Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

В березні 2024 позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Зимнівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її свекор [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, а саме: право власності на земельну ділянку загальною площею 0,60 га, яка розташована за адресою: с.Хворостів, Володимирський район, Волинська область. Позивачка вказала, що відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), вона належить до першої черги спадкоємців за законом, і має право на успадкування майна, яке належить її покійному свекрові. При цьому зазначає, що після смерті [PERSON] , вважається такою, що прийняла спадщину за законом, так як на момент смерті спадкодавця постійно проживала разом з ним до дня його смерті. На даний час виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, проте, державним нотаріусом Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду із зазначеним позовом. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0,60 га, яка розташована за адресою: с.Хворостів, Володимирський район, Волинська область, яка розташована на території Зимнівської сільської ради, Володимирського району, Волинської області, яку вона успадкувала за законом після смерті свекра [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 21.06.2024 до участи у справі в якості співвідповідачів залучені [PERSON] та [PERSON] . В судове засідання позивачка на розгляд справи не з`явилась, надала суду письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та слухати справу у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд слухати справу у його відсутність. Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] також в судове засідання не з`явились, подали заяви про те, що не претендують на спадкове майно та відмовляються на користь матері [PERSON] . З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статей12,13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, правовідносини щодо набуття права власності на спадкове майно виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент. У відповідності до п. п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За таких умов, при розгляді даного спору суд опирається на норми законодавства, які діяли як до 01 січня 2004 року, так і на даний час, залежно від часу виникнення та існування відповідних правовідносин. У відповідності до ст.ст. 524, 525 ЦК УРСР (1963 року), які діяли на момент смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. У відповідності до ст.529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Березовичівсвькою сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області. З копії архівного витягу з рішення сесії Березовичівської сільської ради народних депутатів Володимир-Волинського району від 30.03.1994 № 21/7, Додаток до рішення сільської ради 21/7 від 30.03.1994 вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,12, 0,60 га, які знаходяться на території Зимнівської сільської ради с.Хворостів, Володимир-Волинського району, волинської області. Згідно п.п.6,7 Наказу Центрального Статистичного Управління СРСР «Про затвердження форм та Інструкції по веденню господарського обліку в сільських Радах народних депутатів» № 5-24/25 від 12.05.1985 року, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходиться на праві приватної власності громадян. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] являється невісткою [PERSON] , так як була одружена з [PERSON] , який був сином спадкодавця, що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та є спадкоємцем за законом. Судом встановлено, що крім позивачки по справі є ще спадкоємці за законом, які є її рідними сином та донькою, а саме, [PERSON] та [PERSON] , які залучені як співвідповідачі по справі. Проте останні відмовились від прийняття спадщини у встановленому законом порядку на користь позивачки, що підтверджується його письмовими заявами, які знаходиться в матеріалах справи. На звернення позивачки, державним нотаріусом Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області Долгунською А.П. надано відповідь від 22.02.2024 року № 198/01-16, а саме позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за законом після смерті її свекра [PERSON] у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нього. Частиною 1 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2ст. 328 ЦК України). У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Право позивачки, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця [PERSON] не залишилося оригіналів правовстановлюючих документів на це майно, що є перешкодою позивачці в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином, суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а вимога позивачки про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.524-525, 529, 548-549 ЦК Української РСР (1963 року - в редакціях часу правовідносин, на момент їх виникнення та існування), ст.ст.15, 328, 392, 1217-1218, п. п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.116, п.17 Розділу Х Земельного кодексу України,

Outcome: approved