Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Адвокат Котелевець Олексій Григорович в інтересах [PERSON] звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з заявою про розірвання шлюбу, заінтересована особа [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог представник заявника зазначив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 29.12.2015. Від шлюбу спільних дітей немає. [PERSON] відбуває покарання в Державній установі «Старобабанівська виправна колонія №92» з жовтня 2021 року. Примирення між сторонами неможливе, підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя не вбачають. Просив розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник заявника просив розглянути справу без його участі. 05.02.2024 судом передано цивільну справу до Голосіївського районного суду міста Києва за підсудністю. 09.04.2024 судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду заяви та відкрито провадження у справі. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 29.12.2015 [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] , актовий запис №224. [PERSON] згідно з вироком від 02.08.2021 у справі №752/25087/19 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та йому призначено покарання у вигляді виді позбавлення волі на строк 7 років 5 місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, та обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, примирення між сторонами не можливе і позивач цього не бажає. Також встановлено, що сторони разом не проживають та ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільне господарство не ведеться. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи відсутність неповнолітніх дітей, небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати заявниці не відшкодовуються, оскільки іншого не передбачено законом.

Outcome: approved