Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

16 жовтня 2023 року до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшла вказана позовна заява [PERSON] до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій позивач просить: визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яку успадкував після смерті свого брата [PERSON] , померлого [INFO] . Власником іншої частини квартири є його другий брат [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Після його смерті залишилось спадкове майно: частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Померлим заповіт складено не було. [PERSON] на час смерті проживав у рф, м. Геленджик. Одружений не був, дітей не мав. Батьки померли. З урахуванням цього, позивач є єдиним спадкоємцем. 15 серпня 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Черкун В.І. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата, однак йому було відмовлено у прийнятті заяви, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Для отримання спадщини позивач не міг звернутися у встановлений строк для прийняття спадщини, оскільки не знав про смерть брата. До 1994 року брат проживав в Україні та реалізував своє право на приватизацію, отримав частку квартири за адресою: [ADDRESS] . У 1994 році брат виїхав до рф, де проживав у [ADDRESS] . З 2014 року спілкування позивача та його брата було припинено через політичні розбіжності. Про смерть брата позивач дізнався тільки в 2023 році. Для підтвердження його смерті на отримання свідоцтва про смерть йому знадобився певний час та зусилля. Тільки в серпні 2023 року через знайомих він зміг отримати документальне підтвердження смерті брата. Причини, з яких позивач пропустив строк для прийняття спадщини ще були пов`язані з введенням військового стану, що робить утрудненим та неможливим отримання будь-якої інформації, документів з країни агресора, так як договір про правову допомогу з рф зупинено 27.12.2022 року. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю [PERSON] . Ухвалою суду від 17.10.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, встановлено учасника справи строк для подання заяв по суті спору. Витребувано у Другої Запорізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Черкун Валентини Іванівни копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 30.10.2023 року від представника Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради Кіпи О.В. про розгляд справи без участі представника Запорізької міської ради. Зазначила, що за умови пред`явлення до суду беззаперечних доказів, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. 03.11.2023 року на адресу суду засобами поштового зв`язку від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Черкун Валентини Іванівни надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . 06.11.2023 року на адресу суду засобами поштового зв`язку від Другої Запорізької державної нотаріальної контори надійшло повідомлення, в якому зазначено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. 08.01.2024 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи, я саме скріншноту переписки та виклик в судове засідання свідків. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2024 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 10.06.2024 року через канцелярію суду надійшла заява від представника позивача адвоката Лічман І.І. про долучення доказів до матеріалів справи, а саме медичної документації відповідача на підтвердження факту тривалої хвороби позивача. Позивач [PERSON] (який також був дописаний в якості свідка в порядку статтей 230-234 ЦПК України) в судовому засіданні пояснив, що в нього є двоє рідних братів [PERSON] , який проживав в Україні, та [PERSON] , який проживав в рф. Позивач та його брат [PERSON] майже н спілкувались з їх братом [PERSON] . Знайомий з росії подзвонив [PERSON] влітку 2022 року та повідомив про смерть [PERSON] . [PERSON] несподівано помер в кінці 2022 року та не повідомив позивача про смерть [PERSON] . Про смерть [PERSON] позивачу стало відомо від знайомого в 2023 році. В середині літа 2023 року позивач отримав документи про смерть брата [PERSON] . Коли позивач дізнався про смерть брата, то сильно захворів. В судовому засіданні представник позивача адвокат Лічман І.І. просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві, з урахуванням наданих доказів та показів свідка та поясне нень позивача, якого було приведено до присяги та допитано в якості свідка. Відповідач -\~Територіальна громада\~в особі\~Запорізької міської\~ради в\~підготовче засідання\~явку свого\~представника в\~підготовче засідання\~не забезпечила,\~про дату,\~час та\~місце підготовчого\~засідання були\~повідомлені завчасно\~та належним\~чином,\~про що\~свідчить довідка\~про доставку\~електронного документа\~(судової\~повістки)\~до електронного\~кабінету відповідача\~04.06.2024\~року о\~16-30\~годині. Дослідивши позовну заяву, заслухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст..\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст.\~81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. [INFO] помер брат позивача [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого 27.03.2021 року (далі мовою оригіналу) «Отделом записи актов гражданського состояния города-курорта Геленджик управления записи актов гражданского состояния Краснодарского края», яке посвідчено 29.11.2022 року нотаріусом Геленджикського нотаріального округу Краснодарського краю. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується: копією свідоцтва про народження спадкодавця [PERSON] cерії [NUMBER] від 24.04.1964 року; копією Свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 15.08.2023 року (видане повторно); копією свідоцтва брата про смерть позивача та спадкодавця [PERSON] серії [NUMBER] від 22.11.2022 року; копією свідоцтва про смерть їх матері [PERSON] Серії [NUMBER] від 15.08.2023 року (видане повторно); копією свідоцтва про смерть їх батька [PERSON] Серії [NUMBER] від 15.08.2023 року (видане повторно). До складу спадкового майна, що належить спадкодавцю, входить 1/2 частки права власності на квартиру [ADDRESS] . З заявою про прийняття спадщини після смерті брата позивач звернувся до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Черкун В.І. 15 серпня 2023 року. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Черкун В.І. №396/02-31 від 30.08.2023 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого брата, через пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини, який сплив 26 вересня 2021 року. Відповідно до вимог ст.\~4\~ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до копії витребуваної судом спадкової справи № 161/2023 після померлого [INFO] [PERSON] , в серпні 2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нтаріалнього округу Черкун В.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). За правилами ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Наведений перелік не є вичерпним та дозволяє застосування до спірних правовідносин аксіоми цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач [PERSON] посилається на свій стан здоров`я, який погіршився після новини про смерть брата [PERSON] та потребу в постійному лікуванні, на те, що з 2014 року з братом не спілкувався через політичні розбіжності, тому дізнався про його смерть лише влітку 2022 року, а також те, що у зв`язку з дією в Україні воєнного стану зупинено Договір про правову допомогу з російською федерацією, що затруднило та майже унеможливило отримання будь-якої інформації/документів про смерть брата. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є падчеркою [PERSON] . [PERSON] це старший брат вітчима. Приблизно на початку літка 2023 року вітчиму подзвонила невідома людина та повідомила про смерть [PERSON] , на що вітчим попросив вислати документи, проте про смерть брата нікому не сказав. [PERSON] проживав десь в росії, проте ніколи його не бачила. В кінці 2023 року вітчим помер. [PERSON] дізнався про смерть [PERSON] лише після смерті [PERSON] та сильно захворів, викликали швидку допомогу, постійно відвідував лікарню. Наполягає, що до літа 2023 року [PERSON] не знав, що помер [PERSON] . Якийсь знайомий їхав через Болгарію в Україну та привіз документи про смерть [PERSON] . Так, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] . За декілька днів до своєї смерті [PERSON] від знайомого дізнався про смерть брата [PERSON] та замовив відповідні документи про смерть в російській ферерації, проте не встиг повідомити позивачу про смерть їх спільного рідного брата та отримати документи про його смерть, оскільки помер [INFO] . 29.11.2022 року в м. Геленджик російської федерації приватним нотаріусом Геленджикського нотаріального округу краснодарського краю А.І. Сідіруполо посвідчено Свідоцтво про смерть [PERSON] , зареєстровано в реєстрі №23/202-н/23-2022-6-337. Лише після смерті [PERSON] позивач дізнався про смерть [PERSON] від свого знайомого, у зв`язку з чим сильно захворів та досить тривалий час лікувався з грудня 2022 року по липень 2023 року, що підтверджується відповідними медичними документами, в яких зафіксовані звернення позивача [PERSON] до лікарні з метою огляду/обстеження в такі дати: 23.12.2022 року, 28.12.2022 року, 04.01.2023 року, 23.02.2023 року, 13.04.2023 року, 21.04.2023 року, з 05.05.2023 року по 15.05.2023 року (лікування в стаціонарі), 06.06.2023 року, 07.06.2023 року, 12.06.2023 року, 13.06.2023 року, 23.06.2023 року, 28.06.2023 року, 30.06.2023 року, 06.07.2023 року, 11.07.2023 року, з 19.07.2023 року по 24.07.2023 року (лікування в стаціонарі), 25.07.2023 року. Позивач є інвалідом І групи довічно, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №165375 від 26.07.2023 року та пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 15.08.2023 року. 15.08.2023 року позивач після закінчення лікування звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Суд зауважує, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 17 лютого 2022 року у справі № 953/15603/20 (провадження № 61-12451св21). Судом встановлено, що позивачем було пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки позивач та його померлий брат протягом тривалого часу, з 2014 року не спілкувалися, останній мешкав на території російської федерації, відповідно позивачу було складно отримати будь-які документи, що б підтверджували смерть [PERSON] . З огляду на зазначене, враховуючи те, що наведені позивачем [PERSON] причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними та обумовлені об`єктивними, непереборними ти істотними труднощами, а саме: внаслідок збройної агресії російської федерації проти України позивач позбавлений можливості виїхати на територію російської федерації; дізнатися про його смерть та отримати належним чином оформлене компетентним органом свідоцтво про смерть спадкодавця; звернутися засобами поштового зв`язку до органів юстиції російської федерації із заявами та запитами щодо документального підтвердження смерті свого брата і оформлення спадщини та отримати відповіді на такі заяви та запити; звернутися із запитам до органів юстиції російської федерації через органи юстиції України в порядку надання правової допомоги згідно Конвенції 1993року та Протоколу до неї 1997 року та отримати у відповідь на такі запити необхідні відомості та документи для подачі заяви про прийняття спадщини в Україні. Згідно з ст.\~81\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вказані\~обставини,\~що стали\~підставою для\~пропуску [PERSON] \~встановленого строку\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини\~після смерті\~ [PERSON] ,\~суд дійшов\~висновку про\~визнання поважними\~причини пропуску\~позивачем строку\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини\~після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задоволення позову [PERSON] до територіальної громади в собі Запорізької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved