Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - Мостовенко О.І., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №4344137 від 20 червня 2021 року, що був укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , яка становить 34051,17 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту 10323,00 грн та заборгованості за процентами (з моменту відступлення права вимоги 23536,71 грн, нарахованих 3% річних - 26,30 грн та інфляційних витрат - 165,16 грн, посилаючись на те, що у добровільному порядку погасити борг відповідач відмовляється, чим порушує майнові права позивача. Крім того, просить стягнути з відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 3028,00 грн, а також витрати на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн. Ухвалою суду від 10 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовних вимогах просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач, в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, відзив на позов не подав, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20 червня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №4344137. За цим договором позивач зобов`язався надати [PERSON] споживчий кредит у розмірі 20000,00 гривень, а відповідач, [PERSON] , зобов`язався отримати та повернути кошти кредиту та проценти за користування кредитом. Відповідно до умов договору строк кредиту становить 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90 в день та застосовується у межах строку кредиту та у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація або якщо відбулася пролонгація за ініціативою позичальника. Згідно із договором факторингу №24-01/2022-54 від 24 січня 2022 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», первісний кредитор відступив, за плату, право грошової вимоги, серед іншого, щодо договору про споживчий кредит №4344137, боржником за яким є [PERSON] . Відповідно до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги в тому числі і за договором №4344137, боржником за яким є [PERSON] . Спірні правовідносини регулюються гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. В силу вимог ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 525 ЦК Українивизначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексуу строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Зі змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Так, звертаючись до суду з даним позовом позивач вказує, що 20.06.2021 року [PERSON] уклав з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» договір про надання споживчого кредиту №4344137. Відповідно до умов договору про споживчий кредит ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався одержати та повернути кошти кредиту, виплачувати проценти за користування кредитом, та виконати інші умови, що передбачені кредитним договором. Разом з тим, на підтверджень своїх доводів, а саме підтвердження факту, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» належним чином виконало свої зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту №4344137 та перерахувало на рахунок [PERSON] суму кредитних коштів, позивачем до матеріалів справи долучено інформацію ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 11 січня 2024 року №4008. На думку суду, вказана інформація жодним чином не підтверджує здійснення ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перерахування коштів [PERSON] , оскільки містить лише інформацію про номера транзакцій, суми, валюту, дату прийняття, номера замовлень, номера карток, які відображені не повністю, а також статус замовлення. Крім того, суду надано інформацію ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» №28/24 від 15 січня 2024 року, яка містить вичерпну інформацію щодо даних, які підтверджують видачу на платіжні карти клієнтів онлайн кредитів, право вимоги по яких було передано ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» згідно договорів відступлення прав вимог в тому числі щодо договору факторингу 24-01/2022 від 24 січня 2022 року. Вказана інформація містить дані про номера договорів, коди транзакцій, ІПН клієнтів та ПІБ клієнтів, серед який зазначено « [PERSON] ». При цьому жодних відомостей про картковий рахунок, на який були перераховані кредитні кошти, інформація не містить. Отже, долучені до матеріалів справи документи, що надані суду для підтвердження надання [PERSON] споживчого кредиту від 20.06.2021 року, не містять докладної інформації щодо особи останнього, зокрема, анкетні дані відповідача, контактну інформацію, адресу його місця реєстрації та проживання, номер карткового рахунку, на який здійснювалося нарахування кредитних коштів. Таким чином суду не подано доказів, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» належним чином виконало свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит №4344137 від 20.06.2021 року та перерахувало на рахунок [PERSON] суму кредитних коштів. Відтак з огляду на вищевикладене суд приходить до переконання, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у нього заборгованості, яка виникла внаслідок порушення ним умов кредитного договору. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі. Згідно зі статтею 77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі. Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак. Таким чином, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, сплачений судовий збір слід покласти на позивача. Також, згідно із п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed