Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

В позові вказано, що сторони зареєстрували шлюб 15.08.2001 року. В шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21.12.20212 року шлюб сторін розірвано. Рішенням Тисменицького районного суду вирішено стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 650 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Тисменицького районного суду від 26.03.2018 змінено розмір аліментів з 650 грн на 1200 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В серпні 2021 року [PERSON] вступила до Івано-Франківського національного медичного університету на дену форму здобуття освіти. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 80\~000 грн. На виконання умов Договору позивачем було сплачено за 2021-2022 навчальний рік 20\~000 грн. Частину суми стягнуто з відповідача за рішенням Івано-Франківського апеляційного суду від 27.04.2022 року. Позивач самостійно оплатила ще два роки навчання на загальну суму 40\~000 грн. Крім того, відповідач не допомагає в утриманні доньки, донька щодня добирається до Івано-Франківська, витрати на проїзд для дочки на навчання в період двох навчальних років, 2022-2024 роки складають 16\~000 грн. Позивач зазначає, що відповідач має фінансову можливість нести додаткові витрати на утримання дочки, в рівних частках, оскільки відповідач є фізично здоровим, працездатним, має у власності об`єкти нерухомості, транспортні засоби. Позивач працює медичною сестрою в ОКЛ, заробітної плати вистачає лише на побутові потреби, оплату комунальних послуг та придбання речей першої необхідності. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Крім того, повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Оскільки відповідача повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за її відсутність в судовому засіданні процесуальним законом повністю покладено на відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено наступні обставини. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21.02.2012 року шлюб сторін розірвано. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками зареєстровано сторін спору. Рішенням Тисменицького районного суду від 26.03.2018 року збільшено розмір аліментів та ухвалено стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1200 грн. Рішенням Тисменицького районного суду від 23.02.2022 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 27.04.2022 року рішення скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат, понесених на оплату навчання та ухвалено нове рішення. Стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 6\~667 грн. додаткових витрат на утримання дочки. Відповідно до договору №141/м від 03.08.2021 р., укладеного між Івано-Франківським національним медичним університетом та позивачкою [PERSON] про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти, [PERSON] вступила на навчання за денною формою здобуття освіти за освітньо-професійною програмою «сестринська справа», спеціальністю 223 Медсестринство для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 04.08.2021 р., укладеного між Івано-Франківським національним медичним університетом та [PERSON] , загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання [PERSON] становить 80000 грн, за роками вартість навчання становить 2021-2022 навчальний рік- 2000 грн, 2022-2023 навчальний рік- 20000 грн, 2023-2024 навчальний рік- 20000 грн, 2024-2025 навчальний рік- 20000 грн. Згідно копії квитанції від 31.08.2022, 04.01.2023, 07.09.2023, 03.01.2024 р. позивачка сплатила за навчання по 10000 грн. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , земельної ділянки [ADDRESS] . Відповідно до ст.1,2 Закону України "Про охорону дитинства"батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обов`язком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України). Аналіз відповідних приписів закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину (постанова Верховного Суду від 08.05.2023 року у справі №756/9882/19). Ці правила стосуються особливих обставин, до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.04.2022 року у справі №761/27222/10 (провадження №61-8815св21). У постанові від 04.12.2019 року у справі №320/383/19 Верховний Суд зауважив, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). В свою чергу, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже, відповідач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій. Доказів на спростування вимог позивача відповідач суду не надав. Дані витрати повністю підтверджуються доказами, наданими позивачкою, вони є додатковими витратами на утримання дитини в розумінні статті 185 СК України, а отже позов підлягає задоволенню. Згідно пункту 3 частини першої статті\~5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про збільшення розміру аліментів, оплату додаткових витрат на дитину. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути 1211, 20 грн. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved