Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

29.03.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ КБ "Приват Банк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, головний державний виконавець Славутського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Андрощук Світлана Василівна. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 19.03.2024 року від державного виконавця Славутського відділу державної виконавчої служби їй стало відомо, що у провадженні ДВС перебуває на виконанні виконавче провадження №67327867 від 08.11.2021 року про звернення стягнення на її нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. №1765 виданого 24.06.2019 року. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 24.06.2019 року за реєстровим № 1765 є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з численними порушеннями законодавства, оскільки у нотаріуса на час вчинення нею виконавчого напису були відсутні документи, які свідчили про безспірність заборгованості та відповідач не направляв позивачу жодних вимог про усунення порушень. З огляду на дані обставини вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з грубим порушенням порядку вчинення такої нотаріальної дії. Так, у порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус не отримував первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, у зв`язку з чим у нього були відсутні підстави вважати наявними кредитні правовідносини між сторонами та заявленої заборгованості. Зазначена відповідачем сума заборгованості у заяві про вчинення виконавчого напису не може свідчити про безспірність. Вказане виключає можливість вчинення нотаріусом виконавчого напису про стягнення заборгованості. Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни і зареєстрований в реєстрі за № 1765, про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Представник позивачки - адвокат Рівнячок Л.С. надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому АТ КБ "ПриватБанк" заперечував проти позову, оскільки між [PERSON] та АТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний договір та договір іпотеки, позивачка не заперечує отримання кредитних коштів від банку та часткове виконання зобов`язань. Наявність заборгованості за кредитним договром підтверджується інформаційною довідкою, яка становить 215 601,23 США, при цьому жодного доказу на підтвердження відсутності боргу позивачка не надала. Видача виконавчого напису не входить до видів діяльності банку, а отже банк не може бути відповідачем у позові про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки не має права видавати такий напис. Окрім того, позивачем не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису, факт відсутності боргу, або невідповідність суми боргу. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обгрунтування свого позову, більш того особа зловживає своїм правом на звернення до суду для ухилення від виконання договірних обов`язків. Треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., головний державний виконавець Славутського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Андрощук С.В. до суду не з`явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, пояснень на позов не подавали. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.08.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №HMS0GA00003169, за умовами якого "ПриватБанк" надав [PERSON] кредит в розмірі 72 190,22 США строком до 12.08.2028 року, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, в строки та в порядку встановленими кредитним договором. Для забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору, 12.08.2008 року укладені договори поруки №HMS0GA00003169/1, №HMS0GA00003169/2, №HMS0GA00003169/3, №HMS0GA00003169/4 за якими [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виступили поручителями [PERSON] і взяли на себе зобов`язання перед банком відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , що виникають з кредитного договору №HMS0GA00003169. З укладенням договорів поруки у кредитора виникло право у разі невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором стягнути з позичальника та поручителів, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, суму боргу за кредитним договором. 25.12.2015 року позичальнику і поручителям направлені повідомлення про погашення простроченої заборгованості за договором №HMS0GA00003169 в сумі 183 428,81 США. Боржники у добровільному порядку заборгованість не погасили і таким чином порушили виконання кредитного зобов`язання. У 2019 році ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Славутського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № HMS0GA00003169 від 12.08.2008 року в сумі 130 368,05 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 2 997 161 грн. 47 коп, в тому числі: 51 171,91 дол. США (1176442,21 грн) - заборгованість за процентами за користування кредитом; 13 896,14 дол. США (319472,26 грн) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 65 300 дол. США (1501247 грн) - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором №HMS0GA00003169 від 12.08.2008 року. Рішенням суду від 11.12.2019 року у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідачів, в тому числі і до [PERSON] - позивачки по справі, про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав для його задоволення. Вказане рішення набрало законної сили. Відповідно до виконавчого напису, вчиненого [PERSON] , приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, 24 червня 2019 року за № 1765 звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , яка є майновим поручителем [PERSON] згідно кредитного договору №HMS0GA00003169 від 12.08.2008 року на користь АТ КБ "ПриватБанк", в рахунок погашення заборгованості в загальному розмірі 408 849,84 доларів США. Строк за яким провадиться стягнення - десять років сім місяців чотирнадцять днів а саме з 12.08.2008 року по 26.03.2019 року. На підставі вказаного виконавчого напису постановою державного виконавця Славутського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Андрощук С.В. від 08 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження (ВП №67327867) про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , яка є майновим поручителем [PERSON] , за його кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ "ПриватБанк". Ст. 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. П. 8 зазначеної Постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням наявності кредитної заборгованості, її безспірності або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. На виконання ухвали суду від 29.04.2024 року, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. повідомила, що не має можливості надати належним чином засвідчені копії виконавчого напису та документів на підставі яких його вчинено 24.06.2019 року за № 1765, оскільки вказані документи знищені після закінчення строку їх зберігання. Враховуючи те, що рішенням Славутського міськрайонного суду від 11.12.2019 року, яке набрало чинності, за позовом \~ \~ \~ \~АТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, не встановлено наявність заборгованості основного боржника, а також майнових поручителів, в тому числі і позивачки, перед АТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором №HMS0GA00003169 від 12.08.2008 року, який був забезпечений іпотекою, в позові банку було відмовлено, а відтак заборгованість зазначена в оспорюваному виконавчому написі не є безспірною, [PERSON] відповідачем не надсилалося повідомлення про існування заборгованості за кредитним договором та необхідність виконання нею зобов`язання перед АТ КБ "Приватбанк" забезпеченим нею нерухомим майном, а тому нотаріусом у виконавчому написі підтверджене право стягувача на стягнення грошових сум за рахунок іпотечного майна позивачки, якого не існувало на час вчинення нотаріальної дії. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати у виді судового збору в сумі в сумі 1211,20 грн. та судовий збір в сумі 605,60 грн. за розгляд заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved