Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

07 травня 2024 року до Деснянського районного суду міста Києва звернулась [PERSON] з вимогою до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ціна позову - 4947700 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що «20» грудня 2003 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був укладений шлюб. Шлюб було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, «20» грудня 2003 року зроблений відповідний актовий запис № 2178. У період перебування у шлюбі нами була придбане наступне майно: 1. квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого 10 липня 2019р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В.. зареєстрованого в реєстрі за № 1616, номер запису про право власності: 32331359 від 10.07.2019р. 2. Машиномісце № 29 в секції «Б» паркингу по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності від 05.11,2009р.виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради, зареєстроване у реєстровій книги № 393-219 за реєстровим № 64839 від ЗО. 11.2009р. КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об 'єкти нерухомого майна ». Квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності від 01.09:2009 р. виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради, зареєстрована у реєстровій книги № 300-193 за реєстровим № 9956 від 14.09.2009р. КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . площею 0,0637га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0 кадастровий номер 8000000000:90:849:0072, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:28840195800000, номер відомостей про речове паво : 53809970 від 15.02.2024р. департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ. Садовий будинок за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності видане Реєстраційної служби Головного управління юстиції м. Києва від 01.10.2014р. (Індексний номер 27551868), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:466860380000 Транспортний засіб Subaru Forester д/н [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого органом TUC 8043, 16.03.2021р. Транспортний засіб ВАЗ,21213. д/н [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . виданого органом ТЦС 8043, 16.03.2021р. Оскільки, майно було придбане мною та Відповідачем в період шлюбу, воно належить нам, як подружжю, на праві спільної сумісної власності та є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя. Посилаючись на викладене, позивач просить суд: Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] право приватної власності на: квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності від 01,09.2009р.виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради, зареєстрована у реєстровій книги № 300-193 за реєстровим № 9956 від 14.09.2009р. КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . площею 0,0637га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд()кадастровий номер 8000000000:90:849:0072, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:28840195800000, номер відомостей про речове паво : 53809970 від 15.02.2024р, департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ, садовий будинок за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності видане Реєстраційної служби Головного управління юстиції м. Києва від 01.10.2014р. (Індексний номер 27551868), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:466860380000 4. Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] право приватної на квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 10 липня 2019р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1616; номер запису про право власності: 32331359 від 10.07.2019р. Машиномісце № 29 в секції «Б» паркингу по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності від 05.11.2009р.виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради, зареєстроване у реєстровій книги № 393-219 за реєстровим № 64839 від 30.11.2009р. КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» транспортний засіб Subaru Forester д/н [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого органом ТЦС 8043, 16.03.2021р. - транспортний засіб ВАЗ,21213, д/н [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого органом ТЦС 8043, 16.03.2021р. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08 травня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позову. На виконання вимог ухвал суду позивачем подані заяви від 17 травня 2024 року та 29 травня 2024 року. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Справу призначено до підготовчого засідання. 18.06.2024 року відповідач подав заяву про визнання позову. Розгляд справи розглянути по суті без його участі. Наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Повністю визнає заявлені вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Позивачем подано заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно ст. 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Судом встановлено і вбачається з матеріалів справи, 20 грудня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений відповідний актовий запис № 2178. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». У період шлюбу сторонами придбано наступне майно: На підставі Свідоцтва про право власності від 09.09.2009 року виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради,на підставі Наказу Головного Управління житлового забезпечення від 01.09.2009 року №1348-С/КІ, зареєстрована у реєстровій книги № 300-193 за реєстровим № 9956 від 14.09.2009р. КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] . На підставі Свідоцтва про право власності від 05.11.2009 року виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради, зареєстроване у реєстровій книги № 393-219 за реєстровим № 64839 від ЗО. 11.2009 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна » [PERSON] належить Машиномісце [ADDRESS] . На підставі Свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції м. Києва від 01.10.2014 року (Індексний номер 27551868), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:466860380000 Садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 81,3кв.м., житлова площа 35,4 кв. м. належить [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві, державним реєстратором Скляренко О.М. за позивачем здійснено реєстрацію права власності на Садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 81,3кв.м., житлова площа 35,4 кв. м. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . площею 0,0637га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0 кадастровий номер 8000000000:90:849:0072, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:28840195800000, номер відомостей про речове паво : 53809970 від 15.02.2024р. департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ. 10.07.2019 року на підставі Договору купівлі-продажу [PERSON] була придбана квартира за адресою:[ADDRESS] , загальною площею 46,80 кв. м., житловою площею 29,70 кв. м. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі договору купівлі - продажу, 10.07.2019 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, м.Київ Мазарчук Н.В., 10.07.2019 за відповідачем здійснено державну реєстрацію права приватної власності на квартиру за адресою:[ADDRESS] , загальною площею 46,80 кв. м., житловою площею 29,70 кв. м. Згідно листа Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві від 22.04.2024 №31/26-441аз повідомлено наступне. Згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 18.04.2024, на ім`я [PERSON] , [INFO] обліковуються зареєстровані транспортні засоби: SUBARU FORESTER, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2457 cm3, номер кузова [NUMBER] , дата реєстрації 16.03.2021, підстава договір купівлі-продажу № 8043/2021/2479699 від 16.03.2021, укладений в ТСЦ 8043. ВАЗ 21213, 1999 року випуску, об`єм двигуна 1690 cm3, номер кузова [NUMBER] , дата реєстрації 26.09.2013, підстава довідка-рахунок ААВ 54881 1 від 26.09.2013. Згідно ст. 57 СК України, 1. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. 2. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. 3. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню. 4. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. 5. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. 6. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. 7. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Згідно із ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 Сімейного Кодексу України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із ст. 70 Сімейного Кодексу України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Згідно із ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частиною 2 статті 184 ЦК України передбачено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ч. 4 ст. 71 Сімейного кодексу України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з ч.1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки і майна, що є у спільній сумісній власності, і в разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Цією ж статтею ЦК України передбачено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 364 цього ж кодексу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Як роз`яснює Постанова Верховного Суду від 3.10.2018 року у справі №755/1525/15-ц (провадження №61-24518св18) за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Як передбачає ч.3, ст.12; ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.3, ч.1, ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Як зазначає п.п.2, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Отже на підставі оцінки викладених у позовній заяві аргументів і наданих позивачем доказів та вищенаведених законодавчих норм, також визання відповідачем позову суд визнає обґрунтованими і доведеними вимоги позивача про поділ майна подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved