Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Житлово-будівельний кооператив «Держплановець-2» (далі - ЖБК «Держплановець-2») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та споживачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою, які постачає позивач ЖБК «Держплановець-2». Водночас, відповідач своїх зобов`язань по оплаті за надані житлово-комунальні послуги виконує неналежним чином, в зв`язку з чим в період з липня 2020 року по серпень 2021 року наявна заборгованість в сумі 7 029,50 грн. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем у споживача утворилася заборгованість по оплаті послуг, на яку позивачем також за вказаний період нараховані 3% річних в сумі 93,27 грн. та інфляційні втратив в сумі 269,91 грн. Просив стягнути із відповідача на користь позивача зазначену суму заборгованості, а також судові витрати. 13.11.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву у якому позовні вимоги позивача не визнав, зазначивши, що надані позивачем послуги сплачував у відповідності до умов договору, а тому заборгованість у нього відсутня. Нарахування додаткових послуг у вигляді «резервний фонд» в розмірі 7 649,75 грн. вважає безпідставним, оскільки його розмір має бути визначений за наслідками проведення аудиту, який проведений не був. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 07.03.1986 проведено державну реєстрацію ЖБК «Держплановець-2» та серед видів економічної діяльності зазначено: 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний); 81.10 комплексне обслуговування об`єктів; 68.32 управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту. Відповідно до Статуту ЖБК «Держплановець-2» метою його створення є забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва одного тринадцятиповерхового будинку на 109 квартир за власні кошти членів кооперативу, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 67 Розділу VІ Статуту ЖБК «Держплавновець-2» органами управління ЖБК є загальні збори членів кооперативу та правління кооперативу. Рішенням загальних зборів членів ЖБК «Держплановець-2» від 12.07.2020, оформленим протоколом № 2, створено резервний фонд з ціллю участі у різних державних програмах щодо поліпшення стану будинку та утриманню будинку в робочому стані за рахунок фінансових внесень членами ЖБК «Держплановець-2» у розмірі 0,50-3,00 грн. за квадратний метр в залежності від результатів аудиту. Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 82,70 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності Серії [NUMBER] від 18.11.2004 та реєстраційним написом № 790 від 06.12.2004. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , наявна заборгованість за період з липня 2020 року по серпень 2023 року в розмірі 7 029,50 грн., а також нараховані на цю суму заборгованості 3 % річних в розмірі 93,27 грн. та інфляційні втрати в розмірі 269,91 грн. Відповідач за спірний період з липня 2020 року по серпень 2023 року сплачувала житлово-комунальні послуги, що складаються з внесків на утримання будинку, послуг ЖБК, внесків на вивіз ТПВ, що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи, а також дана обставина підтверджується і розрахунком позивача. З наданого розрахунку вбачається, що позивач протягом спірного періоду не сплачувала внески до резервного фонду ЖБК «Держплановець-2». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; Статтею 3 Закону України «Про кооперацію» визначено, що Основними завданнями кооперації , зокрема є підвищення життєвого рівня членів кооперативів, захист їх майнових інтересів і соціальних прав, а також створення і розвиток інфраструктури, необхідної для провадження господарської та іншої діяльності кооперативів з метою зростання матеріального добробуту їх членів та задоволення потреб у товарах і послугах. Метою ж кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів віденесно, серед іншого затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; визначення розмірів оплати праці голови правління, а також кошторису на утримання апарату органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу; прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти до яких відносяться рішення, ухвалене загальними зборами ЖБК, яким встановлено розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території та інші платежі. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника [PERSON] покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати встановлених ЖБК внесків і платежів, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати відповідні сплати. Як встановлено судом, предметом спору у даній справі є заборгованість відповідача перед позивачем за внесення платежів до резервного фонду ЖБК «Держплановець-2», оскільки інші внески та платежі позивач сплачувала в повному обсязі, що підтверджується доказами, наданими відповідачем, а також розрахунком позивача. Так, резервний фонд ЖБК «Держплановець-2» було створено 12.07.2020, на підставі рішення загальних зборів членів ЖБК «Держплановець-2» від 12.07.2020, оформленим протоколом № 2. Метою резервного фонду є участь у різних державних програмах щодо поліпшення стану будинку та утриманню будинку в робочому стані за рахунок фінансових внесень членами ЖБК «Держплановець-2». Розмір внесків до резервного фонду визначено в межах від 0,50 грн. до 3,00 грн за квадратний метр. Конкретний розмір внеску до резервного фонду має бути визначений за наслідками аудиту. Суд відзначає, що позовні вимоги ЖБК «Держплановець-2» обґрунтовані тим, що позивачем за період з липня 2020 року по серпень 2023 року не сплачувалися внески до резервного фонду ЖБК. Водночас, позивачем суду не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили з чого саме складається розмір нарахованого боргу за зазначені внески, чи проведений аудит, за наслідками якого позивачем було нараховано відповідачу розмір щомісячного внеску в сумі 206,75 грн. (2,50 грн. за квадратний метр). Суд вважає, що сам по собі розрахунок заборгованості або ж довідка про її наявність жодним чином не свідчить про її безумовну наявність та не підтверджує обставини, викладені у позовній заяві. За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з [PERSON] за внески до резервного фонду ЖБК. При цьому у суду відсутній обов`язок вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку стверджує позивач, оскільки відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо вимог про стягнення 3% річних в сумі 93,27 грн. та інфляційних втрат в сумі 269,91 грн. суд відзначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд вважає, що вимога про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідною від вимоги про стягнення боргу зі сплати внесків до резервного фонду в розмірі 7 029,50 грн. Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість первісної позовної вимоги, то похідна вимога також не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, що має наслідком відмову у їх задоволенні в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed