Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

09.04.2024 року позивач про стягнення боргу за договором займу, у якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь еквівалентно 3012 дол . США з оплатою у гривнях по курсу НБУ на день платежу за договором займу від 22.06.2023 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.05.2024 року у вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та призначено спрощене провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, в своєму позові просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судові засідання повторно не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2\~ст. 191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.06.2023 року було укладено договір займу між позивачем та [PERSON] , за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 19000,00 грн., що еквівалентно 500 доларів США, строком на 36 місяців. Відповідно п.4.1. Договору, плата за користування позикою складає 120% річних. Тобто позичальник сплачує щомісячно, до 22 числа кожного місяця, суму процентів у розмірі 1900 грн., що еквівалентно 50 доларам США. Згідно п.4.2. Договору, у разі якщо позичальник не сплатив плановий щомісячний платіж за користуванні позикою повністю, до дати, зазначеної у пункті 4.1. договору, процентна плата складає 2% в день 732% річних від суми позики, тобто у розмірі 400 грн., що еквівалентно 10 дол. США в день. Пунктом 4.3. передбачено, що позикодавець також утримує з позичальника пеню у розмірі 1% від суми позики у розмірі 200 грн., що еквівалентно 5 доларам США, за кожні сутки прострочки платежу. Згідно п. 8.2. Договору, після 22.06.2026 року, якщо залишиться заборгованість, незалежно від джерела її виникнення, процентам, штрафним санкціям чи тілу позики, по всій сумі заборгованості буде діяти ставка в розмірі 2% в день (732% річних), що еквівалентно 10 дол. США в день, до повного її погашення. Відповідно до п. 8.4. у разі прострочки платежів більш ніж на 20 днів, після 22 числа кожного місяця, стягується штраф у розмірі суми позики. Згідно п. 8.6., позика в національній валюті фіксується на день його видачі в дол.США за курсом 38,00 грн. за 1 дол.США. Якщо на момент повернення внеску курс долара США зміниться, то повернення здійснюється в гривні в перерахунку на курс НБУ по продажу долара на день платежу, але не менше ніж по курсу 38,00 грн. за долар США. Отже, 22.06.2023 року [PERSON] отримав від позивача грошові кошти в сумі 19 000,00 грн. за договором позики, що підтверджуєтеся відповідною розпискою. Цей факт позичальник не спростувував. Відповідно договору поруки від 22.06.2023 року [PERSON] зобов`язується перед позикодавцем відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань, що виникли з договору займу від 22.06.2023 року, який був укладений між позивачем та [PERSON] на суму 19 000,00 грн. Крім того, відповідно договору поруки, [PERSON] зобов`язується перед позикодавцем відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань, що виникли з договору займу від 22.06.2023 року, який був укладений між позивачем та [PERSON] на суму 19 000,00 грн. Суд звертає увагу, що жодного доказу на спростування поручителями факту укладання ними зазначених договорів поруки відповідачами не надано. За розглядом справи судом встановлено, що позичальник свої боргові зобов`язання перед позивачем належним чином не виконав та суму позики у встановлений строк не повернув. На спростування викладеного відповідачами відповідних доказів не надано. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до частини першої\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п.2 ч.1\~ст.1046 ЦК України). Згідно ч.2\~ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд вбачає, що не сплачуючи заборгованість [PERSON] порушує вимоги діючого законодавства України, а саме:\~ст.526 ЦК України, яка передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства;\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.\~ст.629 ЦК України, згідно якої, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Разом із тим суд роз`яснює позивачу наступне. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов?язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов?язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов?язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов?язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов?язання. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов?язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Разом з тим суд роз`яснює позивачу, що строк виконання договору позики, який був укладений на 36 місяців, тобто сума позики у розмірі 19000, 00 гривень має бути повернена відповідачем до 22.06.2026 року, не минув. Позивач до суду не звертається із позовом про дострокове розірвання договору позики та стягнення основної суми боргу, тобто 19000,00 гривень, а отже, позивач на момент звернення до суду, не має права на стягнення з відповідачів відсотків за договором позики. Враховуючи, що позивач не просить про дострокове повернення основного боргу та розірвання договору, то у відповідача є право виконати усі умови позики протягом дії договору позики. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: dismissed