Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Заява мотивована тим, що заявниця 12.09.2002 року придбала квартиру під номером [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І., та зареєстрованого в реєстрі за №3234. При цьому, на момент укладення договору купівлі-продажу від 12.09.2022 року прізвище заявниці було « [PERSON] », оскільки, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Проте, у договорі в графі «Покупець» її прізвище написано « [PERSON] », що не збігається із правильним записом її прізвища в особистих документах. Таким чином, при укладенні договору купівлі-продажу, в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає позивачу володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Внаслідок помилкового написання прізвища виникла невідповідність між особистими документами та правовстановлюючим документом - договором купівлі-продажу квартиру. У зв`язку з чим виникла необхідність встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа Договору купівлі-продажу квартири від 12.09.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. Ухвалою суду від 03.05.2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі. В судове засідання заявник [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. На адресу суду від представника заявника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримала, просила її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду надала заяву про розгляд справи в її відсутність, проти заяви не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов такого висновку. Судом установлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 12.09.2002 року [PERSON] (продавець) продав, а « [PERSON] » (покупець) купила квартиру під номером [ADDRESS] в залізобетонному будинку під номером 70, площею 4015,7 кв.м., 1964 року побудови (а.с.5). Відповідно до Технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності громадянина « [PERSON] » квартира розташована на 1 поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з: 2 кімнат, житловою площею 30,0 кв.м. (а.с.7-8). З Листа КП «ВМБТІ» №1976 від 04.04.2024 року вбачається, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи №21647 на квартиру [ADDRESS] станом на 29.12.2012 року за « [PERSON] » зареєстровано право приватної власності в цілому на квартиру на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. 12.09.2002 року р№3234 (а.с.9). Відповідно до Листа приватного нотаріуса вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. станом на 12.09.2002 нотаріус посвідчував договори відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, п. 13 якої «При вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які особисто звернулись за вчиненням нотаріальних дій. Установлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, інше). Копія паспорта не долучалась, оскільки на той момент це не було передбачено Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій (норма діяла з 2009 року). Відтак, визначити та встановити чи була то помилка нотаріуса чи помилка в паспорті громадянки [PERSON] на цей час не вбачається (а.с.10). Разом з тим, згідно повторного Свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною « [PERSON] » розірвано, про що 23.03.2005 року складено відповідний актовий запис №342. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоїти їй прізвище « [PERSON] » (а.с.12). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.13). З аналізу вказаних документів слідує, що вірне прізвище заявниці під час укладення Договору купівлі-продажу було « [PERSON] », а не «Петухова» Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 187, суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Встановлення факту, що має юридичне\~значення необхідно заявнику для можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ст. 315 ч. 1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~Надані докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими\~у правовідносинах щодо встановлення\~факту належності правовстановлюючого документа, відповідають вимогам ст. ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч.3 ЦПК України. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки прізвище заявника в Договорі купівлі-продажу від 12.09.2002 року записано з помилкою через невірний переклад з російської мови на українську мову. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved