Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

В січні 2024 року [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в інтересах яких діє представник - адвокат Кошеленко А.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] ,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приютівська селищна рада Олександрійського район Кіровоградської області. В позові просить:скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50908506 від 31.01.2020 р., яким зареєстровано право власності на житлову квартиру [ADDRESS] за [PERSON] ; визнати право власності на 1/2 частину житлової квартири, що розташована по [ADDRESS] за [PERSON] , [INFO] в порядку спадкування за законом; визнати право власності на 1/2 частину житлової квартири, що розташована по [ADDRESS] за [PERSON] , [INFO] в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно та майнові права, в т.ч. на - 1/3 частину житлової квартири, що розташована по [ADDRESS] , яка належала померлій відповідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 18.03.1994 року. Відповідно ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р, який діяв на час відкриття спадщини) спадкоємцями першої черги за законом, які спадщину у встановленому законом порядку прийняли є чоловік померлої - [PERSON] та її рідний син - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права, в т.ч. на - 1/3 частка зазначеної квартири, яка належала померлому відповідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 18.03.1994 року, та 1/6 частка цієї ж квартири, яку він прийняв у спадок після смерті [PERSON] , але не переоформив на своє ім`я. Відповідно ст. ст. 1261, 1268 ЦК України, єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , який вважається таким, що спадщину у встановленому законом порядку прийняв, є його рідний син - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права, в т.ч. на - 1/3 частину житлової квартири, що розташована по [ADDRESS] , яка належала померлому відповідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 18.03.1994 року; 1/3 частину цієї квартири, яка була прийнята у спадок після смерті батька [PERSON] , але не переоформлена на його ім`я; 1/6 частину цієї квартири, якуприйняв у спадок його батько [PERSON] після смерті [PERSON] , але не переоформив на своє ім`я, яку в подальшому прийняв у спадок [PERSON] , але також не переоформив на своє ім`я; 1/6 частину цієї житлової квартири, яку він прийняв у спадок після смерті [PERSON] , але не переоформив на своє ім`я. Відповідно ст. ст. 1261, 1268 ЦК України, єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який спадщину у встановленому законом порядку після смерті [PERSON] прийняв є його рідна донька - [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно та майнові правана житлову квартиру, що розташована по [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 18.03.1994 року, яку прийняв у спадок [PERSON] , але не переоформив на своє ім`я. Зважаючи на те, що у [PERSON] відсутні спадкоємці першої черги за законом, відповідно ст.1258 ЦК України право на спадкування переходить до спадкоємців другої черги, якими відповідно ст.1262 ЦК України є її рідні сестра - [PERSON] , [INFO] та брат - [PERSON] , [INFO] . Відповідно ст. 1268 ЦК України, неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вважаються такими, що спадщину прийняли. В даний час виникла необхідність в оформленні спадщини на неповнолітніх спадкоємців, в чому їм було відмовлено по причині реєстрації права власності на спадкову квартиру на [PERSON] , згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.12.2019 року по цивільній справі №398/3418/19, яке постановою Кропивницького апеляційного суду від 01.10.2020 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення факту родинних відносин відмовлено. Посилаючись на вищевикладене, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 30.01.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.03.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи заперечень не має (а.с.7, 61, 69). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв або пояснень по суті позовних вимог суду не надала, відзив на позов не подала, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином (а.с.45, 53, 66, 69). Третя особа Приютівська селищна рада Олександрійського район Кіровоградської області, (а.с.40, 47, 59, 67) Суд на підставі ст.ст.178, 223, 280-281 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку, за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 18.03.1994, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] . Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Остання постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 22.09.1981 року до дня своєї смерті (а.с.17). Разом з нею спільно до дня смерті проживали та були зареєстровані: чоловік [PERSON] , [INFO] , з 23.09.1981 року до дня своєї смерті [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ,з 02.10.1986 року до дня своєї смерті [INFO] . Відповідно ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 р, який діяв на час відкриття спадщини) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р, який діяв на час відкриття спадщини) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом, які спадщину у встановленому законом порядку прийняли. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.2-4 ст.1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , який вважається таким, що спадщину у встановленому законом порядку прийняв, є його син - [PERSON] (а.с.16). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Останнійпостійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 02.10.1986 року до дня своєї смерті (а.с.18). Разом з ним спільно до дня смерті проживали та були зареєстровані:співмешканка [PERSON] , [INFO] ,з 10.04.2001 року по теперішній час, пасинок [PERSON] , [INFO] , падчерка [PERSON] , [INFO] . Також, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.02.2001 року по 23.05.2008 року (а.с.12-14). Від цього шлюбу останні мали доньку, [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Отже, відповідно ст.ст.1261, 1268 ЦК України, єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який спадщину у встановленому законом порядку після смерті [PERSON] прийняв, є його рідна донька - [PERSON] . [PERSON] , матір [PERSON], в подальшому зареєструвала шлюб з [PERSON] , в наслідок чого її прізвище змінилося на [PERSON] (а.с.30). В цьому шлюбі у неї народилися двоє дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.10, 11, 30). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.15). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно та майнові права на житлову квартиру, що розташована по [ADDRESS] . Зважаючи на те, що у [PERSON] відсутні спадкоємці першої черги за законом, відповідно ст.1258 ЦК України право на спадкування перейшло до спадкоємців другої черги, якими відповідно ст.1262 ЦК України є її рідні сестра - [PERSON] , [INFO] та брат - [PERSON] , [INFO] (а.с.10, 11, 30). Відповідно ст. 1268 ЦК України, неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вважаються такими, що спадщину прийняли. Згідно повідомлення Олександрійської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської від 25.01.2021 року за №49/02-31 видати[PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на спірну квартиру не має можливості, оскільки право власності на неї зареєстровано за іншою особою. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна розташованого за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що право власності на нього 31.01.2020 року зареєстровано за[PERSON] , згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області №398/3418/19від 13.12.2019 року (а.с.19). Проте, постановою Кропивницького апеляційного суду від 01.10.2020 року рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області №398/3418/19від 13.12.2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення факту родинних відносин відмовлено (а.с.21-28). Відповідно до ч.1ст.393 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Частиною 2 цієї статті визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 4 ст.334 ЦК України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника; 12) визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. За змістом п.1ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.11 зазначеного Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. А, ч.2ст.26 цього ж Закону (в редакції до 16.01.2020р., яка діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення державного реєстратора), - було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування, наступним чином: в разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, що передбачений ст.37ч.6п.2пп"а" цього Закону, - до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. В разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01.01.2013р., або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, - запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Однак, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», що набрав чинності з 16.01.2020р. - ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Так, відповідно до ст.26ч.3пунктів1,2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції з 16.01.2020), - відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. В разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, що передбачений підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, що передбачений ст.37ч.6п.2пп"а" цього Закону), - здійснює державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких здійснено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, станом на теперішній час способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора стосовно державної реєстрації прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких здійснено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Пунктом 1 наказу Міністерства юстиції України «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» від 02.04.2013 року № 607/5, передбачено,що державна реєстрація,скасування державноїреєстрації правна нерухомемайно та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводиться у випадках подання рішення суду, що набуло законної сили. Враховуючи те, що реєстрація права власності на спірну квартиру за відповідачем [PERSON] ,з урахуванням скасування судового рішення про визнання за нею права власності на цей об`єкт нерухомості,порушує права неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] - вимога позову про скасування рішення про державну реєстрацію є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Також, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів підлягає задоволенню вимога про визнання права власності на житлову квартиру, що розташована по [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] порядку спадкування за законом, в рівних частках по1/2 за кожним. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду за немайнову вимогу про скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяженьта за дві майнові вимоги про визнання права власності на 1/2частку житлової квартири,в загальному розмірі 3633,60 грн. (по 1211,20 грн. за кожну позовну вимогу).

Outcome: approved