Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.06.2021 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики шляхом №2433119 підписання електронним підписом відповідача. Сума позики 3000 грн. ТОВ «Маніфою» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. 13.10.2021 між ТОВ «Маніфою» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №13/10-2021, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договором позики №2433119 від 02.06.2021, який було укладено між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі й за договором позики, який було укладено ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, тому станом на 10.05.2024 виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 49971,90 грн. \~ \~ \~ \~11.06.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 46 971, 90 грн не відповідають Закону з огляду на наступні обставини. Як зазначено вище строк кредитування відповідача за договором позики №2433119 від 02.06.2021 складає 27 днів, тобто до 29.06.2021. Додаткових угод про продовження строку позики між сторонами не укладено. Нарахування позивачем відсотків після спливу строку погашення позики є безпідставним та незаконним. Так, відповідно до змісту Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12: "54.Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 66. З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом (див. пункт 54 цієї постанови), то після 3 червня 2008 року позивач не міг такі проценти нараховувати. Таким чином, заборгованість позивача за Договором складає суму передбачену Договором, а саме 4 611, 90 грн, що складає 1/10,83 частку, або 9,2 % суми позову. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина сплаченого судового збору в розмірі 3 028, 00 Х 9, 2 % = 278,57 грн, частина витрат на правничу допомогу в розмірі 13 000 Х 9, 2 % = 1 196 грн. 04.07.2024 до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, згідно яких нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору. Пунктами 2.5, 3.1.3, 3.2.1 передбачено нарахування відсотків за фактичний строк користування позикою поза межами двадцяти семиденного (пільгового) строку користування позикою. Вищезазначені умови нарахування відсотків на прострочену позику були прийняті позичальником, а тому, заявлені до стягнення відсотки підлягають стягненню у повному обсязі. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, відповідач не заявляє про неспівмірність витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Оскільки Відповідач вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, ним здійснено розрахунок витрат пропорційно до вимог, які, на його погляд, підлягають задоволенню. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З урахуванням норм чинного законодавства України відсутні будь-які підстави щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу на користь позивача. 08.07.2024 до суду від представника відповідача надійшли заперечення. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 04.06.2024 відкрито провадження у даній цивільній справі, справа призначена у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що 02.06.2021 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики шляхом №2433119 підписання електронним підписом відповідача. Відповідно до п.2.3.3 Договору сума позики 3000 грн. Згідно із п.2.3.4 Договору строк позики до 29.06.2021 (27 днів). Відповідно до п.2.4.2 Договору середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1,99000 від суми позики за кожен день строку користування позикою в межах повного строку позики. Базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1,99000% від суми позики за кожен день строку користування позикою (п.2.4.4). Згідно із п.2.5 Договору розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1,01 % від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою. Відповідно до п.2.6 Договору позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті на веб-сайті Товариства протягом трьох робочих днів з дати підписання Договору. Пунктом 2.8 Договору визначено, що розмір процентних ставок, визначених пунктами 2.4, 2.5 договору є фіксованим та може бути змінено позикодавцем в односторонньому порядку лише за умови попереднього письмового повідомлення позичальника; Відповідно до п.3.1.1 Договору проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включно. Згідно із п.3.2.1 Договору проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором у розмірі, визначеному п.2.5 Договору, за кожен день прострочення; 13.10.2021 між ТОВ «Маніфою» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №13/10-2021, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договором позики №2433119 від 02.06.2021, який було укладено між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі й за договором позики, який було укладено ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики станом на 10.05.2024 загальна сума заборгованості становить 49971,90 грн, з яких: заборгованість за кредитом 3000 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 46971,90 грн. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені ст.611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст.1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно із ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Враховуючи вказані норми матеріального права, позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач надав належні та допустимі докази наявності між позивачем та первісним кредитором договірних відносин з кредитування, наявність договорів факторингу та перехід права вимоги за договором фінансового кредиту на підставі договору факторингу до позивача. Відповідач належним чином умов договору не виконував. На погашення кредитних коштів оплату проводив частково та з порушенням термінів, у зв`язку із чим утворилась заборгованість. Доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. Але ж що стосується вимоги про стягнення з відповідача процентів за період невиконання грошового зобов`язання після завершення періоду кредитування, то суд виходить з наступного. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У справі відсутні докази, що позивачем нараховувались проценти відповідно до п.2.4, 2.5 договору. Як вбачається з договору позики, строк його дії становить 27 днів. Додаткових угод щодо продовження строку кредитування матеріали справи не місять. Отже, оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за договором позики по за межами строку кредитування задоволенню не підлягають. Суд вважає, що відповідно до п.2.3.4 договору позики №2433119 від 02.06.2021 термін повернення кредиту визначено до 29 червня 2021 року, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 30 вересня 2021 року по 10 травня 2024 року відсутні. За таких обставин, встановивши, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики та обумовлено строк кредитування, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення тіла кредиту та процентів в межах вказаного строку. Доводи позивача, що умовами договору передбачено сплату відсотків до дня фактичного погашення заборгованості є необґрунтованими, оскільки п.2.5, 3.2.1, на які посилається позивач, не містять умови нарахування відсотків поза межами строку кредитування. Суд звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування відповідача за даним договором був пролонгований кредитодавцем, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування, відповідно до розрахунків заборгованості нарахування процентів у відповідності до статті 625 ЦК України позивачем не здійснювалось. З урахуванням зазначеного вище, суд вважає необхідно відмовити у стягненні з відповідача заборгованості по відсоткам, який не деталізований та позбавляє можливості суд встановити розмір відсотків (заборгованості), оскільки таке нарахування здійснювалось за період після зазначеного договором строку кредитування з 30.06.2021 по 10.05.2024, у зв`язку з чим підлягає стягненню заборгованість по відсоткам за період з 03.06.2021 по 29.06.2021 включно у сумі 1611,90 грн. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, суд задовольняє заявлений позов частково, необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3000 грн, заборгованість за процентами за період з 03.06.2021 по 29.06.2021 включно у сумі 1611,90, а всього 4611,90 грн. Згідно із п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial