Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

03.04.2024 р. ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.05.2023 р. між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 78626112 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу кошти в сумі 10000, 00 грн, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит в строк, визначений умовами договору. Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 39640, 00 грн, яка складається з 10000, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 29640, 00 грн заборгованість по процентах. Справу передано головуючому судді 08.04.2024 р. 11.04.2024 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12.04.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Проведення підготовчого судового засідання призначено на 13.05.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.05.2024 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено на 06.06.2024 р. з метою повторного виклику відповідача в судове засідання. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06.06.2024 р витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо належності [PERSON] банківської картки (рахунку) № [NUMBER] . Витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» виписку по рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] , за період з 06.05.2023 р. до 08.05.2023 р. 26.06.2024 р. від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані докази, зареєстровані за вх. № 2453/24. 01.07.2024 р. до суду надійшов відзив, з якого вбачається, що відповідач не визнає заявлені позовні вимоги з огляду на те, що позивачем не доведено дійсної наявності правовідносин між [PERSON] та ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів», оскільки відповідач ніколи не отримував електронно-цифровий підпис, відповідно, ніколи ним не підписувався. Також зазначив, що матеріали справи не містять жодних підтверджень, що спірні кредитні договори були акцептовані сторонами, в порядку, передбаченому законом, що ці договори підписав відповідач. Відповідач зауважує, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження дійсного отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором. Не надано інформації з приводу відкриття рахунку для зарахування кредиту, відсутні докази користування відповідачем кредитними коштами, відсутня інформація про рух коштів. Також відповідач зазначив про безпідставність нарахування до стягнення суми відсотків, що передбачені договором після спливу договором строку кредитування. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 06.05.2023 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 78626112, згідно якого відповідачу надано позику (кредит) в розмірі 10000, 00 грн на строк до 05.06.2023 р., зі зниженою процентною ставкою - 2, 5 % за день, процентна ставка за понадстрокове користування - 2, 70 % за день (а. с. 7-8). Згідно з п. 1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов'язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно п. 2 вказаного договору встановлено параметри та умови позики, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Сума позики 10000, 00 грн, строком на 30 днів, процентна ставка 2, 5 %. Договір позики містить відмітку про підписання електронним підписом. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових, послуг» та нормативно-правовими актами Національного банку України (п.п. 5.1. п.5 Договору позики). Відповідно до п. 20 договору позики цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Зідно з довідкою про укладення договору (ідентифікацію), виданою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», клієнт [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір № 78626112 від 06.05.2023 р., ідентифікований товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором). Одноразовий ідентифікатор utRiT3xeDT. Час відправки ідентифікатора позичальнику 06.05.2023 р. 16:47:30. Електронна пошта, на яку було направлено ідентифікатор, [INFO] (а. с. 28). Листом № 04/01-2024-1 від 04.01.2024 р. ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», яка діє на підставі витягу з реєстру платіжної інфраструктури з інформацією про ліцензію на надання фінансових платіжних послуг від 27.04.2023 р. № 21/764-рк, відповідно до умов договору № 23-01-18/5 від 23.01.2018 р., укладеного з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», повідомила про здійснення наступного успішного переказу: 06.05.2023 р., сума 10000, 00 грн на карту № [NUMBER] , номер платежу 6381898882176562627228029. Оскільки компанія не здійснює операції з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються (а. с. 22). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 78626112 від 06.05.2023 р. розмір заборгованості [PERSON] станом на 03.09.2023 р. становить 39640, 00 грн (а. с. 24-27). Як вбачається з відповіді АТ КБ «ПриватБанк» та доданої до неї виписки по рахунку, банківська картка № [NUMBER] була відкрита на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та 06.05.2023 р. на цю картку відбулося зарахування грошового переказу у сумі 10000, 00 грн. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 р. № 675-VIII (далі - Закон) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. ч. 7, 12 ст. 11 вказаного закону договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Відповідач, в електронній формі через сайт кредитодавця (особистий кабінет) шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, котрий йому було надіслано через телекомунікаційну систему в електронному повідомленні на електронну адресу, вказану під час подання заявки ( [INFO] ), підписав договір позики № 78626112, що відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» свідчить про укладення договору. А тому доводи відповідача в цій частині є неспроможними. Щодо безпідставність нарахування до стягнення суми відсотків, що передбачені договором після спливу договором строку кредитування, суд звертає зважає на таке. Відповідно до ст. 1048 ЦПК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦПК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з п. 1 договору позики № 78626112 від 06.05.2023 р. за цим договором позикодавець зобов'язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно п. 4 договору позики проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Згідно п. 18 договору позики, якщо сума позики, зазначена в п.п. 2.1. п. 2 договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нарахування процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (зокрема щодо незастосування в період карантинних обмежень). Відтак за умовами договору було передбачено нарахування процентів до дати повернення позики на її залишок. Крім того, суд звертає увагу на те, що ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» нараховувало проценти в період карантину за базовою процентною ставкою, а обмеження стосовно нарахування в період карантину згідно договору позики стосуються виключно понадстрокового користування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 викладено висновок, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Доводи відсутностів доказів на підтвердження дійсного отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором спростовуються наданою АТ КБ «ПриватБанк» інформацією в якій зазначено, що банківська картка № [NUMBER] була відкрита на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та 06.05.2023 р. на цю картку відбулося зарахування грошового переказу у сумі 10000, 00 грн. Крім того, з наданої банком виписки вбачається, що станом на момент зарахування вказаних коштів, залишок коштів на картці відповідача становив 177, 76 грн. Натомість, в той же день 06.05.2023 р. відповідач витратив з картки на придбання мобільного телефону 4800, 00 грн, тобто одразу скористався наданим кредитом, що додатково засвідчує обставину виникнення між позивачем та відповідачем договірних правовідносин. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Крім того, позивачем понесені витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, у розмірі 7100, 00 грн на підставі договору № 03-08/2023, укладеного03.08.2023 р. з АО "Правовий діалог", згідно п. 4.1 якого підготовка та направлення однієї позовної заяви оцінюється у 7100, 00 грн. До позовної заяви позивачем також додано актприймання-передачі справ на надання правничої допомоги від 29.09.2023 р., акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 12.12.2023 р., платіжну інструкцію про оплату послуг правничої допомоги (а. с. 29 - 35). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 р. суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Оскільки, на переконання суду, розмір гонорару, визначений стороною та адвокатським об`єднанням, не є завищеним щодо іншої сторони спору та є належним чином обґрунтованим, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати позивачем на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 7100, 00 грн.

Outcome: approved