Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

01.02.2023 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обгрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначила, що є власником блоку секції № 100 (квартири), на сьомому поверсі десятиповерхового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 37,3 кв.м., житловою 30,9 кв.м. 04.10.2022 року сталося затоплення вказаної квартири, внаслідок чого представниками КП «Управляюча муніципальна компанія «Південно-Західна» ХМР складено Акт про залиття, аварії, квартири (підвалу), що трапились на системі холодного водопостачання (опалення, гарячого водопостачання). Причиною залиття квартири сталося внаслідок того, що мешканці квартири [ADDRESS] , яка знаходиться на один поверх вище квартири позивачки, залишили відкритим кран на змішувачі холодного водопостачання, що зафіксовано комісією у вищезазначеному акті. За результатами огляду комісією встановлено, що відповідальність за нанесені збитки в результаті затоплення кв. [ADDRESS] несуть власники квартири [ADDRESS] - [PERSON] , [PERSON] . Внаслідок залиття квартири [PERSON] було завдано майнової шкоди. Так, для відновлення мінімального рівня затишку після затоплення квартири, остання була змушена здійснити витрати в загальному розмірі 8749,00 грн. А за результатами проведення експертного дослідження, кошторисна вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести в наслідок усунення наслідків затоплення блоку секції № 100 в гуртожитку по [ADDRESS] становить 23 050,00 грн. Отже, в наслідок залиття квартири, яке сталось 04.10.2022 року, позивачці було завдано майнової шкоди на загальну суму: 31 799,00 грн. [PERSON] намагалась вирішити спір у досудовому порядку, запропонувавши власнику квартири [ADDRESS] добровільно відшкодувати завдану майнову шкоду, проте останній проігнорував цю вимогу. Позивачка стверджує, що на даний час відмова відповідачів від добровільного усунення завданої майнової шкоди порушує її права та інтереси, у зв`язку із чим остання вимушена звертатися до суду за їх захистом та просить стягнути з відповідачів зазачену майнову шкоду, завдану їхніми неправомірними діями, а також спричинену їй моральну шкоду, яку остання оцінює у 15000 грн. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.02.2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.07.2023 року клопотання представника позивачки задоволено та залучено до справи у якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.10.2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.10.2023 року клопотання представника позивачки про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи задоволено, провадження по справі припинено. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.05.2024 року у звязку із надходженням до суду висновку експерта № 54/23 від 30.04.2024 року провадження по справі поновлено. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.07.2024 року клопотання предстаника позивачки про відмову від позову в частині вимог про стягнення грошових коштів з [PERSON] задоволено, провадження в частині вимог до [PERSON] закрито, розгялд справи в частині заявлених вимог відносно [PERSON] продовжено. В судове засідання позивачка та її представник не зявились, останній надіслав до суду клопотаня, у якому просив проводити судовий розгялд без участі позивачки та її представника, вимоги позову підтримали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, правом на подання до суду відзиву на позов не скористався, повідомлявся про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи, що незаявляє самостійних вимог щодо предмета спору КП «УМК «Південно-Західна» ХМР в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] (прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 26.05.2023 року) є власницею блоку секції № [NUMBER] , на сьомому поверсі десятиповерхового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 37,3 кв.м., житловою 30,9 кв.м. (далі квартира). Право власності позивачки на вищезазначену квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності від 18.05.2015 року виданого Управлінням комунального майна Хмельницької міської ради (60/100 частки) та договором купівлі-продажу частини блоку (секції) від 13.07.2015 року (40/100 частки), засвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Шульгою Т.А., та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Як вбачається із Акту про залиття, аварії, квартири (підвалу) що трапилась на системі холодного відопостачання (опалення, гарячого водопостачання) від 04.10.2022 року, складеного комісією КП «УМК «Південно-Західна» ХМР у складі: головного інженера виконавця послуг [PERSON] , голови комісії, майстра технічної дільниці [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] у жотвні 2022 року у квартирі [ADDRESS] сталося залиття на системі холодного водопостачання. Комісією у вищезазначеному акті було зафіксовано недоліки викликані залиттям, а саме: мокрі плями на кухні (стеля 4,8 кв.м., стіни 4 кв.м.), санвузол (стеля 4 кв.м.), коридор (стеля 3,6 кв.м., стіни 5,8 кв.м., затікання води під лінолеум на підлозі в кухні (8 кв.м.). Відповідно до вказаного акту залиття квартири сталося внаслідок того, що мешканці квартири [ADDRESS] (квартира яка знаходиться на один поверх вище над квартирою позивачки) залишили відкритим кран на змішувачі холодного водопостачання. Таким чином, за результатами огляду комісією встановлено, що відповідальність за нанесені збитки в результаті затоплення кв. [ADDRESS] несуть власники квартири [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] . Так, як вбачається із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності був власником 59/100 частки блоку (секції) [ADDRESS] , що відповідає розмірі площі При цьому, як вбачається із Довідки КП «УМК «Південно-Західна» ХМР № 65 від 18.04.2023 року у кв. [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , який є власником вказаної квартири у частині площі в загальному розмірі 18,30 кв.м., що підвтерджується довідкою КП «УМК «Південно-Західна» ХМР № 66 від 18.04.2024 року та особовим рахунком [PERSON] у КП «УМК «Південно-Західна» ХМР № 2204692 від 18.04.2023 року. Із проведеного на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.10.2023 року експертного дослідження № 54/23 від 30.04.2024 року вбачається, що кошторисна вартість ремонтно-будівельних робіт (вартість відновлювального ремонту), яку необхідно провести внаслідок затоплення приміщень блоку секції № 100 в гуртожитку по [ADDRESS] становить 23063 грн. За положеннями частин першої та третьої ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини першої ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно частини четвертої ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, це означає, що власник повинен не лише користуватися майном, вилучати з нього корисні властивості, але й нести відповідальність перед громадою, суспільством за належне використання цих прав. Отже всі свої дії відносно реалізації свого права він має співвідносити з загальним правилом, тобто ним не можуть порушуватися права інших осіб, суспільства. Реалізуючи право власності на річ власник має діяти в певному правовому режимі (додержуватися певних механізмів здійснення прав, наприклад правил будівництва, правил протипожежної безпеки, правил безпечного використання електромереж). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тягар утримання майна полягає в тому, що за загальним правилом саме власник як господар своєї речі зобов`язаний турбуватися про неї, забезпечувати її охорону, підтримувати в належному стані й ремонтувати її. Таке зобов`язання щодо належного утримання майна виникає з моменту набуття цього майна у власність. Частиною третьою ст. 386 ЦК України встановлено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Відповідно до частини першої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. Як вже було з`ясовано судом, комісією КП «УМК «Південно-Західна» ХМР складено Акт про залиття, аварії, квартири (підвалу) [ADDRESS] , що трапилась на системі холодного відопостачання. Вказана квартира належить позивачці на праві власності. За результатами огляду комісією встановлено, що відповідальність за нанесені збитки в результаті затоплення кв. [ADDRESS] несуть власники квартири [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] , провадження відносно якого закрито за клопотання сторони позивача. Відповідно до висновку експерта № 54/23 від 30.04.2024 року вбачається, що кошторисна вартість ремонтно-будівельних робіт (вартість відновлювального ремонту), яку необхідно провести внаслідок затоплення приміщень блоку секції № 100 в гуртожитку по [ADDRESS] становить 23063 грн. Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] в частині стягнення грошових коштів за завданну залиттям квартири шкоду з [PERSON] підлягає до задовлення у сумі, визначеній у висноку експерта № 54/23 від 30.04.2024 року, тобто 23063 грн. відмовляючи [PERSON] у стягенні з [PERSON] на користь [PERSON] витрат останньої, понесених на будівельні матеріали та купівлю кухонного столу у загальному розмірі 8749,00 грн., оскільки судом на підставі належних, допустимих та достатніх висновків достеменно не встановлено, що здійснення вказаних витрат знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із неправомірнми діями відповідача [PERSON] внаслідок яких сталось затоплення квартири позивачки. Також, [PERSON] заявлено вимогу про відщкодування її моральної шкоди у розмірі 15000 грн. Зазначений розмір позивачка аргументує тим, що внаслідок затоплення квартири їй було завдано душевних страждань у зв`язку із фактичним знищенням та пошкодженням (частковим знищенням) майна, яке на момент залиття, знаходилось у квартирі та відмовою відповідача добровільно відшкодувати завдані збитки. Внаслідок завдання шкоди квартирі через її залиття, остання стала частково непридатною для використання без проведення ремонту, було порушено звичний та розмірений спосіб життя позивачки, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного часу для вирішення проблем пов`язаних з усуненням наслідків залиття. Відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9 постанови від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому, Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №752/17832/14-ц, вказала про те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Верховний Суд у своїх постановах від 10 квітня 2019 року в справі № 464/3789/17 та від 27 листопада 2019 року в справі № 750/6330/17 зазначив, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц зазначила, що виходячи з положень статей 16 і 23 Цивільного кодексу України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом об`єктивно встановлено, що позивачці [PERSON] було спричинено моральну шкоду в результаті затоплення квартирни, у якій вона проживає та яка належить їй на праві власності, спричиненого з вини відповідача [PERSON] , що призвело до порушення звичного ритму життя позивачки (п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При надані оцінки обставинам справи, що розглядається, доказів, поданими сторонами на пдвтердження своїх вимог та заперечень, та визначенні розміру належного позивачці відшкодування, судом враховується характер правопорушення, глибина фізичних і душевних страждань потерпілого, їх тривалість, стан здоров`я потерпілого, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також поведінка відповідача за даних обставин, яка полягає у тому, що останній не визнав вину в вчиненні правопорушення, не надав суду жодних доказів на підтвердження відшкодування позивачці завданої шкоду у добровільному порядку, не намагався у інший спосіб усунути негативні наслідки для повсякденного життя, які зазнала позивачка у зв`язку із вчиненими по відношенню до неї протиправними діями. Тому, з огляду на зазначене та, разом з тим,

Outcome: approved