Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

У серпні 2021 року представник АТ «Кредобанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором, який вмотивував тим, що 02.03.2020 між АТ «Кредобанк» (далі-позивач) та [PERSON] (далі -відповідач-1) укладено Кредитний договір № СL-266996. Також, вказує, що 26.02.2020 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву СL-266996 фізичної особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] (далі -відповідач-2).У Анкеті-заяві СL-266996 зазначено, що шляхом підписання цієї Анкетн-заяви позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та є таким, що не потребує згоди другого із подружжя. Вважає, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Тому, вбачає можливість застосувати до даного спору солідарним відповідачем іншого з подружжя: дружину позивача [PERSON] . Зазначає, що на виконання умов вищевказаного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, проте позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує та згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № CL-266996 від 02.03.2020 станом на 03.08.2021 заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 484 490,98 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 372 893,27 грн.; заборгованості за відсотками - 104 764, 35 грн., а також понесені банком судові витрати - 6 833,36 грн. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить суд стягнути солідарно з відповідачі вищезазначену суму боргу, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10% від ціни позову , а саме 45\~555,73 грн. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 30.03.2021 відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Крім цього, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 02.11.2022 залучено до участі в справі в якості правонаступника позивача АТ «Кредобанк» - ТОВ «Росвен Інвест Україна». 16.07.2024\~у судове\~засідання представник\~позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна» - Владко Р.О. не з`явився, при цьому у своїй заяві про залучення правонаступника, просив суд розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення в справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлялися належним чином; заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду від відповідачів не надходило, у зв`язку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи про що постановив відповідну ухвалу. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідач -1 по справі [PERSON] звернувся до первісного позивача АТ «Кредобанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №CL-266996 фізичної особи на отримання готівкового кредиту від 26.02.2020. З даної заяви судом убачається, що дружина відповідача-1 [PERSON] не заперечує пороти отримання її чоловіком кредиту, про що свідчить особистий підпис останньої у вищевказаній анкеті-заяві (а.с.16). 02.03.2020 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-266996, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 378\~244,14 грн. (а.с.9,11-12). Згідно додатку №1 до вищевказаного договору, який також підписаний відповідачем-1 [PERSON] , сторони узгодили графік платежів за кредитним договором №CL-266996 від 02.03.2020 та розрахунок сукупної вартості кредиту (зворотній бік а.с.12). Крім цього, 02.03.2020 відповідач-1 [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту, яким визначено інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма); зазначено суму/ліміт кредиту у розмірі 378\~244,44 грн.; строк кредитування 60 місяців; процентна ставка, відсотків річних у розмірі 35 %; загальні витрати за кредитом в сумі 435\~285,25 грн. та орієнтовану загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) в загальному розмірі 813\~529,39 грн.; орієнтовану реальну річну процентну ставку, відсотків річних у розмірі 41,19 %; наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, зокрема визначено розмір пені та штрафи (а.с.13-14). Меморіальним ордером №12299098 від 02.03.2020 та випискою про рух коштів по рахунку [PERSON] № [NUMBER] з 02.03.2020 по 03.08.2021 підтверджується надання АТ «Кредобанк» грошових коштів [PERSON] (а.с.7,8,10). Згідно з наданим розрахунком заборгованості за договором кредиту №CL-266996 від 02.03.2020, [PERSON] станом на 03.08.2021 має загальну суму заборгованості у розмірі 477\~657,62 грн., з яких: 372\~893,27 грн. сума заборгованості за тілом кредиту та 104\~764,35 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.6). Судом також установлено, що 28.04.2021 АТ «Кредобанк» на адресу [PERSON] направило досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, яка станом на 01.04.2021 становить 372\~893,27 грн. заборгованості по тілу кредиту (строкова та прострочена) та 60\~210,02 заборгованість за відсотками, проте відповідачем вказану вимогу залишено без належного реагування (а.с.15, 17,18). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з такого. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. \~ \~ \~ \~Згідно із ст. ст.\~526,\~530,\~623,\~624,\~625 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із частиною першою та другою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. У кредитному договорі №CL-266996 від 02.03.2020 та паспорті споживчого кредиту, підписаних сторонами, зазначені розмір кредиту, строк (термін) кредитування, загальні витрати за кредитом, розмір відсотків, орієнтована реальна річна процентна ставка, відсотків річних, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, зокрема визначено розмір пені та штрафи, а також сторони узгодили графік платежів за кредитним договором №CL-266996 від 02.03.2020 та розрахунок сукупної вартості кредиту. Окрім того, як зазначено вище, згідно статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За умовами кредитного договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 60 місяців до 28 лютого 2025 року (а.с.10-12). Водночас, як зазначалось 28.04.2021 АТ «Кредобанк», правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна» на адресу [PERSON] направило досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, яка станом на 01.04.2021 становить 372 893,27 грн. заборгованості по тілу кредиту (строкова та прострочена) та 60 210,02 грн. заборгованість за відсотками. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Крім того, Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року № 564/2199/15-ц зазначив, що згідно зі статтею 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з відповідної дати, тому у кредитора відсутні підстави для стягнення після зміненої дати виконання зобов`язання процентів за користування кредитом, штрафів та пені, визначених договором. З огляду на те, що АТ «Кредобанк», правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна», 28.04.2021 надіслав до відповідача-1 [PERSON] вимогу про дострокове погашення простроченої заборгованості в якій, зокрема визначив, що на дату вимоги заборгованість за простроченим відсоткам становить 60 210,02 грн., нарахування відсотків після такої вимоги у розмірі 104\~764,35 грн (позовна вимога) є неправомірним. Відповідно до ч.2\~ст.78 ЦПК України\~обставини справи, які за\~законом\~мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, судом встановлено, що АТ «Кредобанк», правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна» свої зобов`язання за кредитним договором №CL-266996 від 02.03.2020, виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу [PERSON] кредиту у сумі 378\~244,44 грн. Проте відповідач не виконав свої зобов`язання по кредитному договору, у зв`язку із чим утворилася заборгованість за даним договором. Отже, судом встановлено, що між АТ «Кредобанк», правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна» та відповідачем-1 [PERSON] існують договірні правовідносини, що підтверджується письмовими доказами, а саме: анкетою-заяво № CL-266996 фізичної особи на отримання готівкового кредиту від 26.02.2020; кредитним договором № CL-266996 від 02.03.2020; узгодженим графіком платежів за кредитним договором №CL-266996 від 02.03.2020 та розрахунок сукупної вартості кредиту; паспорт споживчого кредиту; меморіальним ордером №12299098 від 02.03.2020 та випискою про рух коштів по рахунку [PERSON] № [NUMBER] з 02.03.2020 по 03.08.2021, а також та розрахунком заборгованості за договором кредиту №CL-266996 від 02.03.2020, [PERSON] станом на 02.03.2020 За таких обставин, позивачем доведено наявність чинних між сторонами кредитних правовідносин, наявність обов`язку відповідача щодо виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а також порушення такого зобов`язання відповідачем -1, що призвело до виникнення заборгованості у відповідача -1 перед позивачем, а тому право кредитора підлягає захисту у судовому порядку. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Кредобанк», правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна» до відповідача-1 [PERSON] підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача-1 [PERSON] заборгованість за кредитним договором №CL-266996 від 02.03.2020 станом на 03.08.2021, яка у загальному розмірі становить 433\~103,29 гривень, з яких: 372\~893,27 грн. сума заборгованості за тілом кредиту та 60 210,02 грн. сума заборгованості за відсотками. Разом з\~тим,\~звертаючись до\~суду з\~даним позовом,\~АТ "Кредобанк", правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна», як на підставу своїх позовних вимог про солідарне стягнення із відповідачів заборгованості за кредитним договором, покликався на те, що даний кредит був отриманий позичальником [PERSON] , який перебуває у зареєстрованому шлюбі, а відтак в інтересах сім`ї, а тому подружжя має нести солідарну відповідальність по погашенню вказаного кредиту. Відповідно до ч. ч. 2, 3,4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Правовий аналіз ч.4 ст. 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх не спростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові N 6-163цс12 від 20 лютого 2013 року та в постанові від 14 вересня 2016 року у справі N 334/5907/14-ц (провадження N 6-539цс16). Судом встановлено, що у п. 2.4 кредитного договору №CL-266996 від 02.03.2020 зазначено, що кредит надається [PERSON] на поточні потреби у сумі 378244,14 грн. Водночас, матеріали справи не містять належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, що відповідачем-1 [PERSON] кредитний договір укладено в інтересах сім`ї, а грошові кошти одержані за договором, використані в інтересах сім`ї, отож відсутні правові підстави кваліфікувати другого ( в даному випадку відповідача- 2) з подружжя як зобов`язану особу (боржника), а його згода на отримання кредиту іншим із подружжя не пов`язує виникнення обов`язку з фактом надання нею згоди на вчинення правочину. Посилання позивача на судову практику висловлену у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №205/5882/18, суд вважає хибними, оскільки правовідносини не є подібними. Отже, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд прийшов до переконання, що позивачем не доведено, що отримані відповідачем-1 [PERSON] грошові кошти за кредитним договором від 02.03.2020 були використані в інтересах сім`ї, а тому вказаний договір не створює будь-яких обов`язків для відповідача-2 [PERSON] , відтак у задоволенні позову в частині солідарного стягнення боргу за кредитним договором із останньої слід відмовити. З врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги АТ "Кредобанк", правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна», підлягають задоволенню частково, то у рахунок повернення сплаченого судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача-1 на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 6\~195,96 грн. (із розрахунку: 6833,36 грн. х 433\~103,29 грн. / 477\~657,62 грн.). Окрім того, у позові представник позивача просить суд про стягнення із відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 % від ціни позову, а саме 45\~555,73 гривень. Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі N826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Позивачем до позовної заяви додано копію договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 (а.с.29), копію ордеру серії КС №573217 (а.с.30), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000531 та копію посвідчення адвоката України (а.с.32). Водночас, матеріали справи не містять доказів узгодженого розміру правової (правничої) допомоги в рамках даного позову, детального опису робіт (наданих послуг), оплати витрат на професійну правничу допомогу позивачем (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а отже такі витрати є не доведеними позивачем, тому у задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у 10 % від ціни позову, а саме 45\~555,73 гривень, слід відмовити. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial