Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

01.04.2024 р. позивач звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості, просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за договором позики №78415798 у розмірі 32 597 грн 02 коп., з яких: 8 200 грн 50 коп. суму боргу за основною сумою боргу; 24 396 грн 52 коп. сума заборгованості за відсотками та за кредитним договором №21836-04/2023 у розмірі 20 343 грн 75 коп., яка складається з: 5 250 грн 00 коп. суму боргу за основною сумою боргу; 15 093 грн 75 коп. сума заборгованості за відсотками та стягнути судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.03.2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №78415798 у вигляді електронного документу шляхом обміном електронними повідомленнями на підставі якого позичальнику перераховано на його картковий рахунок грошові кошти, які він зобов`язався повернути позикодавцю в такій самій сумі у день закінчення строку позики або достроково та сплатити відсотки (проценти) від суми позики, після чого між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 14.06.2021 укладено договір факторингу у відповідності до якого позивач прийняв право грошової вимоги до боржників, зокрема, до відповідача, яка складає 32 597 грн 02 коп., при цьому з моменту отримання права вимоги позивачем не нараховувалися штрафні санкції. Також 14.04.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір №21836-04/2023, що підписаний електронним підписом позичальника та відповідно до умов якого Товариство надало позичальнику фінансовий кредит у розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах. В подальшому 03.07.2023 на підставі договору факторингу №3072023 укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ Стар Файненс Груп» фактор став новим кредитором та отримав право вимоги до боржників. 27.10.2023 між ТОВ Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27102023 згідно якого ТОВ Стар Файненс Груп» відступило право вимоги на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату на належні йому права вимоги до боржникові, зокрема щодо відповідача по справі. У зв`язку із чим по вказаному кредитному договорі позивач має право вимоги до відповідача на загальну суму у розмірі 20 343 грн 75 коп., оскільки всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення грошових коштів та не виконав жодних платежів для погашення існуючої заборгованості на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ». Ухвалою суду від 03 квітня 2024 року відкрито провадження у справі для розгляду її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 50, 51). Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відповідач по справі подав відзив на позовну заяву датований 12.04.2024 р., який надійшов до суду 23.04.2024 р. де зазначив, що не погоджується із позовними вимогами, та викладеними обставинами справи, вважає позов необґрунтованим, зважаючи на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи договори позики (у вигляді паперової копії) було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Відповідач вказує на те, що він не укладав договорів позики, які позивач долучив до матеріалів справи, зважаючи на те, що у разі укладення таких договорів то в обов?язковому порядку мав би здійснювати набір у відповідній електронній формі певної комбінації алфавітно-цифрової послідовності, вказана комбінація мала б відобразитись у електронній формі та зберегтися на сервері кредитора для долучення до кредитних договорів, і за таких обставин позивач міг би надати такі докази, однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, направлення його відповідачу, підтвердження ним пропозиції щодо укладення договору, зокрема, довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитних договорів у формі електронного правочину тощо, а тому зазначені обставини вказують на неукладеність таких договорів. Що стосується неправомірності нарахування процентів, відповідач зазначив, що така вимога є значно завищеною та не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного, принципу верховенства права, а тому просив зменшити розмір відсотків до заявленого позивачем розміру заборгованості за кредитом. Крім цього, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору, тобто позивачем не надано належних доказів наявності прав вимоги у первісних кредиторів, а також право такої вимоги у позивача. Також у справі відсутні докази перерахування відповідачу суми позики по вказаних договорах, оскільки відсутні платіжне доручення, квитанція або чек. Підсумовуючи відповідач зазначив, що позивачем не доведено укладення вказаних кредитних договорів з первісними кредиторами, не довів перерахування тіла кредиту, не довів розмір фактично наданих у кредит коштів і розмір відсотків за період користування коштами, не підтвердив перерахування коштів первісному кредитору за отримання права вимоги від відповідача, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення (а.с. 71-79). 22.04.2024 р. представником позивача через «Електронний суд» подано відповідь на відзив, зазначивши, що не погоджується із твердженнями викладеними у ньому, оскільки вищевказані договори укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. При цьому відповідачем не надано жодних заперечень з приводу того, що відповідачем не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вказаних договорів, а тому він був належним чином ознайомлений з умовами вказаних правочинів, зважаючи на те, що при укладенні договору позики №78415798 від 17.03.2023 відповідач погодився, що сума позики становить 9 000, 00 грн строк 30 днів, процентна ставка 2,5% та при укладенні договору №21836-04/2023 від 14.04.2023 відповідач погодився, що йому надається сума кредиту у розмірі 10 000, 00 грн строком на 25 днів до 08.05.2023, за користування кредиту сплачує 912,5% річних від суми кредиту у розрахунку 2,50% за добу. Отже нарахована заборгованість відповідає умовам вказаних договорів. Таким чином обставини на які посилається відповідач є необґрунтованими, не доведені та суперечать умовам укладеним правочинів, а тому не повинні братися судом до уваги (а.с. 55-64). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.03.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №78415798, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п. 12 Договору позики, реквізити та підпис сторін. Згідно з п. 1 Договору позики № 78415798, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики (а.с. 8-10). Відповідно до п. 2 Договору позики № 78415798, сума позики становить 9 000,00 грн, строку позики 30 днів, процентна ставка (базова)/ день 2,5%, дата повернення позики (останні день) - 16.04.2023, строк позики (строк Договору) - 30 днів. Знижена процентна ставка/день.% - 2,5%. Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день 2,70%. Орієнтована реальна річна процентна ставка - 90465,53 %. Орієнтовна загальна вартість позики 15 750,00 грн. Ставки, визначені цим пунктом є незмінним протягом всього строку позики та можуть бути змінені виключного на підставі укладеної між позикодавцем та позичальником додаткової угоди до Договору. Згідно п. 4 Договору проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики. Підписанням цього Договору позики відповідач підтверджує він ознайомився на сайті https://mvcredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п. 5.1. п. 5.2. Договору позики). А також погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mvcredit.ua/ru/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. (п. 5.3. Договору позики). 14.06.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 11, 12). Згідно п.п. 1.1. Договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнта відступити Факторові Права грошової Вимоги, а строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань (в разі наявності) та інші платежі, право на одержання з яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сум грошових вимоги та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Згідно з п.п. 4.1. Договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 р., Клієнт зобов`язується надати Документацію по Боржниках, зазначену в Реєстрі Боржників протягом 30 календарних днів з моменту підписання Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, але в будь-якому разі не раніше дня сплати Фактором продажу Заборгованості. Передача Документації здійснюється шляхом укладення між Сторонами відповідного Акту прийому-передачі Документації за формою, встановленою в Додатку №4 до цього Договору. Так, між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписано додаткову угоду від 21.09.2023 р. до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 р. та акт прийому-передачі реєстру боржників №10 від 21.09.2023 р. за Договором Факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 р. (а.с. 15). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 10 від 21.09.2023 р. до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача за Договором позики № 78415798 в сумі 32 597,02 грн. з яких: 8 200,50 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 396,52 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 16). 14.04.2023 р. між ТОВ «ФК «Інвестструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №21836-04/2023 відповідно до п. 1.1. договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит у розмірі 10 000, 0 грн, відповідно до п. 1.2. тип кредиту: мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається на 25 днів, тобто до 08.05.2023. Дата надання кредиту 14.04.2023. Відповідно до п. 1.3. за користування кредиту Клієнт сплачує 912,5% від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави (а.с. 24, 25). Згідно пунктів 1.9., 1.10 Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на тримання кредиту на сайті товариства або в мобільному застосунку, обов`язково вказуючи дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються Клієнтом з використання електронного підпису одноразовим індифікатором. 03.07.2023 р. між ТОВ «Стар Файненс Груп» (Фактор) та ТОВ «ФК «Інвеструм» (Клієнт) укладено договір факторингу №3072023, у відповідності до умов якого Клієнт передав Фактору, а Фактор прийняв і зобов`язується оплатити Клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями у загальному розмірі 320 904 260, 80 грн, що виникли у Клієнта за кредитними договорами, укладеними з боржниками (а.с. 27, 28), про що складено відповідний акт приймання-передачі від 03.07.2023 (а.с. 29). 27.10.2023 р. між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «ФК «Стар Файненс Груп» (Клієнт) укладено договір факторингу №27102023 відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти з розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Фактору права грошової вимоги. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані, зазначені у реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 30, 31). Згідно Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №2702023 від 27.10.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до відповідача за кредитним договором №21836-04/2023 на загальну суму 20343,75 грн, яка складається із: сума заборгованості за основною сумою боргу - 5 250,00 грн, сума заборгованості за відсотками - 15 093,75 грн (а.с. 33). Відповідно до ст.ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строки та умови надання грошових коштів у позику, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, в передбачені кредитним договором, кредит не погашений. Відповідач не надав доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, доказів щодо належного виконання умов усіх вище перерахованих договорів. Крім цього відповідачем у відзиві не визнаються позовні вимоги щодо суми позову, а також щодо укладення вказаних кредитних договорів, при цьому просив зменшити суми нарахованих процентів, не надаючи свого контрозрахунку, що свідчить про те, що відповідач все ж таки не повністю спростовує укладення таких договорів. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов`язані з видачею кредитних коштів на користь відповідача. При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості з усіма його складовими, суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено вірно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та стверджує порушення відповідачем обов`язків за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування цими коштами. Відповідач допустив порушення строків повернення кредитних коштів та сплати процентів, про розмір на порядок нарахування яких він був обізнаний, що підтверджується умовами та пунктами вказаних договорів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оцінюючи зібрані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги в суді знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 52 940,77 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн, які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved