Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

У серпні 2023 року заявник [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області з вказаною заявою, в якій просив визнати його матір [PERSON] , [INFO] , уродженку с. Роз`їзджа Чорнобильського району Київської області, жительку [ADDRESS] , недієздатною, встановити над нею опіку та призначити його [PERSON] , [INFO] , її опікуном. В обґрунтування заяви зазначає, що його мати [PERSON] з дитинства страждає на тяжке хронічне психічне захворювання. У зв`язку з цим, вона неодноразово лікувалася у різних психіатричних закладах, однак стан її здоров`я з часом лише погіршувався і комісією МСЕК з 01.05.1988 вона була визнана інвалідом з дитинства ІІ групи довічно. Внаслідок психічного розладу його мати не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим має бути визнана недієздатною і над нею необхідно встановити опіку. Його мати перебуває на обліку у лікаря-психіатра КНП «Згурівська лікарня Згурівської селищної ради», тому може бути визнана недієздатною, яка за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Він проживає разом з нею та доглядає за нею, тому може бути її опікуном. Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 16.08.2023 прийняла заяву до розгляду та відкрила провадження у справі в порядку окремого провадження, постановила розгляд справи проводити судом у складі судді та двох присяжних, роз`яснила заінтересованим особам - Згурівській селищній раді та [PERSON] про їх право подати до суду письмові заперечення та докази у справі, задовольнила клопотання заявника про витребування доказів та клопотання про залучення адвоката. 03 жовтня 2023 року суд своєю ухвалою призначив у справі судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручив Комунальному некомерційному підприємству Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання», на час проведення експертизи провадження у справі зупинив. 16 липня 2024 року суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою поновила провадження у справі та призначила її до судового розгляду. В судовому засіданні заявник\~ [PERSON] , представник особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною - адвокат Петенак В.І., заяву підтримали та просили її задовольнити. Особа, щодо якої розглядається заява про визнання її недієздатною\~ [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що розуміє у зв`язку з чим проходить судове засідання. Син [PERSON] доглядає за нею, проживають разом. Заяву підтримала. Представник Згурівської селищної ради як органу опіки та піклування Мокронос В.І. у судовому засіданні підтримав подання Згурівської селищної ради про доцільність визнання недієздатною [PERSON] та встановлення над нею опіки та призначення опікуна [PERSON] . З приводу прийняття остаточного рішення у справі покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Встановленню судом факту відповідають цивільні правовідносини про визнання фізичної особи недієздатною, які регулюються нормами ЦК України та ЦПК України. Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі N 6-384цс16 зроблено висновок, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях (ЦПК в редакції станом на 19.10.2016). З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що [PERSON] , [INFO] , народилася в с. Роз`їзджа Чорнобильського району Київської області, проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є інвалідом з дитинства з 01.05.1988, довічно, є особою, яка евакуйована з зони відчуження, перебуває на обліку у лікаря-психіатра КНП «Згурівська лікарня Згурівської селищної ради» (а.с. 3-4 копія паспорту, а.с. 10 довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку/осіб, а.с. 7 копія посвідчення Серії [NUMBER] , а.с. 9 копія посвідчення громадянки, евакуйованої у 1986 році із зони відчуження Серії [NUMBER] , а.с 14 копія довідки МСЕК серії ВТЕ-25 № 005035, а.с 12 довідка № 129). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 338-ц/35-ц від 12.06.2024 [PERSON] , [INFO] , на даний час страждає на психічний розлад\~ розлади особистості та поведінки органічної етіології (епілепсія, церебральний атеросклероз), (F-07.83 за МКХ-10), який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] за своїм психічним станом на даний час не здатна повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за своїм психічним станом може приймати участь у судових засіданнях і особисто давати пояснення по суті справи, але без достатньо критичного відношення до них. На питання «Чи потребує [PERSON] встановлення опіки?» зазначено, що це є виключно компетенцією суду (а. с. 63-64). Заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 16). Вони зареєстровані та проживають за спільною адресою: [ADDRESS] , (а.с. 10 довідка про склад сім`ї). Заявник [PERSON] працює в КП «Згурівський комбінат комунальних підприємств» на посаді водія. Зарекомендував себе як порядна, відповідальна особа. Бере актину участь у громадській діяльності колективу, користується заслуженим авторитетом колег (а.с. 13 характеристика з місця роботи). Рішенням виконавчого комітету восьмого скликання Згурівської селищної ради №267 від 30 серпня 2023 року «Про затвердження Подання щодо доцільності визнання недієздатною [PERSON] , встановлення над нею опіки та призначення опікуна» затверджено Подання, яким виконавчий комітет Згурівської селищної ради вважає за доцільне визнати недієздатною [PERSON] , [INFO] , встановлення над нею опіки та призначення опікуном\~ [PERSON] , [INFO] (а.с. 39-41\~- рішення та Подання). Суд звертає увагу, що дієздатність - це категорія цивільного та цивільно-процесуального права. Набуття дієздатності, обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною встановлюються зазначеними галузями права та відбувається за рішенням суду. Обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною обмежує здатність фізичної особи самостійно вступати в правовідносини, та після визнання такого факту особі призначається опікун чи піклувальник. Таким чином, недієздатність - втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в Цивільному кодексі України. Стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов`язкового проведення судово-психіатричної експертизи. Визнання особи недієздатною - це не тільки визначення стану здоров`я, але й складне юридичне поняття, яке містить в собі два критерії: медичний та юридичний (психологічний). Під медичним критерієм слід розуміти "хронічний, стійкий психічний розлад". Другий, юридичний (психологічний) критерій, вказує на нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Але чіткого категоричного розмежування юридичного (психологічного) та медичного критеріїв існувати не може. Вказані критерії одночасно несуть як медичний, так і юридичний характер. Юридичний критерій недієздатності має, перш за все, психологічну природу. Він свідчить про тяжкість психічного захворювання, ступінь розладів у інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольовій сферах психічної діяльності. Не кожний психічний розлад призводить до нездатності особи приймати участь у цивільних відносинах, а тільки такий його ступінь (глибина), який суттєво впливає на волю, пам`ять та інтелект хворого, що позбавляє особу можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, для визнання особи недієздатною встановити, у передбаченому порядку, тільки наявність психічного захворювання недостатньо. Суттєве значення має встановлення наслідків, які настали в результаті захворювання у вигляді глибини ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери. Межа між дієздатністю та недієздатністю психічно хворого встановлюється відповідно до юридичного (психологічного) критерію - здатності особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визначення якого віднесено до компетенції судово-психіатричних експертів. Суттєве ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери психічної діяльності, яке проявляється у неможливості особи усвідомлювати значення своїх дії та (або) керувати ними, може потягнути за собою важливі наслідки правового характеру у вигляді визнання громадянина недієздатним. Дослідивши подані до суду медичні документи та матеріали проведеної судово-психіатричної експертизи вбачається, що у [PERSON] наявний психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, та на даний час [PERSON] не здатна повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що свідчить про відсутність абсолютної неспроможності усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, що є підставою для визнання особи недієздатною. За встановлених обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про визнання особи недієздатною задоволенню не підлягає. Щодо вимог заявника про встановлення опіки над [PERSON] та призначення опікуна, суд зазначає наступне. Статтею 41 Цивільного кодексу України передбачено наслідки визнання фізичної особи недієздатною, одним з яких є, встановлення опіки над такою особою. Окрім того, положеннями частини 1 статті 60\~ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, заявлені вимоги про встановлення опіки над [PERSON] та призначення опікуном останньої - заявника по справі [PERSON] , є похідними від вимог про визнання особи недієздатною, а тому також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed