Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

позивач звернулася\~до суду\~із зазначеним\~вище позовом. Позов мотивує тим, що позивач, [PERSON] , разом з відповідачем [PERSON] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Однак позивач фактично позбавлена можливості проживати та користуватися квартирою за адресою: [ADDRESS] , оскільки їй чиняться перешкоди у доступі до вказаного нерухомого майна. Так, на даний момент у цій квартирі проживає відповідач [PERSON] , який змінив замки до вхідних дверей та фактично не дає можливості позивачу потрапити у квартиру, отримати доступ до своїх речей. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати їй ключі від вказаної квартири з метою користування вказаним житловим приміщенням, проте усі прохання позивача були проігноровані та залишені відповідачем поза увагою. Будь-який доступ до квартири для позивача обмежений. А тому позивач змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. Ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Зазначена ухвала скерована сторонам для відома. Крім цього, відповідачу скеровувався позов з додатками на адресу її проживання та реєстрації, яка підтверджена інформацією наданою з Єдиного державного демографічного реєстру. Окрім цього, інформація про наявність такого позову у Личаківському суді була розміщена у відкритому доступі на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет - http://court.gov.ua Відповідач будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наявність поданого [PERSON] позову, відзиву на позов із викладом своїх заперечень щодо заявлених позивачем позовних вимог чи заяви про визнання позову на адресу суду не скерував. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує розглядати справу на підставі наявних у ній доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи (позовній заяві), в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно долученого до матеріалів справи договору купівлі-продажу квартири від 14.12.2001, [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках кожний квартиру [ADDRESS] . Дана обставина також підтверджується копією реєстраційного посвідчення № [NUMBER] , а також довідкою, виданною ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №598 від 19.04.2021. [PERSON] та\~ [PERSON] 02.08.2021 розірвали шлюб, зареєстрований 05.06.1999. Вказане стверджується долученою до матеріалів справи копією рішення Личаківського районного суду м.Львова від 02.08.2021 у справі №463/10338/20. Таким чином, судом встановлено, що частка [PERSON] в праві власності на квартиру [ADDRESS] становить , однак поділ квартири в натурі сторонами не здійснено, як і не визначено порядок користування спірним нерухомим майном. На момент подання позову до Личаківського районного суду м. Львова [PERSON] не має можливості користуватися належним їй майном, оскільки [PERSON] без повідомлення про це позивача замінив замок до вхідних дверей квартири, факт чого останній суду не надав. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Негаторний позов це вимога власника про усунення перешкод і він подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння. Негаторний позов може заявлятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника, тобто при порушенні насамперед такої правомочності власника, як користування та розпорядження своїм майном. Належним відповідачем у негаторному позові є особа, яка перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися своїм майном. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 653/1096/16-ц надане таке визначення: негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. У постанові ВС від 22.05.2018 у справі №914/143/17 наведено правовий висновок: підставою негаторного позову є належне позивачу право користування і розпорядження майном, а також обставини, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей. Отже, оскільки в судовому засіданні позивачем доведено, що вона є співвласником спірної квартири [ADDRESS] , а вказане приміщення є зайняте відповідачем, який там проживає, зберігає там своє майно, однак позивач позбавлена доступу до вищезазначеного майна, тому позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення. При цьому суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 653/1096/16-ц, яка окреслила принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю. Так, у п.п. 87-89 постанови суд вказав, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України). Особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника. Факт володіння нерухомим майном (possessio) може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Відповідно до ч. 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, з врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про підставність заявленого позову, а тому позов [PERSON] до\~ [PERSON] про\~усунення перешкод\~у користуванні\~квартироюпідлягає задоволенню шляхом зобов`язання надати ключі від замків квартири. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, що складають 1\~211,20 грн.

Outcome: approved