Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Друга Харківська міська державна нотаріальна контора ( колишня П`ята Харківська державна нотаріальна контора) про розірвання договору довічного утримання, укладеного 18 серпня 1995 р. між [PERSON] , [PERSON] та відповідачем, скасування реєстрації прав власності квартири [ADDRESS] за [PERSON] , поновлення реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного фонду 29.06.1993 за реєстровим № 6-93-5717, скасування заборони відчуження нерухомого майна-зазначеної квартири, накладеного на підставі договору довічного утримання. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що вона та її чоловік [PERSON] уклали з донькою [PERSON] , яка є громадянкою РФ, договір довічного утримання та передали відповідачу у власність належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру. Зі свого боку відповідач прийняла на себе зобов`язання забезпечувати утриманням батьків, надаючи їм необхідне харчування, одяг, забезпечувати за ними належний догляд та допомогу. Позивач вказує, що [PERSON] своїх обов`язків за договором не виконувала, не забезпечувала догляд та не здійснювала необхідну допомогу, лише декілька разів приїжджала , до 2020 р. періодично телефонувала до неї, а після погіршення стану здоров`я позивача спілкування припинила. Після смерті [PERSON] 28.03.1996 р. всі витрати на його поховання несла дружина [PERSON] . На даний час догляд за позивачем здійснює її онука [PERSON] . Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про час та місце розгляду справи згідно зі ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явилася, правом на подання відзиву на позов не скористалася. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Третя особа-представникДругої Харківської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази приходить до наступних висновків. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи відповідно до договору довічного утримання від 18 серпня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Одрінською О.В., зареєстрований в реєстрі за № 5-641 [PERSON] і [PERSON] передала у власність, а набувач [PERSON] отримала у власність трикімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить їм в рівних частинах кожному на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 29.06.1993 р. за реєстровим № 6-93-5717. [PERSON] зобов`язалась довічно повністю утримувати відчужувачів , надаючи їм необхідне харчування, одяг та забезпечувати за ними належний догляд та необхідну допомогу.Сторони домовились, що вартість харчування, одягу та необхідної допомоги встановляють в розмірі 2\~500 000 крб.щомісячно. [PERSON] роз`яснено у пункті 8 договору, що у разі невиконання нею взятих на себе обов`язків за цим договором, договір може бути розірваний згідно ст. 428 ЦК України. У зв`язку з посвідченням вищевказаного договору довічного утримання державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори на квартиру накладена заборона відчуження. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартиру та обтяження за реєстровим номером 10272024 внесені 02.11.2010. [INFO] [PERSON] помер. У разі смерті одного із відчужувачів, оскільки виконання зобов`язань було призначене безпосередньо особисто для відчужувача, договір припиняється. Набувач у свою чергу продовжує утримувати іншого співвласника, який залишився. Частиною 4 ст. 24 ЦК України визначено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.Таким чином, після смерті [PERSON] не підлягає розірванню спільний договір довічного утримання за позовом другого з подружжя, який його пережив, оскільки за життя чоловік позивача не звертався з такими вимогами до відповідача. Згідно пояснень допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] - подруги та [PERSON] -сусідки позивача, подружжя [PERSON] мають двох доньок, одна з яких молодша [PERSON] , 1964 р. народження, після навчання отримала направлення на роботу в Саратовську область і приїздила до батьків всього декілька разів. Зі слів позивача, вона спілкувалась з донькою по телефону, але відповідач рідко телефонувала, матеріально ніколи не допомагала. У 2020 році стан здоров`я [PERSON] , 1934 р. народження погіршився, вона фактично не пересувається, на вулицю не виходить, минулого року була госпіталізована до лікарні, потребує стороннього постійного догляду, тому її онука [PERSON] , яка проживала з донькою позивача в місті Кривій Ріг, вимушена була переїхати до бабусі та зараз проживає разом з чоловіком у неї, здійснює належний догляд, лікує, опікає. Зазначені обставини підтвердили також свідки [PERSON] -онука позивача та її чоловік [PERSON] , які пояснили, що про стан здоров`я бабусі вони повідомили відповідача, але вона матір`ю зовсім не цікавилась, а з початком війни, у телефонній розмові, всіх родичів ображала і припинила будь-які взаємини та зв`язки. Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві)у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом (стаття 751 ЦК України). Договір довічного утримання є однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб. Недієздатна особа, відчужуючи квартиру (домоволодіння) передусім має на меті отримання утримання, догляду і інших послуг, яких вона потребує в наслідок недієздатності. Закон чи договір не ставить в залежність факт належності здійсненого забезпечення утриманням чи доглядом від прийняття виконання таких дій відчужувачем. Відтак зобов`язання за договором довічного утримання вважається належно виконаним з моменту вчинення передбаченої договором дії набувачем. Мотиви неприйняття виконання, як і сам факт такого неприйняття не мають правового значення до вирішення питання про належність виконання набувачем своїх обов`язків. За змістом пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що позові вимоги позивача щодо невиконання протягом тривалого строку своїх обов`язків набувачем за договором довічного утримання є доведеними, а тому підлягають задоволенню. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язкуз невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язківза договором є повернення до відчужувача права власності на майно,яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьоїстатті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбаченихпунктом 1частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У розумінні положень наведеної норми права при наявності рішення про розірвання договору довічного утримання, тобто скасування документу на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, саме до повноважень державного реєстратора віднесено скасування запису про держану реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] . Відповідно дост.74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва,майбутніх об`єктів нерухомості,права на які підлягають державній реєстрації,частки управі власності на таке майно у зв`язку із: повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту); припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження; смертю відчужувача за договором довічного утримання(догляду),спадковим договором або смертю другого з подружжя,що уклали спадковий договір; смертю другого з подружжя,яке склало спільний заповіт подружжя; відчуженням майна,переданого під виплату ренти; спливом строку,на який накладено заборону відчуження; рішенням суду; судовим рішенням про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою,про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; зверненням органів опіки та піклування про усунення обставин,що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; в інших випадках, встановлених законодавством. На підставі викладеного і

Outcome: partial