Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

30.11.2023 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до АТ «Українська залізниця» про стягнення не виплаченої одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік та 2023 рік, мотивуючи вимоги тим, що позивач працювала у відокремленому підрозділі Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 09 квітня 2012 року на посаді контролера (квитковим) м. Боярка 4 класу, 27.11.2023 року звільнилася (за власним бажанням). Між адміністрацією Київська дирекція залізничних перевезень та Київським територіальним комітетом профспілки залізничників і транспортних будівельників України укладено Колективний договір на 2001-2005 роки, пролонгований на 2006-2023 роки, який діє по сьогоднішній день. Норми, умови, гарантії та пільги, що встановлені Колективним договором у відповідності до ст. 18 КЗпП України розповсюджуються на всіх працівників Фастівського моторвагонного депо регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця». Пунктом 3.10. Колективного договору установлено обов`язок роботодавця надавати працівникам дирекції, які безперервно пропрацювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше 6 місяців та подали письмову заяву, надавати один раз на рік у календарному році матеріальну допомогу на оздоровлення, як правило, разом із настанням щорічної відпустки, у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на перше січня звітного року. 27.01.2022 року та 02.01.2023 року позивач подала заяви про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік та 2023 рік в розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб у відповідності до пункту 3.10. Колективного договору, оскільки позивач має відповідний стаж для отримання вказаного виду матеріальної допомоги. Роботодавець мав позивачу виплатити 14 886,00 грн. (2481 грн. * 6) за 2022 рік та 16 104,00 грн. (2684 грн. * 6) за 2023 рік. Проте, до цього часу кошти не виплачено, тим самим роботодавець не виконав свого зобов`язання за колективним договором, чим порушив трудові права позивача. Посилання роботодавця на ту обставину, що матеріальна допомога на оздоровлення не виплачується на підставі ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» також на думку позивача є безпідставним, що змушує звернутись до суду з даним позовом. На підставі викладеного, позивач просила стягнути з відповідача на її користь невиплачену допомогу на оздоровлення в розмірі 30 990,00 гривень за 2022-2023 роки. Ухвалою від 05.12.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 04.01.2024 року представник відповідача подала клопотання про залишення позовної заяви без руху. 04.01.2024 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до інших виплат. 14.03.2022 року Правлінням AT «Укрзалізниця» на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022,

Outcome: dismissed