Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Адвокат Перепелиця Л.Л., діючи в інтересах [PERSON] 15.05.2024 року звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] (далі позивач) є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування та свідоцтва про право власності. В квартирі зареєстрований її син, відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , який з жовтня 2009 року в квартирі не проживає, особисті речі його відсутні. В 2009 році відповідач емігрував на роботу до Південно-Африканської Республіки. З 2017 року переїхав на постійне місце проживання до Франції. Тобто відповідач більше трьох років не проживає в квартирі з власної волі, перешкод у користуванні жилим приміщенням ніхто йому не створював. Позивач самостійно оплачує житлово-комунальні послуги, відповідач жодним чином не приймає участі в цьому. Факт реєстрації відповідача в належному позивачу приміщенні порушує її право на володіння, розпорядження і користування майном, адже вона змушена сплачувати за відповідача комунальні послуги, утримувати квартиру за власний рахунок. У зв`язку з цим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 05.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.44-45). Позивач та її представник правом на участь у судовому засіданні не скористалися, від останньої надійшла до суду заява, в якій просить справу розглянути за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подавав. Причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.1\~ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідачів, їх неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме ст.280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до частини 1\~статті 81 ЦПК України\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення\~статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування 1/2 частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко О.О. 10.05.2024 року, зареєстровано в реєстрі копією за №949 та копією договору про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко О.О. 10.05.2024 року, зареєстровано в реєстрі за №948 (а.с. 19-21, 47-48). Право власності позивача на нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.05.2024 року (а.с. 18, 49). Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] є сином позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.01.1986 року (а.с 9). Згідно довідки № 3686 від 22.05.2024 року, виданої Центром адміністративних послуг «Віза» Виконавчого комітету Криворізької міської ради [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] \~з 08.02.2002\~року по\~теперішній час\~(а.с.\~43). Актом з місця проживання, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] , підписи яких засвідчено майстром ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» [PERSON] , підтверджується, що [PERSON] , [INFO] фактично не проживає в квартирі [ADDRESS] понад 14 років, а саме з жовтня 2009 року по теперішній час (а.с.22). Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] \~в належній\~позивачу квартирі\~не проживає\~з 2009\~року без\~поважних причин,\~не користуються\~житловим приміщенням\~ квартирою\~ [ADDRESS] ,\~яка належить\~на праві\~власності позивачу\~ [PERSON] ,\~власних речей\~там не\~зберігає,\~обов`язки по\~утриманню житла\~не здійснює, дійшов до висновку про обґрунтованість пред`явлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення із визнанням\~\~ [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. (а.с. 1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved