Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

Орган опіки та піклування Дружківської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення відповідача батьківських прав, відповідно до якого просить суд відібрати дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 22.11.2023 року на первинному обліку у службі у справах дітей Дружківської міської ради перебувають малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які фактично залишились без піклування батьків. Матір?ю малолітніх дітей є [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Батько малолітніх [PERSON] загинув [INFO] . В ніч з 20.11.2023 р. на 21.11.2023р. [PERSON] зателефонувала до чергової частини Дружківського міського відділу ГУ МНС України в Донецькій області і повідомила, що в її будинку відбуваються дивні речі, її будинок перевернутий, у будинку розходяться стіни тощо. Під час виїзду на адресу будь-яких ознак руйнування житла або пожежі виявлено не було. Мати з дітьми знаходились на вулиці, не дивлячись на холод діти були напівроздягнуті. Мати поводилась неадекватно, у зв?язку з чим виникла підозра щодо вживання заявницею заборонених речовин. Повідомлення про виклик та результати перевірки було спрямоване до служби 1505, звідки 21.11.2023 р. о 06.20 ранку інформація надійшла до служби у справах дітей. О 07.40 родина Блінових була відвідана спеціалістом служби у справах дітей сумісно з працівниками сектору ювенальної превенції міського відділу поліції. Під час відвідування [PERSON] підтвердила, що напередодні дійсно вживала наркотичні речовини, які вона, зі слів самої жінки, привезла, коли повернулася з евакуації із Полтавської області. Жінка поводилася дивно, не в повній мірі усвідомлювала що відбувається, здійснювати належний догляд за дітьми не могла. Оскільки ситуація, що склалася в сім?ї, могла нести безпосередню загрозу життю або здоров?ю дітей, було проведено оцінку рівня безпеки, за результатами якої, малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були вилучені із сім?ї та передані бабусі [PERSON] . За клопотанням служби у справах дітей Дружківської міської ради начальником Дружківської міської військової адміністрації було видано розпорядження від 22.11.2023 р. № 172 «Про негайне відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , у матері [PERSON] ». Історія знайомства з родиною Блінових почалась у жовтні 2022 року, коли [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, погрожував дружині зброєю. Сумісними зусиллями служби у справах дітей, центру соціальних служб та волонтерів матері з дітьми було надано тимчасове житло, потім евакуйовано до м. Дніпра. Офіційно факт насилля в сім?ї працівниками поліції не задокументовано, [PERSON] до відповідальності притягнений не був. Друга зустріч з родиною відбулась 30.11.2022 р., коли [PERSON] , під час сварки, у присутності дітей підірвав себе гранатою. Чоловік загинув, двоє старших дітей отримали осколкові поранення. Після надання невідкладної медичної допомоги, малолітні були перевезені до військового шпиталю у м. Краматорськ, звідти у супроводі матері були направлені для подальшого лікування до м. Дніпро. Після закінчення лікування мати з дітьми повернулася до м. Дружківка, де мешкала до березня 2023 року. З 23.12.2022 р. родина Блінових перебувала на обліку в Дружківському міському центрі соціальних служб, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. У березні 2023 року [PERSON] разом з доньками евакуювалась до м. Горішні Плавні Полтавської області. За інформацією служби у справах дітей, сім?ї та молодіжної політики Горішньоплавнівської міської ради родина Блінових перебувала під соціальним супроводом. Співпраця спеціалістів служби з родиною розпочалась 03.04.2023 р., коли [PERSON] звернулась за допомогою, оскільки після трагічних подій, які відбулись у її родині потребувала психологічної допомоги, але вже 12.04.2023 р. спілкування з родиною припинилось. На багаточисленні телефонні дзвінки жінка не відповідала, до навчального закладу та поліклініки дітей не приводила (хоча діти потребували медичної допомоги), потайки від усіх змінила місце проживання. Після встановлення нового місця проживання [PERSON] було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дітей. Спільно з жінкою було складено план соціального супроводу та розпочато його реалізацію. Спочатку [PERSON] дослухалась до рекомендації та деякий час виконувала їх: пройшла обстеження у психотерапевта та приймала призначені ліки, піклувалась про своїх дітей, відвідувала і консультації, на які була запрошена, та завжди відповідала на телефонні дзвінки. З метою подолання наслідків трагічної втрати чоловіка жінка почала співпрацю з психологом. Проте на початку серпня ситуація в родині почала різко погіршуватись. Неля [PERSON] почала пиячити, залишала дітей без догляду вночі, її переслідували галюцинації, вона знову змінила адресу проживання та телефонні номери. Під час відвідування родини за новою адресою жінка разом із новим співмешканцем перебували в стані сильного алкогольного сп?яніння, у помешканні були бруд та безлад, відсутня приготована їжа та хоч якісь продукти харчування, діти були занедбані та брудні. Всі вищезазначені факти унеможливлювали подальше перебування малолітніх разом з матір?ю, тому було прийняте рішення про направлення дітей до дитячого відділення лікарні. [PERSON] було рекомендовано пройти обстеження у нарколога та психіатра. Згідно рекомендаціям лікарів [PERSON] закодувалась від алкогольної залежності методом емоційно-стресової терапії строком на 1 рік, на підтвердження надала відповідну довідку. 05.09. 2023 р. малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були передані на виховання бабусі [PERSON] . Яка разом з онуками та їх матір?ю виїхала до м. Дружківка. 25.09.2023 р. родина Блінових була відвідана спеціалістом служби у справах дітей Дружківської міської ради сумісно з інспекторами сектору ювенальної поліції, за адресою: [ADDRESS] , оскільки до міського відділення поліції надійшла інформацію щодо вживання [PERSON] наркотичних речовин. На момент відвідування [PERSON] була твереза, візуальних ознак вживання нею заборонених речовин не було, житло, у якому мешкала родина утримувалось у належному стані. З [PERSON] було проведено профілактичну бесіду, жінка була попереджена про персональну відповідальність за життя, здоров?я та виховання доньок. 02.10.2023 року між Дружківським міським центром соціальних служб та [PERSON] було укладено договір про соціальний супровід родини. Нажаль робота, проведена фахівцями центру позитивних результатів не дала, [PERSON] спосіб життя не змінила, через що і виникла необхідність вилучення дітей із сім?ї. Питання щодо ситуації, яка склалася в родині Блінових було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Заслухавши начальника служби у справах дітей, інспектора сектору ювенальної превенції міського відділу поліції та директора центру соціальних служб, ознайомившись із наданими документами, комісією прийняте рішення рекомендувати органу опіки та піклування Дружківської міської ради звернутися до суду з позовом про відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 10 січня 2024 року у справі відкрите загальне позовне провадження та розпочате підготовче провадження. 26 березня 2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Доценко М.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві просять відмовити в позові з наступних підстав. Відповідач дійсно не заперечує той факт, що 20.11.2023 вона вживала наркотичні засоби. Після загибелі свого чоловіка, вона тяжко перенесла його втрату. Раніше вона вживала алкогольні напої, але на даний час вона закодувалась. До цього дня ніяких наркотичних речовин вона не вживала, це був її перший та останній досвід. Однак, після того, як у неї із сім?ї було вилучено дітей, через її стан, та передано бабусі [PERSON] , вона переосмислила свою поведінку, переоцінила цінності свого життя, та вирішила, що діти для неї є головним в житті, і що якщо вона не перестане вживати наркотичні речовини, її позбавлять дітей, а вона взагалі втратить сенс життя. З того дня, відповідач більше не вживала ніяких ні наркотичних речовин, ні алкогольних напоїв. З цією метою вона 16.02.2024 р. проходила медичний огляд з метою виявлення стану алкогольних, наркотичних чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольних, наркотичних чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів № 229 від 16.02.2024 р. наявність алкоголю та психоактивних речовин не виявлено. Також, 21.03.2024 р. [PERSON] , здавала біохімічний аналіз крові, показники в нормі. Тобто, на даний час відповідач алкогольні напої та наркотичні речовини не вживає, веде нормальний спосіб життя, переїхала за місце мешкання [PERSON] , щоб бути разом зі своїми дітьми, та перебуває під її контролем. Дітей самих не полишає, піклується про них. Відповідач намагається знайти роботу, однак на теперішній час офіційно працевлаштуватись у м.