Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «КредитКапітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 22.12.2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9215842 від 22.12.2022 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. Строк дії ліміту кредитування з дати укладення договору і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. 29.05.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 97-МЛ, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» отримало право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 9215842 від 22.12.2022. [PERSON] не виконувала взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснювала щомісячного погашення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. Станом на 04.04.2024 року її заборгованість перед позивачем становить 20414.00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 4800.00 грн , заборгованості за відсотками - 14664 грн. та заборгованість за комісією - 950.00грн. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача [PERSON] позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» неодноразово надсилались письмові повідомлення: про заміну кредитодавця, про погашення кредитної заборгованості, однак, відповідач вимогу не виконала, заборгованість не погасила. На підставі викладеного, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 9215842 від 22.12.2022 року, у розмірі, що становить 20414.00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 4800.00 грн , заборгованості за відсотками - 14664 грн. та заборгованість за комісією - 950.00грн. Ухвалою суду від 24.04.2024 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, також зазначив, що у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надавала, хоча про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на вебсайті суду. Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до інформації наданої виконавчим комітету Березовородуського старостинського округу Пирятинської міської ради Полтавської області № 3219/02-33 від 19.04.2024, яка надійшла на адресу 24.04.2024, місцем реєстрації [PERSON] є [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 223,\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 17 липня 2024 року згідно зі ст.\~281\~ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі\~ст.\~264\~ЦПК України\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує\~такі питання:\~1)\~чи мали\~місце обставини\~(факти),\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони\~підтверджуються; 2)\~чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи,\~та докази\~на їх\~підтвердження; 3)\~які правовідносини\~сторін випливають\~із встановлених\~обставин; 4)\~яка правова\~норма підлягає\~застосуванню до\~цих правовідносин; 5)\~чи слід\~позов задовольнити\~або в\~позові відмовити; 6)\~як розподілити\~між сторонами\~судові витрати; 7)\~чи є\~підстави допустити\~негайне виконання\~судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України). Судом встановлено, що 22.12.2022 року між\~ТОВ «МІЛОАН»\~та [PERSON] укладено кредитний договір № 9215842, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 5000,00 грн (п.1.2), строком користування 105 днів (п.1.3), проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1500,00 грн., які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2.), проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 13500,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день кредитування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3.), комісія за надання кредиту: 950,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (а.с.8-14,17). Відповідно до актового запису про шлюб № 551 від 16.03.2023 року, наданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), громадянка [PERSON] перебуває у шлюбі з громадянином [PERSON] . ТОВ «МІЛОАН» виконало своє зобов`язання та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі встановленому Договором про споживчий кредит, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 16). 29.05.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 97-МЛ, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 21-25). Згідно Витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 97-МЛ від 29 травня 2023 року, заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 9215842 від 22.12.2022 року становить: 20414,00 грн, з яких 4800,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 14664,00 грн заборгованість за відсотками, 950,00 грн заборгованість за комісією (а.с. 27). Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що право вимоги за Договором про споживчий кредит № 9215842 від 22.12.2022 року, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на підставі Договору відступлення права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст.\~1082\~ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів та комісії у розмірі та строки встановлені договором, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, при зверненні до суду позивачем було сплачено 2422,40 грн. судового збору ( а.с. 5), в той час, коли розмір такого за даною категорією справ становить 3028,00 грн. На підставі вимог статей 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь TOB «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судовий збір, сплачений позивачем за подання позову до суду, у розмірі 2422,40 грн., а іншу частину недосплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн. стягнути в дохід держави.

Outcome: approved