Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

19.03.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в сумі 34400,00 грн (тридцять чотири тисячі чотириста гривень 00 копійок) та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що відповідно до договору позики №72132871 від 14 січня 2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , останній було надано кредит у розмірі 8600,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1081,20 % річних від суми кредиту з кінцевим терміном повернення 13.02.2023 року. Однак зобов`язання за договором позики відповідач не виконав, станом на 26.07.2023 заборгованість за договором позики склала 34400,00 грн. (тридцять чотири тисячі чотириста гривень 00 копійок) в т.ч.: 8600,00 грн - заборгованість за кредитом, 25800 грн - заборгованість за відсотками. 26.07.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» уклали договір факторингу №03/11/2021, за яким до ТОВ Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право вимоги, зокрема, за договором №72132871 від 14 січня 2023 року. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 34400,00 грн, судовий збір. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними доказами у справі, просив винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до договору позики №72132871 від 14 січня 2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , останньому було надано позику у розмірі 8600,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1081,20 % річних від суми кредиту (2,50 % на день) з кінцевим терміном повернення 13.02.2023 року. 26.07.2023 ТОВ Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» уклали договір факторингу №03/11/2021, за яким до ТОВ Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право вимоги, зокрема, за договором №72132871 від 14 січня 2023 року. Зобов`язання за договором позики відповідач не виконав. За розрахунком позивача станом на 26.07.2023 заборгованість за договором позики склала 34400,00 грн. (тридцять чотири тисячі чотириста гривень 00 копійок) в\~т.ч.: 8600,00 грн - заборгованість за кредитом, 25800 грн - заборгованість за відсотками. Однак з цим розрахунком заборгованості суд не погоджується, виходячи з такого. Строк кредитування за договором 30 днів, до 13.02.2023( п. 2.2 договору), кредитор нарахував відсотки за користування кредитом до 26.07.2023, тобто поза межами строку користування позикою, що є неправомірним. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за договором позики банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~передбачено,\~що продавець\~(виконавець,\~виробник)\~не повинен\~включати у\~договори із\~споживачем умови,\~які є\~несправедливими.\~Умови договору\~є несправедливими,\~якщо всупереч\~принципу добросовісності\~його наслідком\~є істотний\~дисбаланс договірних\~прав та\~обов`язків\~на шкоду\~споживача.\~Несправедливими є,\~зокрема,\~умови договору\~про встановлення\~вимоги щодо\~сплати споживачем\~непропорційно великої\~суми компенсації\~(понад\~п`ятдесят\~відсотків вартості\~продукції)\~у разі\~невиконання ним\~зобов`язань\~за договором.\~Перелік несправедливих\~умов у\~договорах із\~споживачами не\~є вичерпним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/20 встановлено, що «8.19. Разом з тим за частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 8.20. Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. 8.21. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. 8.22. Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. 8.26. Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.» Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що укладений договір позики має неоднозначні положення щодо розміру відсоткової ставки, а саме договором передбачено три відсоткової ставки на день: 0,75 %, 2,5%, 2,70%, які вносять істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Такі положення вводять позичальника в оману й мають тлумачитися на користь споживача. Таким чином, суд доходить висновку про наявність несправедливих умов договору позики щодо визначення розміру відсоткової ставки у розмірі 2,50% та 2,70%. Тому суд застосовує такі умови договору: позика надана на 30 днів із сплатою 0,75% відсотків на день від суми позики. З огляду на викладене, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 10535,00 грн, з яких 8600,00 грн тіло кредиту, 1935,00 грн (8600грн х 0,75% х 30 днів) відсотки. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial