Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся [PERSON] з даним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 29.03.2024 позивач звернувся до Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з майна. Листом відповіддю від 02.04.2024\~року начальником відділу повідомлено про те, що 18.12.2009\~року накладено арешт «на невизначене майно, все майно» боржника [PERSON] , про що реєстратором Київської обласної філії ДП «Інформаційний центр» внесено відповідний запис за N?9362316. Також вказаним листом було повідомлено про знищення даних виконавчих проваджень за закінченням терміну зберігання. Відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 17.12.2003 року позивач є власником частини житлового будинку в [ADDRESS] . Відповідно до постанови про накладення арешту,\~1222/4 від 18.12.2009\~року ВДВС Ірпінським МУЮ. на все майно позивача накладено арешт. Зазначає про те, що [PERSON] свій борг за ВП N?\~1222/4 погасив вже давно, на сьогодні виконавче провадження закрито. Даним листом також повідомлено, що відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. У зв?язку з вказаним, позивач змушений звернутися до суду із даною позовною заявою, оскільки [PERSON] має намір реалізувати належне йому нерухоме майно. Просить скасувати арешт з нерухомого майна, належного [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , а саме з частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , згідно постанови про накладення арешту 1222/4 від 18.12.2009 ВДВС Ірпінського МУЮ. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Ухвалою суду 25.04.2024 по справі відкрито спрощене позовне провадження. В судове засідання позивач не з`явився, до суду позивач подав заяву, в якій позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, судове засідання провести у його відсутність. Представники відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені належним чином, що стверджується розпискою про вручення судової повістки про виклик до суду. У зв`язку з чим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частина друга\~статті 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна від 22.03.2024\~року, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно вказаної довідки на невизначене майно, все майно, належне [PERSON] , на підставі постанови про накладення арешту, 1222/4 18.12.2009 ВДВС Ірпінського МУЮ накладено арешт. Так, листом Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вих N? 12602 від 02.04.2024 [PERSON] повідомлено про те, що 18.12.2009\~року накладено арешт «на невизначене майно, все майно» боржника [PERSON] , про що реєстратором Київської обласної філії ДП «Інформаційний центр» внесено відповідний запис за N?9362316 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта. Також вказаним листом було повідомлено про знищення даних виконавчих проваджень за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Мін`юсту від 05.07.1999 року № 470/7, знищенню підлягають за закінченням строків зберігання закінчені виконавчі провадження. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно, за умови відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи мирно володіти своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статей\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.37 рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду. Судова практика, що склалася з позовів про звільнення майна з-під арешту встановлює те, що позивач має довести наявність юридичних фактів, з якими закон пов`язує право власності на арештоване майно чи право володіння ним на підставі закону чи договору з власником; факт порушення його права. Даним арештом порушуються права та законні інтереси позивача, оскільки дана заборона є перешкодою для реалізації прав позивача як власника нерухомого майна. Враховуючи, що вимоги позову є обґрунтованими, докази на підтвердження вимог позивача є достатніми та належними, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України, положень Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12, 81, 247, 263-268 ЦПК України суд,-

Outcome: approved