Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС») звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. Позовна заява обгрунтована тим, що 26.03.2021 близько 03:20 год. по вул. Попова, 8 у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mitsubishi Lanser», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля «Hyundai Tucson», номерний знак [NUMBER] , та автомобіля «Merseder-Benz», номерний знак [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження та власникам автомобіля «Hyundai Tucson», номерний знак [NUMBER] , та автомобіля «Merseder-Benz», номерний знак [NUMBER] , завдано матеріальні збитки. Після вказаної ДТП водій автомобіля «Mitsubishi Lanser», номерний знак [NUMBER] , [PERSON] вживав алкоголь, а саме пиво, до проведення уповноваженою особою огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23.06.2021 у справі №756/5918/21 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000,00 грн. На дату скоєння цієї пригоди транспортний засіб «Mitsubishi Lanser», номерний знак [NUMBER] , був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР № 8662659, укладеним між ПрАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] . На підставі заяви власника пошкодженого автомобіля Merseder-Benz», номерний знак [NUMBER] , [PERSON] про виплату страхового відшкодування ПрАТ «СГ «ТАС» виплатило останньому страхове відшкодування у розмірі 40 409,00 грн. Відповідно до ст.1191 ЦК України та п.п. в) п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати потерпілій особі у ПрАТ «СГ «ТАС» виникло право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] . На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 40 409,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою від 24.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлявся, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23.06.2021 у справі №756/5918/21 (провадження № 3/756/3445/21) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст 130 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000,00 грн. Як вбачається з вказаної постанови, 26.03.2021 о 03:20 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer (д.н.з. [NUMBER] ) на вул. Попова, 8 у м. Києві, не був уважним, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб Hyundai Tucson (д.н.з. [NUMBER] ), внаслідок чого транспортний засіб Hyundai Tucson відкотився та пошкодив транспортний засіб Mersedes-Benz 812b (д.н.з. [NUMBER] ), чим порушив вимоги пунктів 2.3.б) та 13.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 26.03.2021 о 03:45 водій [PERSON] на вул. Попова, 8 у м. Києві вживав алкоголь, а саме пиво, після дорожньо-транспортної пригоди з його участю до проведення уповноваженою особою огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.10.є) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23.06.2021, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. Отже, з огляду на викладене вина відповідача [PERSON] у скоєній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26.03.2021, був пошкоджений автомобіль «Mersedes-Benz», номерний знак [NUMBER] . На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Mitsubishi Lanser», номерний знак [NUMBER] , був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР № 8662659, укладеним між ПрАТ «СГ «ТАС». 31.03.2021 водій пошкодженого автомобіля «Mersedes-Benz», номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , який належить [PERSON] , звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП, а 05.04.2021 від власника вказаного автомобіля [PERSON] до ПрАТ «СГ «ТАС» надійшла заява про страхове відшкодування. Відповідно до Страхового акту № 10628/40/921 від 12.04.2021 сума страхового відшкодування становить 40 409,00 грн. Вказана сума була виплачена позивачем власнику пошкодженого автомобіля «Mersedes-Benz», номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією № 175466 від 14.04.2021. Таким чином, ПрАТ «СГ «ТАС» виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який після дорожньо-транспортної пригоди за його участю вжив алкоголь. У зв`язку з тим, що відповідач після дорожньо-транспортної пригоди вжив алкоголь, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, відповідно до вимог діючого законодавства страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, чим і скористався позивач. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.22.1 ст 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п.п в), п. 38.1.1, ч. 38.1, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved