Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

12.07.2024 [PERSON] подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить визнати за ним право на середню земельну частку (пай) у розмірі 0,75 га., що розташована на території Великоколоднівської сільської ради Львівської області відповідно до сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] від 30.05.1997, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він є спадкоємцем за заповітом до майна свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , яку він має намір прийняти. Інших спадкоємців немає. Зазначає, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті батька, входить право спадкодавця на середню земельну частку (пай) у розмірі 0,75 га., що розташована на території Великоколоднівської сільської ради Львівської області. Однак, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на землю, він не може оформити спадкові права в нотаріальному порядку, а тому звернувся до суду. Ухвалою суду від 15.07.2024 відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Жовтанецької сільської ради Львівського району Львівської області - Шульган В.П. у підготовче судове засіданні не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнав позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому судовому засіданні. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно з свідоцтва про народження, яке видано повторно серії [NUMBER] від 14.02.2008, [INFO] народився [PERSON] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано 06.01.1999, [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). Відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] від 30.05.1997, який видано на підставі рішення Ради нарадних депутатів від 28.03.1997, про те, що [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка 0,75 га. в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Великоколоднівської сільської ради Львівської області (а.с. 10 зворотня сторона, 11). Разом з тим, згідно довідки Жовтанецької сільської ради Львівського району Львівської області №190/02-08 від 02.07.2024, на ім`я [PERSON] було зареєстровано Сертифікат від 30.05.1997 серії [NUMBER], на право власності на землю (середню земельну частку) розміром 0,75 га. в умовних кадастрових гектарах (а.с.10). 30.12.1998 [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті належний йому майновий пай і середню земельну частку, посвідчену сертифікатом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 30.05.1997 заповів своєму синові [PERSON] (а.с. 12). Як вказав в позовній заяві позивач [PERSON] , він не може оформити спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки в нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на право власності на земельну ділянку. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відтак, до вирішення даних спірних правовідносин, пов`язаних зі спадкуванням такої спадщини, слід застосовувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини, зокрема, відповідні норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР). Позивач через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавленний права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі статтею 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Системний аналіз статей 548, 549 ЦК УРСР свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом статті 549 ЦК Української РСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. З встановлених судом обставин справи беззаперечно встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право спадкодавця на середню земельну частку. На випадок своєї смерті спадкодавець склав заповіт, згідно якого, належний йому майновий пай і середню земельну частку заповів своєму синові, позивачу у справі [PERSON] . Також, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину, що відкрилася після смерті батька [PERSON] , що підтверджується його постійним проживанням за місцем відкриття спадщини а саме заявами [PERSON] та [PERSON] від 22.07.2024, однак [PERSON] не зміг оформити своїх спадкових прав, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Відтак, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна покійного батька [PERSON] , тому враховуючи той факт, що позивач позбавленний можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно у позасудовому порядку, хоча таке майно належить йому в порядку спадкування за заповітом, суд дійшов висновку, що таке право підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець за заповітом до майна його батька, підставно просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у нього відсутній. При цьому, сам факт відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майно. Беручи до уваги визнання позову відповідачем, дослідивши всі обставини справи, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд оцінивши ці докази як кожен окремо так і в цілому, дійшов висновку, що позов в частині визнання за позивачем права власності на середню земельну частку (пай) є підставним, обґрунтованим, та таким, що спрямований на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні його спадкових прав, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Разом з тим, суд зазначає, що у своєму позові позивач просив суд визнати право на середню земельну частку (пай), а не право власності, як це передбачено у ст. 397 ЦК України, проте суд вважає, що така обставина не може перешкодити судовому захисту порушеного права та не є виходом за межі заявлених позивачем вимог, оскільки згідно п. 4 ст. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи позовну вимогу в частині визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, то суд зазначає наступне. Так, судом задоволено позовну вимогу [PERSON] та визнано за ним право власності на спадкове майно його батька [PERSON] , а саме на земельну ділянку, що свідчить про ефективний захист майнових прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, не призведе до будь-якого захисту права позивача, оскільки є передумовою набуття права власності на спадкове майно, що вже вирішено судом. А тому, суд вважає, що у задоволенні цієї частини позовних вимог необхідно відмовити. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial