Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

18.06.2024 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ААН № 391513 від 29.09.1998 року, виданого державним нотаріусом Олександрівської державної нотаріальної контори. Ухвалою судді від 19.06.2024 року заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків. 25.06.2024 року від заявника на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 25.06.2024 року відкрито провадження по справі. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом AAH № 391513 від 29.09.1998 року належить буд. [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, складається з жилого будинку з надвірними перебудовами, що підтверджується технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду від 27.08.1998 р. Як виявилося, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом AAH № 391513 від 29.09.1998 poкy була допущена помилка - його прізвище записано як " [PERSON] " та не збігається із записом його прізвища в паспорті - " [PERSON] ", що перешкоджає йому володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. З приводу виправлення зазначеної помилки заявник звернувся до відділу ЦНАП Новодонецької селищної ради Донецької області, на що була надана усна відповідь, що відділ ЦНАП не може внести виправлення у відповідне свідоцтво та рекомендовано звернутися з метою вирішення цієї проблеми до суду. Крім того, [PERSON] звернувся до Олександрівської державної нотаріальної контори, де отримував це свідоцтво про право нa спадщину за заповітом з приводу виправлення помилки у прізвищі, але йому також в усній формі було відмовлено і рекомендовано вирішити це питання в судовому порядку. Вважає, що причиною неправильного написання його прізвища у дві літери виникла у зв`язку із неправильним перекладом прізвища з російської на українську мову. Внаслідок такої помилки, в нього на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує його особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на його ім`я. Посилаючись на вказані обставини, заявник просить суд встановити факт належності йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом AAH № 391513 від 29.09.1998 року, в якому його прізвище замість правильного " [PERSON] " зазначено " [PERSON] ". В судовому\~засіданні заявник заяву підтримав у повному обсязі, та просив її задовольнити. Надав суду пояснення, відповідно викладеним у заяві. Також додав, що нотаріус не міг внести виправлення, оскільки документи спадкової справи було передано до Донецького обласного архіву та знаходяться на тимчасово-окупованій території України в м. Донецьку. Представник заінтересованої особи, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника. Щодо задоволення вимог заявника не заперечує (а.с.35-36). Свідок [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення, відповідно до яких, він заявника знає добре. Пояснив, що сім`я [PERSON] доглядала жінку, яка залишила їм у спадок будинок. Жінка ця, бабка [PERSON] , померла чи у 1996 чи у 1998 році, точно не пам`ятає. Тоді і заселився туди заявник з родиною, зробили ремонт та з тих пір і живуть у цьому будинку. Свідок живе у буд. [ADDRESS] , а заявник майже навпроти, але точно номер будинку не знає. Як йому відомо, родичів у померлої не було. Будь-якого іншого чоловіка з прізвищем [PERSON] він не знає, знає лише [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення, відповідно до яких, він заявника знає добре - років 35. Він опікувався сусідкою свідка - бабою [PERSON] , яка заповіла йому будинок і він вступив у право власності. Свідок мешкає в буд. [ADDRESS] , а спадкодавець мешкала у буд. [ADDRESS] . [PERSON] проживає в цьому будинку десь з 1997-1998 року, після смерті бабусі вже - з 1998 року. Про те, що на нього бабуся лишила заповіт дізнався від самого [PERSON] під час спілкування по-сусідству. Будь-якого іншого чоловіка з прізвищем [PERSON] він не знає, знає лише [PERSON] . Суд, вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. В судовому\~засіданні встановлено,\~що 29.09.1998 року державним нотаріусом Олександрівської державної нотаріальної контори Звягіною А.Ф. на ім`я [PERSON] \~видано свідоцтво\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~серії ААН\~№ 391513\~від 29\~вересня 1998\~року на\~жилий будинок\~з надвірними\~перебудовами,\~розташований в\~ [ADDRESS] (а.с.10). Те, що при складанні відповідного документу, на підставі якого він видавався, було допущено помилку при написанні прізвища заявника, підтверджується паспортом громадянина України, в якому прізвище, ім`я, по батькові заявника зазначено повністю, як - " [PERSON] , [INFO] " (українською мовою) та " [PERSON] , [INFO] » (російською мовою), довідкою про присвоєння РНОКПП, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, посвідченням водія серії [NUMBER] , пенсійним посвідченням, посвідченням ветерана праці, атестатом про професійно-технічну освіту № [NUMBER] , посвідченням інваліда праці (а.с.7-8,9,14,15,16,17,18,19. ). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25.06.2024 року державним нотаріусом Олександрівської державної нотаріальної контори Звягіною А.Ф., виправлення прізвища з " [PERSON] " на " [PERSON] " у свідоцтві про право на спадщину за заповітом неможливо\~у зв`язку з тим, що відсутня можливість провести перевірку документів спадкової справи № 121-98 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки зазначена справа передана на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву Донецької області та знаходиться на тимчасово окупованій території України в м. Донецьк (а.с.25). Відповідно наданої інформації KП «Краматорське районне БТІ» від 27.06.2024 року за вих № 23, станом на 01.01.2013 року житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.09.1998 року посвідчене державним нотаріусом Олександрівської державної нотаріальної контори Звягіною А.Ф., зареєстроване в реєстрі за № 970. Державна реєстрація: реєстраційна книга №1 с. Іверське, реєстровий номер № 5, дата 29.09.1998 рік, стр.150 (а.с.32). Новодонецька селищна військова адміністрація у листі № 2102/01-04 від 12.07.2024 року повідомила, що надати копію рішення Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області від 21.12.2015 № 71/2-16 - «Про перейменування вулиць в населених пунктах Іверської сільської ради» не має можливості, оскільки документи постійного строку зберігання (2015 року) Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області передані на державне зберігання до архівного відділу Краматорської райдержадміністрації(а.с.38). Новодонецькою селищною військовою адміністрацією надано завірені належним чином: - копію заповіту посвідченого Іверською сільською радою 14 жовтня 1992 року за реєстром № 58 Олександрівського району Донецької області Донецької області (рос.мовою), відповідно до якого " [PERSON] " заповіла свій житловий будинок [ADDRESS] , а також все майно, що в ньому знаходиться " [PERSON] " (російською\~мовою) (а.с.39); - копію Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 3535997 від 10.02.2006 р.(а.с.40). Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку може бути встановлений факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи зникнення безвісти в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Оскільки на даний час відсутня можливість провести перевірку документів спадкової справи № 121-98 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , бо зазначена справа передана на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву Донецької області та знаходиться на тимчасово окупованій території України в м.\~Донецьк, внести виправлення до свідоцтва про право на спадщину за заповітом неможливо. Заявник обґрунтовано звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України. Встановлення факту належності вказаних документів для заявника має юридичне значення, оскільки наявність розбіжностей в свідоцтві про право на спадщину за заповітом позбавляє його можливості скористатися своїм законним правом на володіння та розпорядження своїм майном. З огляду\~на викладене,\~суд дійшов\~до висновку\~про необхідність\~задовольнити заяву\~ та\~встановити юридичний\~факт,\~що свідоцтво про\~право на\~спадщину за\~заповітом \~серії ААН\~№ 391513\~від 29\~вересня 1998\~року на\~жилий будинок\~з надвірними\~перебудовами,\~розташований в\~ [ADDRESS] ,\~виданого на\~ім`я\~ [PERSON] , належить саме заявникові. На підставі викладеного, та

Outcome: approved