Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною вище позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце народження с.Підгір`я Бородчанського району Івано-Франківської області, місце проживання [ADDRESS] , громадянку України, батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що від шлюбу, який був розірваний рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2021 року (справа №348/273/21), вони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які перебувають на його утриманні і проживають разом з ним. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Крім того, що відповідач [PERSON] вже тривалий час не цікавиться долею дітей і не проявляє будь-якого інтересу щодо них, також свідчить і той факт, що вона злісно ухиляється від сплати аліментів на їх утримання на користь позивача. Так, станом на 08 березня 2024 року у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 1 рік з дня пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання та становить 53730 гривень 12 копійок, що підтверджується довідкою від 08 березня 2024 року, виданою старшим державним виконавцем Богородчанського ВДВС в Івано-Фраінківському районі Івано-Франківської області Дидич І.П. Просить позов задовольнити повністю. Ухвалою від 01 квітня 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування Надвірнянська міська рада в особі служби в справах дітей та орган опіки та піклування Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено у ній підготовче засідання. Ухвалою від 11 червня 2024 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали повністю, з підстав зазначених у позові. Просили його задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку про що свідчать розписки на поштових рекомендованих повідомленнях про вручення за місцем реєстрації відповідачки. Крім того, інформація щодо розгляду даної справи наявна на офіційній сторінці Богородчанського районного суду Івано-Франківської області в мережі Інтеренет на веб-сайті судової влади. Про причини неявки [PERSON] суд не поінформувала, своїм правом на подання відзиву не скористалася, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від неї не надходило. Представник 3-ї особи, орган опіки та піклування Надвірнянська міська рада в особі служби в справах дітей в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та просила позов задольнити. Пояснила що їй при підготовці висновку вдалось у телефонній розмові поспілкуватись з [PERSON] , яка проявила повну байдужість до дітей та до судового розгляду справи про позбавлення її батьківських прав відносно її дітей. Представник 3-ї особи, органу опіки та піклування Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в судове засідання не з`явився, та не повідомив про причини своєї неявки. Також, надав на адресу суду лист, про відсутність можливості надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки відповідача перебуває за межами України. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивача [PERSON] в судовому засідання пояснив, що ще в 2020 році відповідачка покинула дітей та поїхала за кордон, де створила собі нову сім`ю. 2021 році вони розлучилися, та він, за рішенням суду, стягнув з відповідачки, аліменти, які вона не сплачує. Більше 3 років з дітьми не спілкується та не здійснює їхнє виховання. Ще за часів, коли вони проживали разом як сім`я [PERSON] недбало ставилася до дітей, в їх присутності могла перебувати в нетверезому стані. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які доводяться сусідами [PERSON] , в судовому засіданні пояснили, що виховуванням дітей займається лише батько-позивач [PERSON] .. Мати дітей [PERSON] близько чотирьох років не проживає з позивачем та дітьми, не спілкується з ними, не приділяє жодної уваги, не дзвонить. Діти про маму нічого не занають та не питають. З огляду на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, пояснення неповнолітньої дитини та свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] батьками неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2021 року (справа №348/273/21) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2021 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів її доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 лютого 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до характеристики, складеної депутатом міської ради Зіновією Дробахою, [PERSON] , проживає за адресою с. Стримба Надвірнянського району. За час проживання в селі показав себе, як людина комунікабельна, ввічливий з сусідами, завжди готовий прийти на допомогу, скромний, спокійний, алкоголем не зловживає. До кримінальної відповідальності не притягався. Відповідно до акту обстеження №2-18/80 від 13.03.2024 року квартирно-житлових умови, розташованих [ADDRESS] , встановлено що умови задовільні, претензій немає. Все, що потрібно для виховання дітей є. Забезпечені матеріально. Діти проживають з батьком з 2020 року. Батько сам виховує та забезпечує матеріально дітей. Працює на сезонних роботах, оскільки дружина виїхала за кордон і участі у вихованні неповнолітніх дітей не бере. Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів виданої Богородчанським відділом державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.03.2024 року громадянка [PERSON] станом на 08.03.2024 року має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 53730 грн 12 коп. Відповідно до характеристик виданих Стримбівською гімназією від 13.03.2024 року [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком, бабусею. В школу приводить та забирає зі школи батько, який займається вихованням дітей. Батько - [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню. Систематично відвідує батьківські збори. Цікавиться успіхами синів. Батько є великим авторитетом для дітей. Як пояснила в судовому засіданні позивач, відповідачка взагалі не приймає участь у вихованні дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дітьми не цікавиться їхнім життям, станом здоров`я, не відвідував і не відвідує синів, тобто свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 31.05.2024р. №136, виконавчий комітет Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст.18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст. 152 СК України). Згідно вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження №61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка свідомо ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання своїх синів, зовсім не дбає про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не піклується станом здоров`я, взагалі не відвідує дітей, не зустрічається з ними, матеріально не забезпечує. На думку суду вказані обставини дають підстави вважати, що відповідач нехтує батьківськими обов`язками щодо спілкування з дітьми, маючи для цього реальну можливість, свідомо не бажає брати участі у їх вихованні та не дбає про фізичний і духовний розвиток. Аналізуючи наведене в сукупності, та беручи до уваги, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дітей, суд погоджується із письмовим висновком органу опіки та піклування Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , який кореспондується дослідженим в судовому засіданні відомостям письмових доказів та показанням свідків, та приходить до переконання, що позов [PERSON] слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved