповіту та не спростовує презумпцію правомірності правочину, якщо заповідач не був визнаний судом недієздатним чи обмежено дієздатним, мав право на складання заповіту, заповіт відповідав волі заповідача, власноруч підписаний заповідачем, має письмову форму, посвідчений та зареєстрований у встановленому законом порядку (постанова Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 522/904/16-ц, постанова Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 725/2412/15-ц). Визнання заповіту нікчемним без установлених законом підстав позбавляє особу, яка набула у власність майно в порядку спадкування, права мирного володіння своїм майном (стаття 1 протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а в разі якщо особа мала його набути, то правомірного очікування цього. Практика ЄСПЛ виходить із принципу співмірності наслідків порушення закону. Про це, зокрема, йдеться у рішенні ЄСПЛ у справі «Сьорінг проти Сполученого Королівства» від 07 липня 1989 року, де зазначається, що в основі всієї Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лежить пошук справедливого балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами щодо захисту основних прав індивіда, і, зокрема, в контексті дієвості концептуальних засад мирного володіння майном. Це означає, що ті негативні наслідки, які мають слідувати в порушення закону, не повинні таким чином впливати на майновий стан особи, щоб це явно і очевидно перевищувало значущість правопорушення. Якраз саме це спостерігається при ухваленні судом рішення про нікчемність заповіту як наслідку порушень нотаріального законодавства про посвідчення нотаріусом правочину поза межами його округу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що спірний заповіт посвідчений старостою Плотицького старостинського округу Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Шісткою О.М. 22.02.2022 за реєстровим № 3-36 посвідчений уповноваженою особою органу місцевого самоврядування з дотриманням вимог щодо його посвідчення, визначених ЦК України, містить місце і дату його складення, а також дату та місце народження заповідача, повністю прочитаний вголос заповідачем до його підписання та підписаний власноручно заповідачем, при цьому формальні помилки допущенні уповноваженою особою органу місцевого самоврядування при його складені не впливають на форму правочину і не підпадають під ті вимоги про порядок його посвідчення, які містяться в ЦК України та можуть вплинути на дійсність заповіту, та не скасовують вільне волевиявлення заповідача. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина перша, друга статті 12 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Карпа М.М. до [PERSON] про визнання заповіту нікчемним. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. У відзиві на позов відповідач зазначив, що орієнтована сума судових витрат, які відповідач поніс, у зв`язку із розглядом справи становить 15\~000 грн, які він просить стягнути із позивача. Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Так, повноваження адвоката Іщука К.В. підтверджені Договором № 10-247 про надання правової допомоги від 23.06.2023 та ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВО № 1054134 від 26.06.2023. Як вбачається з витягу з Договору № 10-247 про надання правової допомоги від 23.06.2023, укладеного між адвокатом Іщуком К.В. та Клієнтом [PERSON] , клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси Клієнта в судах різних інстанцій у судовій справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним заповіту. Для представництва інтересів у судах Адвокатом виписується ордер серії ВО № 1054134. Згідно Акту приймання-передачі послуг від 26.06.2023, який є Додатком 1 до Договору про надання юридичної допомоги, адвокат Іщук К.В. та Клієнт [PERSON] уклали цей Акт приймання-передачі про те, що Виконавець виконав, а Замовник прийняв надані йому послуги згідно Договору «Про надання правничої допомоги» від 23.06.2023 № 10-247. На виконання вимог пунктів 4.2. Договору, Клієнт підтверджує факт оплати на банківський рахунок Адвоката 15\~000\~грн за надані послуги. Підписанням даного Акту приймання-передачі послуг, сторони підтверджують відсутність претензій одна до одної на даному етапі виконання Договору. 26.03.2023 [PERSON] оплатив на рахунок адвоката Іщука К.В. 15\~000 грн, призначення платежу оплата послуг (надання правничої допомоги) за дог. від 23.06.2023 № 10-247, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 66200687від 26.06.2023. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19). Таким чином, наявність договірних відносин між адвокатом Іщуком К.В. та відповідачем [PERSON] підтверджується Договором № 10-247 про надання правової допомоги від 23.06.2023, Актом приймання-передачі послуг від 26.06.2023, квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 66200687від 26.06.2023. Таким чином відповідачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 15 000 грн. Разом з тим, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу наведені в Акті приймання-передачі послуг, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу. З врахування наведеного та вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн, який підлягає стягненню з позивача в користь відповідача. Крім того,\~оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору та оплату експертизи стягненню з відповідача не підлягають та у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача [PERSON] в межах ним понесених. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved