Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 19 жовтня 2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №264. У період шлюбу у них народилось двоє дітей, з яких одна дитина - донька [PERSON] , [INFO] , є неповнолітньою. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та погляди на життя. На даний час вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Налагодження сімейних відносин вважає неможливим, через що просить суд даний шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить шлюб розірвати, строк на примирення просить не надавати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні також просить даний шлюб розірвати, заперечує щодо надання строку на примирення, вказавши, що не буде вчиняти жодних дій для примирення із позивачкою. Заслухавши сторони, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 жовтня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 18 травня 2023 року Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №264. В період шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка на час розгляду справи є неповнолітньою. На час розгляду справи сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, а також, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній їх волі, а розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, та прав їх дитини, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за подачу даного позову до суду позивачкою сплачено 1211,20 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією від 18 червня 2024 року, і позов задоволено у повному обсязі, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved