Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати щомісячно аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з його навчанням у Державному біотехнологічному університеті, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дати пред`явлення позову і до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2027 року, але не більш ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що з 21.01.2006 по 20.08.2015 позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] у них народився син - [PERSON] , який на даний момент проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Позивач зазначає, що [PERSON] є здобувачем вищої освіти першого курсу бакалаврського рівня денної форми навчання факультету мехатроніки та інжинірингу з 01.09.2023, дата закінчення університету 30.06.2027. Оскільки відповідач життям сина не цікавиться та будь-якої матеріальної допомоги на його навчання не надає, позивач з метою захисту інтересів сина змушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечую. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщенням оголошень про виклики в судові засідання на офіційному веб-сайті «Судова влада», відзив не подав. Третя особа у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся, письмові пояснення не надав, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 20.08.2015 року розірвано, про що свідчить копієя свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції у Харківської області, актовий запис за № 17 /а.с.10/. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.10.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківської області /а.с.9/. Відповідно до копії довідки № 140 від 27.02.2024 року, яку видано деканом факультету мехатроніки та інжинірингу Державного біотехнологічного університету, [PERSON] дійсно є здобувачем вищої освіти І курсу бакалаврського рівня денної форми навчання факультету мехатроніки та інжинірингу Державного біотехнологічного університету. Зараховано до навчання з 01.09.2023 року. Термін закінчення навчання - 30.06.2027 року /а.с.11/. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст. 28 Конвенції про права дитини, дитина має право на освіту. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене узгоджується з Постановою Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», так, у п. 20 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 також зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Факт подання позову свідчить про недосягнення домовленості між сторонами (батьками дитини) щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. З огляду на зазначене вище, суд вважає, що [PERSON] , у зв`язку з навчанням, потребує матеріальної допомоги для організації нормальних умов свого життя та навчання. При визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст.ст. 182, 200 СК України, судом враховано матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини. Потреба в матеріальній допомозі пов`язана з навчанням. Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітню дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Обставини, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на період навчання [PERSON] , матеріали справи не містять, відповідач мешкає окремо, допомогу на утримання сина не надає, є особою працездатного віку. Доказів, які б свідчили про те, що відповідач [PERSON] не працює, має тяжкі або хронічні захворювання, має інших утриманців, та у зв`язку з цим не має матеріальної можливості надавати допомогу дитині, яка продовжує навчання, суду не надано. Доказів на спростування тих обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, відповідачем не надано. З урахуванням обставин зазначених вище, враховуючи матеріальне становище дитини, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), що буде стягуватися щомісяця, до закінчення [PERSON] навчання, але не більше як до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved