Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи її тим, що [INFO] в с. Мухівці, Вінницького району Вінницької області, вона із [PERSON] домовилися про те, що відповідач продасть їй: - житловий будинок під номером [ADDRESS] , загальною площею 63,1 кв.м. з господарськими будівлями, що належить Продавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Науменко В.В.; - земельну ділянку площею 0,1615 га, кадастровий номер 0523085801:04:003:0007, місце розташування якої село Мухівці Вінницького району Вінницької області, призначення якої - для обслуговування житлового будинку, що належить Продавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Науменко В.В.; 16.05.2022 року позивач та [PERSON] уклали письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до умов вказаного договору, продавець зобов`язується здійснити нотаріальне посвідчення цього договору у строки, визначені за згодою між ним, та покупцем. В свою чергу, позивач зобов`язувалася сплатити йому 180 000 гривень за нерухоме майно, що і зробила, що підтверджує його розписка, написана ним власноручно. А [PERSON] зобов`язався самостійно на протязі трьох місяців з дня написання розписки оформити належним чином договір купівлі-продажу нерухомого майна. Станом на 03 червня 2024 року, [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок цього позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 25.05.2024 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача 25.06.2024 року від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Від відповідача 18.07.2024 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Інших заяв і клопотань від позивача та відповідача по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 19.06.2024 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 25.05.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі. В підготовче судове засідання сторони по справі не з`явилися, від позивача 18.07.2024 року надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутність сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Так як від відповідача подана заява про визнання позову, тому суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, немає. Судом досліджено надані сторонами наступні докази, а саме технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.7-9), договір купівлі-продажу житлового будинку від 10 листопада 2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-11), витяг з державного реєстру правочинів від 10.11.2005 року № 1717308 (а.с.12), витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 9362268 від 21.12.2005 року (а.с.13), державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 386440 (а.с.16), договір купівлі продажу земельної ділянки від 27 квітня 2006 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с.17-18), договір купівлі-продажу нерухомого майна від 16.05.2022 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с.19-21), розписку [PERSON] від 16 травня 2022 року (а.с.22), висновок про вартість нерухомого майна від 30 травня 2024 року (а.с.23), та враховуючи заяву про визнання позову відповідачами, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Стаття 41 Конституції України законодавчо затвердила, що кожен має право володіння, користування і розпорядження своєю власністю. Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини по володінню, користуванню і розпорядженню майном. Право власності в Україні охороняється законом. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Всі форми власності рівноправні. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Європейський суд з прав людини в своїх рішення «Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991 року, «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року, сформував позицію, про те, що держава під час виконання своїх функцій, щодо захисту права власності має дотримуватись принципу правомірних або законних очікувань громадян, а також утримуватись від необґрунтованого пасивного втручання у разі якщо такі очікування на оформлення права власності за особою підтвердженні будь-якими засобами, передбаченими національним законодавством. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. (ст.657 ЦК України) Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. (ч.3 ст.640 ЦК України) Згідно ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. (ч.2 ст.220 ЦК України). Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Стаття 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 4 статті 334 ЦК України визначає, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Висновки суду З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 16.05.2022 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , та визнання за останньою права власності на нерухоме майно. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Оскільки позивач просила не стягувати на її користь сплачений судовий збір за подання позовної заяви, судові витрати слід залишити за позивачем [PERSON] . На підставі вище викладеного,

Outcome: approved