Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Вінницької міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка Володимира Борисовича, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері позивачки [PERSON] , яка настала [INFO] , терміном в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] у місті Керч Автономної Республіки Крим внаслідок атеросклеротичної хвороби серця померла мати позивача [PERSON] . 14 вересня 2023 року Керченським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про смерть [PERSON] (запис вчинено російською мовою). Проте, при зверненні в листопаді 2023 року до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , дочці [PERSON] було відмовлено у зв`язку із ненаданням документів, які є підставою для державної реєстрації смерті. Орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000. Заявниця [PERSON] \~є донькою\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] . В січні 2024 року [PERSON] звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою, якою просила встановити факт смерті [PERSON] . 16 січня 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області прийняв рішення, яким встановлено факт смерті [PERSON] , громадянки України, яка народилась [INFO] в с. Новокльонівки, Білогорського району, Республіки Крим, яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Керч, Автономної Республіки Крим. Відповідно до вищевказаного рішення суду, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 07 березня 2024 року провів запис про смерть [PERSON] під № [NUMBER] , та 26 березня 2024 року надав позивачу, відповідно, свідоцтво про смерть. 19 квітня 2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка Володимира Борисова із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, нотаріус надав Постанову №129/02-31 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зважаючи на те, що спадкоємцем було порушено строк для подання заяви про прийняття спадщини та не надано доказів факту прийняття спадщини шляхом спільного проживання з померлою особою за однією адресою. Проте позивачка вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин, оскільки після смерті [PERSON] спадкоємцю було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть, у зв`язку із ненаданням документів, які є підставою для державної реєстрації смерті, і лише після звернення до Вінницького міського суду Вінницької області, позивач змогла отримати свідоцтво про смерть своєї матері. Крім того, зазначає, що отримавши відповідне свідоцтво, спадкоємець у короткі строки звернулася до нотаріуса, але строк у 6 місяців від смерті спадкодавця уже було пропущено. Позивач також зазначає у позові про те, що зважаючи на військову агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», відповідно до Указу Президента України, затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022 року ( зі змінами) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. У період дії правового режиму воєнного стану встановлено обмеження руху транспортних засобів, введено комендантську годину. Впровадження воєнного стану є надзвичайними невідворотними обставинами - форс-мажором, що підтверджується висновком Торгово- промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким ТПП України засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» форс- мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) до їх офіційного закінчення. Так, позивач була змушена звернутись до суду з заявою про встановленим факту смерті матері на тимчасово окупованій території України, що також встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2024 року. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. аким чином, позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, а тому звернулася до суду із даною позовною заявою. Ухвалою суду від 23.05.2024 в даній справі відкрито провадження, а справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження та витребувано у Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка Володимира Борисовича (21001, місто Вінниця, вул. Замостянська, 27, офіс 44), належним чином завірену копію спадкової справи заведеної щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] . На виконання ухвали суду приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. на адресу суду надіслано лист-повідомлення про те, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщина не відкривалася. На підставі ухвали суду від 19.06.2024 в даній справі підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Олійник А.М. згідно заяви позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача Вінницької міської ради Коваль Д.О. згідно заяви при розгляді справи не висловила конкретної позиції щодо заявлених позовних вимог та при його вирішенні покладається на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази на предмет належності та допустимості в їх сукупності та взаємозв`язку, вислухавши пояснення сторін по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Згідно з частиною першою статті 1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша\~статті 1270 ЦК України). Отже, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачка вищезазначених вимог закону не дотрималася та після відкриття спадщини не подала своєчасно до нотаріальної контори відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до частини третьої статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19). Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Разом з тим, у пункті 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7\~зазначено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За правилами\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст. 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до\~ст. 78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Частинами 1 та 2\~ст. 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [INFO] у місті Керч Автономної Республіки Крим внаслідок атеросклеротичної хвороби серця померла мати позивачки [PERSON] , [INFO] . Керченським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про смерть [PERSON] (запис вчинено російською мовою). При зверненні позивачкою в листопаді 2023 року до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , їй було відмовлено у зв`язку із ненаданням документів, які є підставою для державної реєстрації смерті. Орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000. В січні 2024 року [PERSON] звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою, якою просила встановити факт смерті [PERSON] . 16 січня 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області прийняв рішення, яким встановлено факт смерті [PERSON] , громадянки України, яка народилась [INFO] в с. Новокльонівки, Білогорського району, Республіки Крим, яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Керч, Автономної Республіки Крим. Відповідно до вищевказаного рішення суду, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 07 березня 2024 року провів запис про смерть [PERSON] під № [NUMBER] , та 26 березня 2024 року надав позивачу, відповідно, свідоцтво про смерть. 19 квітня 2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка Володимира Борисова із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, нотаріус надав Постанову №129/02-31 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зважаючи на те, що спадкоємцем було порушено строк для подання заяви про прийняття спадщини та не надано доказів факту прийняття спадщини шляхом спільного проживання з померлою особою за однією адресою. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщина не відкривалася. Позивачкою строк\~на звернення\~із заявою\~про прийняття\~спадщини був\~пропущений і\~в ході\~розгляду справи\~судом було\~встановлено,\~що цей\~строк позивачкою\~було пропущено\~з поважних\~причин,\~оскільки після\~смерті [PERSON] \~спадкоємцю було\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про смерть,\~у зв`язку\~із ненаданням\~документів,\~які є\~підставою для\~державної реєстрації\~смерті,\~і лише\~після звернення\~до Вінницького\~міського суду\~Вінницької області,\~позивач змогла\~отримати свідоцтво\~про смерть\~своєї матері.\~Крім того,\~зазначає,\~що отримавши\~відповідне свідоцтво,\~спадкоємець у\~короткі строки\~звернулася до\~нотаріуса,\~але строк\~у 6\~місяців від\~смерті спадкодавця\~уже було\~пропущено. Крім того, суд звертає увагу на військову агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», відповідно до Указу Президента України, затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022 року ( зі змінами) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. У період дії правового режиму воєнного стану встановлено обмеження руху транспортних засобів, введено комендантську годину. Впровадження воєнного стану є надзвичайними невідворотними обставинами - форс-мажором, що підтверджується висновком Торгово- промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким ТПП України засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» форс- мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) до їх офіційного закінчення. Отже, враховуючи те, що позивач була змушена звернутись до суду з заявою про встановленим факту смерті матері на тимчасово окупованій території України, за результатами розгляду якої ухвалено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2024 року та встановлено факт смерті [PERSON] , громадянки України, яка народилась [INFO] в с. Новокльонівки, Білогорського району, Республіки Крим, яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Керч, Автономної Республіки Крим. З урахуванням наведеного, позивачка як спадкоємець пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, а Закон гарантує їй право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зі змінами, внесеними\~Наказом Міністерства юстиції від 11.03.2022 №1118/5, в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини та відсутності доступу до Спадкового реєстру. У постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19 Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. У постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 496/3234/19 зроблено висновок про те, що сам факт захворювання позивача не свідчить про те, що він фізично не міг прибути до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини або направити таку заяву засобами поштового зв`язку, чи не міг запросити нотаріуса для складення відповідної заяви за місцем свого проживання у разі неможливості подати заяву до нотаріальної контори особисто у разі хвороби. У постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 736/586/16-ц Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Короткочасна хвороба, тяжкий матеріальний стан спадкоємця як причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, оскільки самі по собі ці обставини без встановлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Натомість, суд звертає увагу на те, що позивачкою змушена була вчиняти дії, щодо встановлення факту смерті своєї\~рідної матері\~ [PERSON] ,\~громадянки України,\~яка народилась\~ [INFO] \~в с.\~Новокльонівки,\~Білогорського району,\~Республіки Крим,\~яка померла\~ [INFO] на\~тимчасово окупованій\~території України\~в м.\~Керч,\~Автономної Республіки\~Крим. і це є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що не дозволили їй своєчасно звернутися до нотаріуса, і дійсно створило перешкоду їй реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом, та своєчасно подати відповідну заяву до нотаріуса. Така судова практика є загальновідомою й загальнодоступною, викладена у багатьох судових рішеннях Верховного Суду України, зокрема у постановах:від 23 серпня 2017 року у справі № 2/235/10/16 (провадження № 6-1320цс17); від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, у численних судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, як суду касаційної інстанції. Ця судова практика залишилася незмінною і у практиці нового Верховного Суду, зокрема, викладена у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298 св 18. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини,та оцінює їх з точки зору поважності. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією\~Верховного Суду, викладеною у постанові від\~22 грудня 2021 року\~справа № 703/4978/19, провадження № 61-13783 св 21. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивачці необхідно було встановлювати факт смерті [PERSON] , яка настала [INFO] шляхом звернення до суду із заявою, яка задоволена і факт встановлено відповідним рішенням суду 16 січня 2024 року, і лише 26 березня 2024 року отримано свідоцтво про смерть, що в свою чергу зайняло тривалий проміжок часу і це не залежало від будь-яких дій позивачки, вважаю, що причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини позивачем є поважними. Позивачка була обмежена у своїх можливостях вчиняти ряд дій, що притаманні людині, яка необмежена у волі, а отже наявні об`єктивні, непереборні, істотні труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. Тому вказана обставина, на яку посилалася [PERSON] як на підставу для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, на переконання суду, є поважною причиною пропуску вказаного строку, тобто такою, що унеможливила чи в інший спосіб перешкодила їй вчасно реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини, а відтак визначається об`єктивною перешкодою для здійснення такої дії. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved