Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

23.05.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем вона уклала шлюб. Від даного шлюбу народилася двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є різні характери та погляди на життя, втрата поваги, фактичне припинення шлюбних відносин. Також наразі не досягнуто згоди з відповідачем з приводу матеріального утримання дітей. Відповідач працює на сезонних заробітках та має високі доходи, а діти потребують значних витрат. Посилаючись на викладене просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 5000 грн. щомісячно. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 09.07.2024 року позовну вимогу [PERSON] про стягнення аліментів залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України. У поданому представником відповідача [PERSON] відзиві на позов, вимоги [PERSON] щодо розірвання шлюбу відповідачем визнаються. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явилися, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 15 жовтня 2015 року у виконавчому комітеті Золотарівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №23. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] ,та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом позивачем та знаходяться на її утриманні, о підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання». Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно зі ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідачем визнано позов, то 50 % судового збору сплаченого позивачем при пред`явленні позову у розмірі 605,60 грн. підлягають їй поверненню з державного бюджету. Інша половина суми сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial