Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просив стягнути з них солідарно заборгованість по оплаті за надану послугу з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 листопада 2017 року по 25 травня 2021 року у розмірі основного боргу 30 363,12 грн., інфляційні втрати в сумі 2 199,86 грн. та 3% річних в сумі 1 268,47 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачами зобов`язань по оплаті за вказані послуги. В обґрунтування вимог зазначено про надання послуг з постачання теплової енергії до житла відповідачів та порушення ними зобов`язань по їх оплаті, внаслідок чого виникла зазначена заборгованість. Тому позивач просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 21 липня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням суду від 18 квітня 2022 року позов задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 листопада 2017 року по 25 травня 2021 року в розмірі основного боргу - 30 363 грн. 12 коп., інфляційні втрати - 2 199 грн. 86 коп., 3% річних - 1 268 грн. 47 коп., а загалом 33 831 грн. 45 коп. та з кожного окремо в рівних частках, по 567 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 13 червня 2024 року за заявою відповідача [PERSON] скасовано заочне рішення суду від 18 квітня 2022 року.Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання учасники процесу не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлення в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України. Представник позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, наполягає на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов не подали. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з відзивом на позов. В обґрунтування відзиву зазначено, що позивачем договір про надання житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , не укладався. Обов`язок покласти на нього сплату комунальних послуг можна лише якщо він там фізично проживав чи якщо зобов`язаний сплатити за надані послуги згідно закону чи договору незалежно від того, чи відбулось фактичне споживання. Він дійсно зареєстрований за адресою виникнення боргу, але ще з лютого 1998 року в квартирі за даною адресою не проживає та згідно наданих до суду письмових доказів, місцем його постійного проживання є [ADDRESS] . Крім того, з іншими відповідачами (мати, сестра та племінниця) він наразі знаходиться у напружених стосунках,а тому будь-яке спілкування відсутнє, доступу до приміщення за адресою виникнення боргу він немає, а отже зобов`язання зі сплати наданих позивачем послуг відсутнє за відсутності фактичного споживання ним цих послуг. Ні прав, ні обов`язків, які випливають з договору найму жилого приміщення - неприватизованої квартири [ADDRESS] , він не має, що свідчить про безпідставність матеріальних вимог позивача до нього щодо стягнення з нього комунальних платежів. Тому просить відмовити у задоволенні вимог про нього, визнавши його неналежним відповідачем у справі. У відповіді на відзив представником позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» зазначено, що обов`язок зі сплати комунальних послуг покладається не тільки на наймача квартири за адресою виникнення боргу, але й на осіб, що проживають/зареєстровані в займаному житловому приміщенні, а тому наданий відповідачем акт про фактичне його проживання по [ADDRESS] з травня 2012 року не звільняє його від обов`язку сплати за послугу з теплопостачання. Доказів відмови відповідача від послуги з централізованого опалення за вказаною адресою або припинення надання послуги ним до суду не надано. При цьому відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з частиною першою статті 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як установлено судом та підтверджується письмовими доказами, згідно інформації з Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» як постачальником теплової енергії для потреб опалення за вказаною адресою. Договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між АТ «Криворізька теплоцентраль» та відповідачами не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачам надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідачів оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку - нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, провадження № 61-11107св18, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, провадження № 61-26204св18, від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18, тощо). Правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та постачанню теплової енергії, врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-IV (далі - Закон № 2633-IV) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), чинними на момент виникнення правовідносин (утрата чинності 01.05.2022). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону № 2189-VIII). Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (пункт 20 Правил). Згідно пункту 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Крім того, пунктами 31, 32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 установлено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Згідно пунктів 35-37 Правил № 830, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Докази звернення відповідачів в установленому законодавством порядку з претензіями щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг АТ «Криворізька теплоцентраль», зміни їхніх споживчих властивостей та перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим у матеріалах справи відсутні. Так, згідно з наданим до суду розрахунком, сума боргу по оплаті за постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS] за період з 01.11.2017 по 25.05.2021 становить 30 363,12 грн. (а.с. 4). Доказів на спростовування зазначеного не надано, заперечень чи контррозрахунку указаної заборгованості відповідачами не заявлено. Разом з тим, ураховуючи реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] з 10.09.2019 за іншою адресою, що підтверджується інформацією з Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради (а.с.15), та відсутності з цієї дати обов`язку [PERSON] сплати комунальних послуг по мкрн. Гірницький, 44/107, вимоги про солідарне стягнення плати за постачання теплової енергії за вказаною адресою підлягають частковому задоволенню. Стосовно доводів відповідача [PERSON] , викладені у відзиві на позов, то частиною третьою статті дев`ятої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. До того ж відповідно п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати виконавців комунальних послуг про зміну власника житла та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Отже, відповідно до зазначених норм, проживаючі та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] з 15.07.1998 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17), що ним не заперечується, а тому він має нести відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, зокрема, з оплати послуг постачання теплової енергії. За таких обставин не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог до [PERSON] доводи про звільнення його від обов`язку сплати комунальних послуг за адресою реєстрації, бо він не є споживачем житлово-комунальних послуг за даною адресою, а нести відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг повинні особи, які проживають в житлі та є споживачами комунальних послуг, оскільки особи, які є зареєстрованими в житлі, несуть відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки оплата за комунальні послуги проводилась відповідачами до квітня 2019 року (остання сума 500 грн. при нарахуванні 230,22 грн.), до суду АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулось у червні 2021 року. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання та отримання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанова Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18), оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунком, який не спростований відповідачами. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Ураховуючи, що суд розглядає справи у межах заявлених особою вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору у сумі 2 270,00 грн., сплаченого ним при подачі позову, яку суд вважає можливим задовольнити.

Outcome: approved