Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони є батьками трьох дітей. Батько дітей самоусунувся від належного виконання батьківських обов`язків щодо виховання та матеріального забезпечення своїх синів. Діти перебувають на утриманні позивачки. Відповідач не надає допомоги на утримання синів. Через це позивачка звернулася до суду з даним позовом; та просить суд задоволити позов про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дітей в розмірі по 3 200 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення повноліття дітей. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 18.04.2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У справі були заявлені клопотання про долучення письмових доказів, які судом задоволено. Представник відповідача подав до суду відзив. Зазначає, що не має намір ухилятися від сплати аліментів. Однак розмір аліментів, які просить стягнути позивачка на свою користь на утримання дітей, є для нього непосильним. При ухваленні рішення просить суд звернути увагу на те, що він є особою з інвалідністю III групи і отримує у зв`язку з цим державну соціальну допомогу, на яку проживає. Інших доходів не має, так як часто хворіє та за станом свого здоров`я має обмеження у виборі роботи. Крім того, більшу частину коштів від даної допомоги він витрачає на лікування. Згідно висновків лікарів йому протипоказана важка фізична праця та тривала ходьба. Тому, враховуючи ці обставини, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 1 600 грн. на одну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка не з`явилася в судове засідання. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала та пояснила про обставини, описані вище. Додала, що відповідач є батьком трьох дітей і має право на виїзд за межі України, чим він і скористався. Відповідач має можливість працювати за межами України. Звертає увагу суду, що відповідач придбав автомобіль, що свідчить про наявність у нього грошових коштів. Також зазначає, що представник відповідача подав суду письмові докази, як він пояснив, на підтвердження здійснення грошових переказів відповідачем на користь позивачки. Але з цих виписок не зрозуміло, від кого ці кошти надходили, і чи надходили вони саме позивачці. Тому зазначає, що представник відповідача не довів ту обставину, що відповідач перераховував кошти позивачці, і що ці кошти були у виді аліментів на утримання дітей. Тому позов просить задоволити. Відповідач не з`явився в судове засідання. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Підтримав поданий відзив. Додатково пояснив, що автомобіль був придбаний у той час, коли сторони перебували у шлюбі, і вартість такого автомобіля є невисокою. Зазначив, що відповідач надає матеріальну допомогу дітям. Не заперечив проти стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 1 600 грн. на одну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Обставини, встановлені при розгляді справи, позиції сторін. Як встановлено в судовому засіданні, сторони є батьками [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ). Діти проживають з матір`ю, та перебувають на її утриманні. Позивачка зазначає, що відповідач не надає допомоги на утримання дітей, тому вона звернулася з відповідним позовом до суду. Представник позивачки зазначає, що відповідач придбав автомобіль, тому на її думку, він має можливість сплачувати аліменти у тому розмірі, про який просять у позові. Представник відповідача зазначає, що його довіритель згідний сплачувати аліменти по 1600 грн. на кожну дитину. До цього він надавав допомогу позивачці, перераховуючи кошти на її картковий рахунок. Просить врахувати стан здоров`я його довірителя. Застосовані норми права. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 статті 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 25.09.2019 року у справі № 755/14148/18, відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (джерело: ЄДРСР 84512362). Висновки суду. В судовому засіданні встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів в розмірі по 3196 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття дітей. В судове засідання були надані докази того, що відповідач має інвалідність ІІІ групи і отримує у зв`язку з цим соціальну допомогу. Суду не були надані докази того, що відповідач ніде не працевлаштований, що він часто хворіє, має важкий майновий стан, що унеможливлюють відповідача надавати синам більшу допомогу, ніж про яку він заявив. Суду були надані докази того, що відповідач придбав автомобіль, та суду не були надані докази щодо згоди позивачки на придбання автомобіля відповідачем, та не були надані докази його вартості. Представник відповідача вважає, що саме позивачка має надати суду докази вартості такого майна щоб належним чином обґрунтувати та довести заявлений позов. Але очевидно, що вартість такого автомобіля перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Суд приймає до уваги факт придбання відповідачем автомобіля як ту обставину, що свідчить про його достатнє матеріальне забезпечення. Представник відповідача подав суду письмові докази, як він пояснив, на підтвердження здійснення грошових переказів відповідачем на користь позивачки. Але з цих виписок не зрозуміло, від кого ці кошти надходили, і чи надходили ці кошти саме на рахунок позивачки. Тому суд вважає, що представник відповідача не довів ту обставину, що відповідач перераховував кошти позивачці, і що ці кошти були у виді аліментів на утримання дітей. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд виходить з того, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до шести років - 2 563 грн, для дитини від шести до вісімнадцяти років - 3 196 грн. Такий розмір аліментів для дитини віком від шести до вісімнадцяти років у розмірі 3 196 грн. на кожну дитину, на думку суду, є об`єктивним з огляду на розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, узгоджується з встановленими обставинами справи, наданими доказами, вимогами СК України та виходячи із закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини. Суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Частиною першою ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Позивачка просила ухвалити рішення про стягнення аліментів у розмірі 3200 грн. на одну дитину, а прожитковий мінімум для однієї дитини віком від шести до вісімнадцяти років складає 3196 грн. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»). Таким чином позов підлягає до часткового задоволення. Згідно п.1 ч.1ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судових витрат, то вони мають бути стягнуті з відповідача на користь держави.

Outcome: approved