Дружківка не можливо. Вона відвідала Дружківський міський центр зайнятості, де їй в усній формі пояснили, що не зможуть її поставити на облік, так як в неї немає трудової книжки, через те, що вона ніколи не працювала. Відповідач дійсно ніде не працювала, так як всім необхідним її забезпечував чоловік, а вона вела домогосподарство. На даний час вона отримує пенсію по втраті годувальника. Пошуки роботи вона не припиняє та сподівається офіційно працевлаштуватись найближчим часом. Тому вважають, що на даний час немає ніякої необхідності у відібранні дітей у відповідача, вона виправила своє ставлення до виховання дітей. При наданні їй шансу на виховання свої дітей, вона створить їм умови для належного проживання, навчання та розвитку дітей. Після загибелі батька, діти вже пережили стрес та втрату рідної людини, тому позбавлення їх матері негативно на них вплине та погіршить їх психо-емоційний стан. Ухвалою суду від 03 квітня 2024 року постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні 02 травня 2024 року, суду показала, що [PERSON] є її невісткою. З того дня як забрали дітей, діти разом із матір`ю проживають в її будинку. Спочатку було тяжко поставити [PERSON] на місце, але потім вона виправилася, допомагає во всьому, за дітьми доглядає, огород засадила сами, порядок наводить. Поганого нічого не може сказати. Коли [PERSON] була в Полтавській області вживала алкогольні напої. Діти знаходились у лікарні. Тоді [PERSON] приїхала та забрала дітей разом з матір`ю до себе. [PERSON] навела в своєму будинку порядок та залишилась там з дітьми. Згодом [PERSON] прийшла до [PERSON] , відповідач говорила якісь нісенітниці, вони посварились та [PERSON] пішла. Наступного дня зранку їй повідомили зі служби у справах дітей, що забирають від матері дітей, запитали, чи візьме до себе онуків. [PERSON] звісно ж погодилась. Через два тижні [PERSON] поїхала отримати гуманітарну допомогу та зникла, потім з`ясувалося, що вона у Полтавській області. Не було [PERSON] п`ять днів, на телефонні дзвінки не відповідала, потім приїхала побита, в синцях, без грошей. Протягом місяця кожного дня приходила, просилася до дітей, однак [PERSON] її не пускала. Згодом все налагодилось. Під час проживання разом з [PERSON] вживання нею наркотичних чи алкогольних напоїв свідок не помічала. Зараз відповідач заспокоїлась, виконує свої батьківські обов`язки, нікуди не відлучається, знаходиться під її наглядом. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні 03 червня 2024 року, суду показала, що вона є директором Дружківського міського центру соціальної служби, де [PERSON] перебуває на обліку. Знає [PERSON] з 30.11.2022 року коли сталася трагічна подія в їх родині із чоловіком відповідача. Родину взято на соціальний супровід. З того часу родина знімалась з обліку у зв`язку з переїздом, потім поверталась і знову її брали на супровід. На сьогоднішній день діти відібрані від матері та проживають з бабусею. При відібранні дітей свідок не була присутня, однак коли дізналась про це, зателефонувала [PERSON] спитати як справи, на що остання відповіла, що все добре, на питання «де діти?», [PERSON] відповіла, що в неї будинок згорів. Також повідомила, що під час спілкування з [PERSON] запаху алкоголя від неї не чула, але помітно, що щось не так в її поведінці. В розмові відповідач казала, що курила якісь цигарки. [PERSON] пропонувалось пройти медичне обстеження та пролікуватись. На що [PERSON] відповідала, що в неї все добре. Останній раз, коли прослідковувалась неадекватність в поведінці відповідача, це було в грудні 2022 року. Вважає, що відібрання дітей дисциплінує [PERSON] , примусить відповідальніше ставитися до своїх батьківських обов`язків. Разом із тим показала, що є відомості про ще одну дитину залишену відповідачем на території не підконтрольній українській владі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] у судових засіданнях 03 червня 2024 року та 03 липня 2024 року суду показала, що вона працює старшим інспектором ювенальної поліції. Під час події в листопаді 2023 року [PERSON] поводилась дивно, казала, що її будинок перегорнувся з фундамента на стелю, діти при цьому були на вулиці роздягнуті, босі. Раніше стикалися з родиною Блінових тоі, коли загинув чоловік відповідача та діти отримали поранення. В той час [PERSON] також була неадекватна, під дією наркотичних засобів. Також свідком в результаті здійснення вибірки з поліцейської бази ІП НП встановлено, що у грудні 2022 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, тобто за керування транспортим засобом у стані сп`яніння. В грудні 2023 року вона повторно вчинила правопрушення та її притягнуто до відповідальності за ч.5 ст.126 та ч.1 ст.130 КпАП України, у вигляді стягнення штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами. На думку свідка [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки в повній мірі, що наражає дітей на загрозу їхньому життю та здоров`ю. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що 06 червня 2017 року у Дружківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (дошлюбне прізвище [PERSON] ), що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 06 червня 2017 року, актовий запис №69. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим (повторно) Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 19 жовтня 2022 року, [INFO] народилась [PERSON] , в графі батьки записані: [PERSON] та [PERSON] (актовий запис №107 складений 28 березня 2017 року Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим (повторно) Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 19 жовтня 2022 року, [INFO] народилась [PERSON] , в графі батьки записані: [PERSON] та [PERSON] , (актовий запис №29 складений 23 січня 2018 року Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим (повторно) Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 19 жовтня 2022 року, [INFO] народилась [PERSON] , в графі батьки записані: [PERSON] та [PERSON] , (актовий запис №55 складений 18 березня 2021 року Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). [INFO] [PERSON] помер у м.Дружківка Краматорського району Донецької області, про що 13 грудня 2022 року складено актовий запис №647 Дружківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Вказане підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим повторно Дружківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 14 грудня 2022 року. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження №12022052260000334 зареєстроване 01 грудня 2022 року) 30 листопада 2022 року о 12:57 за адресою: [ADDRESS] , колишній військовослужбовець [PERSON] , [INFO] , покінчив життя самогубством, підірвавши під собою гранату, від чого постраждали діти останнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З кінця 2022 року сім`я Блінових знаходиться під наглядом служби у справах дітей. З 23.12.2022 року багатодітна родина [PERSON] , яка перебувала в Дружківському міському центрі соціальних служб евакуювалась до м. Горішні Плавні Полтавської області. Згідно інформації\~наданої службою\~у справах\~дітей,\~сім?ї та\~молодіжної політики\~Горішньоплавнівської міської\~ради родина\~Блінових перебувала\~під соціальним\~супроводом.\~ [INFO] [PERSON] \~(бабуся\~дітей)\~забрала дітей\~та поїхала\~разом з\~ними та\~їх матір?ю\~до м.Дружківка\~Донецької області.\~Також зауважено,\~що сім?я залишається в групі ризику та потребує контролю з боку соціальних служб. У зв?язку з цим просили взяти до відома викладену інформацію та діяти з метою забезпечення прав на найкращих інтересів дітей. 25.09.2023 року родина Блінових була відвідана спеціалістом служби у справах дітей Дружківської міської ради сумісно з інспекторами сектору ювенальної поліції, за адресою: [ADDRESS] . З [PERSON] проведено бесіду щодо необхідності забезпечення умов, необхідних для повноцінного життя та розвитку дітей. Мати попереджена про персональну відповідальність за життя та здоров`я, навчання та виховання доньок. 02.10.2023 року між Дружківським міським центром соціальних служб та [PERSON] було укладено договір про соціальний супровід родини. Згідно з актами проведення оцінки рівня безпеки дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , складених 21.11.2023 року комісією у складі спеціаліста служби у справах дітей Дружківської міської ради та інспектора сектору ювенальної поліції, мати дітей [PERSON] надала пояснення, що в ніч на 21.11.2023 р. о 21:00 з будинком почали відбуватися незрозумілі речі, а саме: будинок почав хитатися і розвалюватися. Побоюючись за життя та здоров`я дітей вивела їх на вулицю та зателефонувала до МНС. О 06:20 год. 21.11.2023 р. начальнику служби у справах дітей надійшло повідомлення зі служби 1505. О 07:40 год. комісією була відвідана родина Блінових. На момент приїзду діти знаходились на подвір`ї, що відбулось уночі пояснити не змогли. Мати [PERSON] була твереза, але спостерігався пригнічений стан, млявість, тривожність та неадекватне розширення зіниць, розповідала про дивні події. [PERSON] підтвердила, що ввечері 20.11.2023 року палила наркотичні засоби. Комісія дійшла до висновку, що через свій стан мати не здатна самостійно здійснювати догляд за дітьми. 22.11.2023 року [PERSON] (бабуся дітей) надала заяву, в якій просила залишити дітей у її сім`ї під її опікою. Згідно з наказом Служби у справах дітей Дружківської міської ради від 22.11.2023 року «Про тимчасове влаштування дітей, які залишились без батьківського піклування» № [NUMBER] дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , тичасово влаштовано до сім`ї [PERSON] , [INFO] , до прийняття органом опіки та піклування рішення про встановлення статусу. Відповідальність за життя та здоров`я дітей покладено на [PERSON] 22.11.2023 року Службою у справах дітей Дружківської міської ради також видано накази №ОД-69-01-25-23, №ОД-70-01-25-23, №ОД-71-01-25-23 за якими дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , взято на первинний облік, вжито заходів щодо їх соціального захисту та внесення їх даних до ЄІАС «Діти». 22.11.2023 року начальником Дружківської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області Боєвським С. за клопотанням служби у справах дітей Дружківської міської ради видано Розпорядження №172 «Про негайне відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] . Постановою Дружківського міського суду від 26.12.2022 року у справі № 229/2887/22 (провадження № 3/229/1352/2022) [PERSON] була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передюаченого ч.1. ст.130 КпАП України. Вироком Дружківського міського суду від 11.01.2023 року у справі 229/3102/22 (провадження № 1-кп/229/395/2019) [PERSON] визнана винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Постановою Дружківського міського суду від 15 січня 2024 року у справі № 229/11/24 (провадження №\~3/229/17/2024) [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст.130, 124, 126 ч. 5 КпАП України. Орган опіки та піклування Дружківської міської ради надав висновок №01-16/2877 від 05.12.2023 р., в якому зазначили, що вважають доцільним відібрати малолітніх дітей від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Приймаючи рішення суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною. Відповідно до частини другої статті 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Відповідно до пункту 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок), якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, служба у справах дітей негайно після отримання повідомлення про безпосередню загрозу життю або здоров`ю дитини разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, фахівцем із соціальної роботи, представниками закладу охорони здоров`я проводить оцінку рівня безпеки дитини згідно з додатком 10. До проведення оцінки рівня безпеки дитини можуть бути додатково залучені уповноважені суб`єкти в межах своїх повноважень. Пунктом 51 Порядку передбачено, що у разі загрози для життя або здоров`я дитини районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської чи районної у місті (в разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади може прийняти рішення про негайне відібрання дитини в опікуна, піклувальника. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Матеріалами справи підтверджується факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків, що полягає у: відсутності з її боку піклування про фізичний і духовний розвиток дітей та про їх підготовку до самостійного життя; відсутності спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; відсутності сприяння засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі та свідомому нехтуванні та знеціненні психоемоційних потреб дітей; зловживанні спиртними напоями. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що перебування малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, становитиме небезпеку для малолітніх дітей з точки зору їх соціалізації, збереження фізичного та психічного здоров`я, формування життєвих установок, навиків, необхідних для успішної самореалізації. Відтак суд приходить до висновку про необхідність відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] [INFO] , без позбавлення її батьківських прав відносно дітей. При ухваленні рішення у вказаній справі суд враховує положення частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, в якій зазначено, що в усіх діях щодо дітей суд першочергово приділяє увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з вимогами частини третьої статті 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Таким чином, відібрання дитини у матері це санкція за невиконання батьківських обов`язків, яка не є крайнім і незворотним заходом. Отже, відповідач не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їй дітей. Стосовно вимоги про стягнення аліментів з матері на утримання дітей, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За умовами частини четвертої статті 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з вимогами статей 180, 182, 183 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Так, згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За умовами статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що відібрання малолітніх дітей від матері не позбавляє її обов`язку їх утримувати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 січня 2024 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За приписами частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, від сплати якої позивач звільнений на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», а саме сума у розмірі 3 028,00 грн. Відповідно до статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved