Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Герцаївського\~районного суду\~Чернівецької області\~від 12.06.2023\~р. у неї відібрано малолітніх дітей,\~без позбавлення\~батьківських прав, так як вона не в повній мірі турбувалася про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечувала належні умови для їх хачування, проживання та лікування.\~Рішенням\~виконавчого комітету\~Острицької сільскої\~ради №91\~від 09.03.2023 р. дітей тимчасово влаштовано\~до сім`ї дідуся [PERSON] . Наразі позивачка просить повернути їй дітей посилаючись на те, що вона переосмислила своє життя, зробила висновки, змінила спосіб життя, який призвів до відібрання у неї дітей та запевняє, що буде докладати максимум зусиль для того, щоб діти мали належне виховання, були матеріально забезпечені, а їх права захищені. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник відповідача Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, як органу опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, обгрунтовуючи це тим, що згідно висновку служби у справах дітей Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 08.02.2024 р. недоцільне повернення малолітніх дітей матері. Свідок [PERSON] \~у\~судовому\~засіданні показала,\~що є старостою с.Горбова\~Чернівецького\~району\~Чернівецької області, де проживає сім`я позивачки [PERSON] . Позивачка останнім часом змінила спосіб життя в кращу сторону, не вживає спиртні напої, створила умови для нормального проживання дітей (ремонт в будинку, ванну кімнату, огорожу від проблемних сусідів). Вона не впевнена чи [PERSON] справиться з дітьми, однак за те щоб кожна дитина проживала зі своєю матір`ю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що є дружиною [PERSON] , який є дідусем малолітніх [PERSON] і [PERSON] і, наразі, опікуном останніх. Діти проживають з нею та її чоловіком. Хоча [PERSON] і створила більш-менш нормальні умови для проживання дітей, підстав для повернення їй дітей не вбачає [PERSON] має народжувати іншу дитину, доходів ніяких немає. Побоюється, що після народження дитини позивачка повернеться до того способу життя, який призвів до відібрання у неї дітей знову почне пиячити і ігноруватиме потреби дітей. У неї з чоловіком кращі умови для виховання та матеріального забезпечення дітей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є бабусею позивачки [PERSON] . Онучка виправилась (перестава вживати спиртні напої), вона хороша мама, поїхала в Італію, де заробила грошей і зробила ремонт в будинку. Запевнила, що у разі повернення позивачці дітей, допоможе їй з доглядом за останніми. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є дідусем дітей і наразі їхнім опікуном. Донька перестала зловживати спиртним, створила необхідні умови для комфортного проживання дітей у будинку. Зазначив, що у кожної людини є шанс виправитись, питання про повернення дітей доньці покладає на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є матір`ю позивачки [PERSON] . У її доньки рішенням суду було відібрано дітей, зокрема, через зловживання останньою спиртними напоями і відсутність з її боку турботи про дітей. На даний час донька виправилась більше року не п`є, ними спільно створено умови для дітей, донька буде докладати максимум зусиль для того, щоб діти мали належне виховання. Свідок приїхала з Італії і певний час буде проживати з донькою, допомагати з дітьми, згодом планує забирати доньку з онуками до себе в Італію, у нею там є житловий будинок, вона одружена, матеріально добре забезпечена, допомагатиме доньці з вихованням дітей. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 12.06.2023 р. у позивачки відібрано малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав, так як позивачка не в повній турбувалася про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечувала належні умови для їх хачування, проживання та лікування, не цікавилася їхнім життям та здоров`ям. Згідно рішенням\~виконавчого комітету\~Острицької сільскої\~ради №91\~від 09.03.2023 р. [PERSON] призначено опікуном малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Позивачка просить повернути їй дітей, мотивуючи тим, що переосмислила своє життя, зробила висновки, змінила спосіб життя, який призвів до відібрання у неї дітей та запевняє, що буде докладати максимум зусиль для того, щоб діти мали належне виховання, були матеріально забезпечені, а їх права захищені. У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.170 Сімейного Кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених\~пунктами 2-5 частини першої статті 164\~цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.\~Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Судом встановлено, що позивачка зареєстрована та проживає по [ADDRESS] , станом на 31.01.2024 р. характеризується за місцем проживання задовільно. Згідно довідки ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» №211 від 25.01.2024 р., [PERSON] станом на 25.01.2024 р. в ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» не зареєстрована, в медичному закладі не лікувалась, за наркологічною допомогою не зверталась. Відповідно до акту обстеження умов проживання позивачки, складених комісією служби у справах дітей Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецького району Чернівецької області від 30.01.2024 р., позивачкою частково створені умови для проживання дітей. На засіданні виконкому Острицької міської ради №14 від 08.02.2024 р. було затверджено висновок про недоцільність повернення малолітній дітей: [PERSON] та [PERSON] матері. Як вбачається з висновкуслужби у справах дітей Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області 07.02.2024 р. прийнято висновок про недоцільність повернення малолітній дітей позивачці. Згідно до ст.111 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р., визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У п.1 ст.9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18.12.2008 р. №39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08.04.2004 р. №11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедецтною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по - друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що незважаючи на висновок відповідача про не доцільність повернення малолітніх дітей позивачці, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на те, що позивачка дійсно прагне виховувати дітей, піклуватися про них, для чого змінила спосіб життя, який призвів до відібрання у неї дітей і створює відповідні умови, а відтак є можливість повернення матері дітей, які були відібрані за рішенням суду.

Outcome: approved