Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

23.04.2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю надійшли матеріали вищевказаної позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 17.12.2021 року о 16:50 год. по [ADDRESS] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes Benz» н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Так, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mercedes Benz» н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Chevrolet Lacetti», н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, їх власникам заподіяно матеріальні збитки. Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14.01.2022 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тоді як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», н.з. [NUMBER] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АР/1760183 (строк дії з 24.06.2021 року по 23.06.2022 року включно). З метою отримання відшкодування власник транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП від 22.12.2021 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 22.12.2021 року. На підставі звіту № 26-D/10/12 з оцінки вартості матеріальних збитків завданих внаслідок нанесення пошкоджень автомобіля Chevrolet Lacetti», н.з. [NUMBER] в ДТП, довідки № 1 від 14.03.2022 року та наказу МТСБУ позивач здійснив регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 87 068,85 грн. Таким чином, оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно із приписами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача щодо відшкодування витрат у розмірі 87 068,85 грн. Враховуючи викладене, представник позивача звертається до суду та просить стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 87 068,85 грн. та судовий збір по справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.04.2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання. Представник позивача Чепіков О.О. письмово просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, тому з 19.01.2024 року він вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не подав. На електронну адресу суду надійшла заява у якій зазначено, що відповідач знаходиться за межами України та має розписку від потерпілої сторони про сплату компенсації за пошкодження автомобіля, фото якої прикріплено до заяви. Разом з тим, така заява не може бути прийнята судом до уваги оскільки вона не підписана електронним цифровим підписом, а тому встановити хто саме направив таку заяву неможливо. Окрім того, навіть якщо припустити, що відповідач відшкодував певну суму потерпілій стороні, то він не звільняється від відшкодування шкоди в порядку регресу страховій компанії. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення по справі. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та зібрані у справі докази, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 17.12.2021 року о 16:50 год. по [ADDRESS] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes Benz» н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Так, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mercedes Benz» н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Chevrolet Lacetti», н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, їх власникам заподіяно матеріальні збитки. Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14.01.2022 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. (а.с. 32). Доказів оскарження вказаної постанови матеріали справи не містять. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина відповідача [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Власником транспортного засобу Chevrolet Lacetti», н.з. [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 34). На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тоді як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», н.з. [NUMBER] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АР/1760183 (строк дії з 24.06.2021 року по 23.06.2022 року включно) (а.с. 31). У зв`язку з настанням вищевказаної події [PERSON] , з метою отримання страхового відшкодування, своєчасно звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП від 22.12.2021 року (а.с. 10) та заявою про виплату страхового відшкодування від 22.12.2021 року (а.с. 29). Згідно звіту № 26-D/10/12 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Chevrolet Lacetti», н.з. [NUMBER] в ДТП, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ складає 84 446,72 грн. (а.с. 11-22). У зв`язку з настанням події, передбаченої ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ на підставі довідки № 1 від 14.03.2022 року та наказу (а.с. 27) здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 87 068,85 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 16.03.2022 року (а.с. 28). В добровільному порядку вказані витрати відповідачем компенсовані позивачу не були. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом, у даному випадку, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання вказаних правовідносин. Згідно із ст. 39 Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На підставі п. 1.6 ст. 1 Закону власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», н.з. [NUMBER] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АР/1760183, страховик СК «Еталон», (строк дії з 24.06.2021 року по 23.06.2022 року включно) (а.с. 31). Згідно із ст. 22 Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як було встановлено судом, у зв`язку з настанням події, передбаченої ст. 41 Закону, МТСБУ, на підставі довідки № 1 від 14.03.2022 року та наказу здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 87 068,85 грн. (а.с. 28). Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який всупереч вимогам Закону на час події керував транспортним засобом без діючого договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності перед третіми особами. Відповідно до ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідач, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів відшкодування вказаної шкоди чи то заперечень з приводу суми страхового відшкодування. Враховуючи викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги МТСБУ законні та обґрунтовані, а, отже підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. (а.с. 35) покладається на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved