Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , в т.ч. на належну їй 1/3 частину домоволодіння, на 1/6 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , на 1/3 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , а також на 1/6 частину цього домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала цю частку після смерті чоловіка [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказане домоволодіння, в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом після смерті батьків, що позбавляє її можливості оформити спадщину на спадкове майно та на належну їй частку домоволодіння. Окрім цього, позивачка просила суд витребувати у Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області та приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. копії спадкових справ № 396/2006 та № 62/2020. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області та приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. надати суду належним чином посвідчені копії спадкових справ № 396/2006 та № 62/2020, у разі їх відкриття, та витяги про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкових справ, зокрема щодо майна: [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] , останнє місце проживання яких було с. Палагичі Івано-Франківського району Івано-Франківської області. 30.05.2024 року від приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. надійшла копія спадкової справи № 62/2020, заведена після смерті [PERSON] 14.06.2024 року з Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області надійшла копія спадкової справи № 396/2006, заведена після смерті [PERSON] . Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Представник відповідача Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає та просив розгляд справи провести без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу. Дослідивши та\~оцінивши докази\~по справі,\~суд вважає,\~що позов\~підлягає до\~задоволення,виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 5 Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON] , який був головою двору, [PERSON] та [PERSON] (позивачка) значилось господарство (колгоспний двір), розташоване\~по [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 13.09.2023 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , побудовані у період з 1965 року по 1969 рік, не є самовільним будівництвом (а.с. 4-7). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~від 22\~грудня 1995\~року №\~20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Пунктом 3 вищевказаної Постанови визначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13\~Закону України «Про власність»\~об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав. Отже [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (позивачка) в рівних долях (по 1/3 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про народження позивачки її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). 16.05.1981 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 19). [INFO] [PERSON] (батько позивачки) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (мати позивачки) та [PERSON] (позивачка) прийняли спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (батько позивачки), успадкувавши належну йому 1/3 частину домоволодіння (по 1/6 частині кожна), оскільки вони вступили в управління спадковим майном, до дня смерті проживали разом з ним та вели з ним спільне господарство, що підтверджується довідкою Палагицького старостинського округу № 17 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 279 від 22.05.2024 року (а.с. 11) та довідкою Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 1916 від 21.12.2006 року (а.с. 62 зворот). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 396/2006 від 27.12.2006 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (батько позивачки) (а.с. 60-74), з якої вбачається, що [PERSON] (мати позивачки) та [PERSON] (позивачка) є єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] (батько позивачки), інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає та з заявами про прийняття спадщини інші особи не звертались. [INFO] [PERSON] (мати позивачки) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16). Ще за життя [PERSON] (мати позивачки) посвідчила на ім`я [PERSON] (позивачка) заповіт, яким заповіла їй все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 15.08.2003 року (а.с. 14). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , успадкувавши 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (1/3 частину належну спадкодавцю + 1/6 частину успадковану спадкодавцем після смерті [PERSON] ), оскільки вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Палагицького старостинського округу № 17 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 278 від 22.05.2024 року (а.с. 12). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 62/2020 від 21.02.2020 року, заведеною приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON] (мати позивачки) (а.с. 38-55), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає та з заявами про прийняття спадщини інші особи не звертались. Отже на момент звернення до суду позивач правомірно претендує в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в т.ч. на належну їй 1/3 частину домоволодіння, на 1/6 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала 1/6 частину цього ж домоволодіння після смерті чоловіка [PERSON] (батько позивачки). Позивачці [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом після смерті батька [PERSON] та за заповітом після смерті матері [PERSON] на спадкове домоволодіння, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності на спадкове майно, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданими державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 65/02-31 від 14.02.2024 року та приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 129/02-31 від 17.02.2024 року (а.с. 17, 36). Відповідно до довідки Івано-Франківського ОБТІ від 13.09.2023 року реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , не проводилась (а.с. 8). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, враховуючи те, що відповідач повністю визнав позов, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило,\~ суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується. На підставі ст.ст. 535, 548, 549, 553, 560, 561 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved