Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з вказаним вище позовом просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що вона як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка та як колишній член колгоспного двору має право на вказаний будинок, але оскільки правовстановлюючі документи на будинок на спадкодавця не видавалися, вона позбавлена можливості оформити спадщину на своє ім`я. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 квітня 2024 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30\~травня 2024\~року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач та її представник адвокат Шолох О.В. в судове засідання не з`явилися, представником позивача надано заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач об`єднана територіальна\~громада в\~особі Іванівської\~ сільської\~ради Чернігівського\~району Чернігівської\~області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, у поданому клопотанні просить справу розглядати у відсутності їх представника, заперечень проти позову немає ( а.с.40,41). \~ \~ \~ \~Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Чернігівська районна державна нотаріальна контора, у поданому\~клопотанні просить про розгляд справи без участі представника нотконтори ( а.с. 33). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з частиною 3 статті 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. \~ \~ \~ \~ Відповідно до копії технічного паспорту, домоволодіння по [ADDRESS] було побудоване в 1960 році ( а.с. 19). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до довідок № 124, №125 від 20.03.2024, виданих виконавчим комітетом Іванівської сільської\~ради Чернігівського\~району Чернігівської\~області на підставі погосподарських книг сільської ради за 1986-1990 роки, 1991-1995 роки, станом на 01.07.1990 та 15.04.1991 за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та проживали [PERSON] \~голова домогосподарства\~та його дружина - [PERSON] ( а.с. 6 -зворот, 7 ). Тобто, вищезазначене господарство, згідно погосподарських книг сільської ради за 1986-1990 роки, 1991-1995 роки, відносилось до категорії „колгоспний двір, головою якого був [PERSON] , а членом двору була його дружина [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України Про власність. \~ \~ \~ \~Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Оскільки встановлено, що спірний будинок належав до суспільної групи господарств «колгоспний двір», тому голова колгоспного двору - [PERSON] та член цього двору [PERSON] мали право на частину в праві сумісної власності на підставі статей 120, 123 ЦК УРСР по частині домоволодіння кожен. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5 зворот.). До спадкового майна померлого [PERSON] належить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 127 від 25.03.2024, виданої виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, на день смерті 23.03.2010 [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] разом із дружиною, [PERSON] ( а.с. 7). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Як вбачається з копії спадкової справи № 234/2021,\~яка надійшла\~із Чернігівської\~районної державної\~нотаріальної контори (а.с.33-38), після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняла його дружина [PERSON] , яка 14.09.2021 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Свідоцтво про право на спадщину на вказаний вище житловий будинок, спадкоємцю не видавалося. Таким чином, після смерті [PERSON] позивач [PERSON] стала мати право на вказане вище домоволодіння в цілому, а саме, на 1/2 частину як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка та на 1/2 частку, що належала їй, як колишньому члену колгоспного двору. З довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» за № 540 від 06.03.2024 вбачається, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 не зареєстровано (а.с. 9). Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. \~ \~ \~ \~В зв`язку\~із відсутністю\~правовстановлюючого документу\~на вказаний\~будинок на ім`я спадкодавця [PERSON] , позивачу було відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що відображено в листі Державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори №1088 від 05.07.2024 року. \~ \~ \~ \~Підставою звернення позивача до суду з даним позовом є неможливість оформлення нею свого права на спадщину за законом в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що в даному випадку наявністю вказаної відмови у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори доведено неможливість позасудового оформлення права на спадщину на вказаний будинок через відсутність на нього правовстановлюючих документів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що за позивачем [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] \~ можливо визнати право власності на спірне домоволодіння в цілому.

Outcome: approved