Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

[PERSON] 16 лютого 2021 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просить виділити в натурі із майна, що є у спільній частковій власності та визнати за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) право приватної власності на житловий будинок житловий будинок літ. «Б» з прибудовою літ. «б2» загальною площею 46,2 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., господарчі будівлі: навіс літ. «б4», сараї літ. «Р3,М», гараж літ. «Р2», літні кухні літ. «Ж,Р», огорожі № 2,3, який розташований на земельній ділянці площею орієнтовано 287,0 кв.м., з наданням окремої поштової адреси [ADDRESS] . Свої вимоги мотивував тим, що він є власником 26/100 частин житлового будинку, що\~знаходиться за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом від\~14\~березня 1989\~року посвідченого\~державним нотаріусом Котовської державної нотаріальної контори Крисюк Л.В. Зазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці 699 кв. м. Зазначене вище домоволодіння складається з: житлового будинку літ. «Б» з прибудовою літ. «б2» загальною площею 46,2 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., господарчі будівлі: навіс літ. «б4», сараї літ. «Р3,М», гараж літ. «Р2», літні кухні літ. «Ж,Р», огорожі № 2,3. Співвласниками інших частин будинку є: [PERSON] - 11/100 частин; [PERSON] - 16/100 частин; [PERSON] 10/100 частин; [PERSON] 37/100 частин. Позивач зазначив, що неодноразово звертався до відповідачів, а також відповідачам було запропоновано звернутись для цього до нотаріуса, проте відповідачі нічого не пояснюючи і без поважних причин відмовляються відвідати нотаріальну контору і посвідчити відповідний договір виділення в натурі часток із спільної часткової власності. Приміщень, якими вони користуються з відповідачами спільно немає. Тому вважає, що вона, як співвласник, має право на виділ у натурі частки із спільного майна, тому вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої на задоволенні позову наполягав та просить розглянути справу у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали заяви в яких позовні вимоги визнали та просили справу розглядати за їх відсутності. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 26/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14 березня 1989 року, посвідченого державною нотаріальною конторою, зареєстровано у реєстрі за № 421. Інші 11/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належать [PERSON] , на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 березня 1992 року, справа № 2-134/1992, згідно рішення виконкому № 179 від 26.05.2005. Інші 16/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належать [PERSON] (правонаступником якої є [PERSON] ), на підставі договору міни виданої Котовською державною нотаріальною конторою 27.05.1949, реєстраційний № 1893. Інші 10/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належать [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності виданого виконкомом Котовської міської Ради депутатів трудящихся від 23.09.1975 за № 193. Інші 37/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належать [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину виданою Котовською міською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером І-2101 від 14.09.1993. Згідно висновку № 04/2020 від 31.07.2020 судового експерта [PERSON] , щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, [PERSON] можливо виділити житловий будинок літ. «Б» з прибудовою літ. «б2» загальною площею 46,2 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., господарчі будівлі: навіс літ. «б4», сараї літ. «Р3,М», гараж літ. «Р2», літні кухні літ. «Ж,Р», огорожі № 2,3. Загальна площа земельної ділянки складає орієнтовно 287,0 кв.м. та надати нову адресу [ADDRESS] . Відповідно висновку оцінювача СПД [PERSON] від 07.04.2021, оціночна вартість житлового будинку з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 07.04.2021 становить 88000,00 грн. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Цивільне судочинство у відповідності до статті 12\~ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41\~Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, розпоряджатись, користуватись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається свої майном на власний розсуд. Частиною першою ст.\~356\~ЦК України передбачено, що власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст.\~364\~ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласникові у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частиною 1 ст.\~377\~ЦК України зазначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1,2 ст.\~120\~ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення. Отже, з переходом права власності на об`єкт нерухомості, переходить право власності на земельну ділянку, на якій розташовані ці об`єкти оскільки визначальним у цих правовідносинах є факт набуття права власності на певний об`єкт, а не спосіб такого набуття. У відповідності\~до п.«г»\~пункту 18\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16.04.2004\~№ 7\~«Про практику\~застосування судами\~земельного законодавства\~при розгляді\~цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди з 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377\~ЦК і статті 120\~ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 року. Вказана правова позиція Верховного Суду України висловлена у постановах від 23.12.2015 у справі № 6-244цс15, від 12.10.2016, № 6-2225цс16 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16. Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до п. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з ст.\~364\~ЦК України співвласник також має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.\~358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інші співвласники перешкоджають йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такі співвласники мають право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Враховуючи, що відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, частка об`єкту може бути виділена в натурі, проте позивач не оформив своє право власності на 26/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що унеможливлює виділення частки житлового будинку у позасудовому порядку, тому суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України на відповідачів належить покласти судові витрати в справі у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved