Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з сином. Підставою для звернення з позовом вважає те, що 05.11.2016 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] від шлюбу народився син [PERSON] . Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21.10.2019 у справі №702/783/19 шлюб між сторонами розірвано. Син [PERSON] залишився проживати з матір`ю. Але відповідачка перешкоджала у побаченнях позивача із сином, а тому позивач звертався до служби у справах дітей Монастирищенської РДА. Розпорядженням Монастирищенської районної державної адміністрації від 10.12.2018 № 145 визначено час спілкування [PERSON] із сином Артемом кожної середи та п`ятниці з 10:00 до 17:00 години за місцем проживання дитини. Рішенням виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області від 23.09.2021 № 194 визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з сином [PERSON] шляхом систематичних побачень кожної першої та третьої або другої та четвертої суботи та неділі місяця з 10:00 до 18:00 години за місцем проживання батька з правом прогулянок по [ADDRESS] . Зазначені вище рішення [PERSON] не оскаржувала. Але відповідачка не надає можливості батькові бачитись з дитиною. З цього приводу [PERSON] неодноразово звертався до поліції та до служби у справах дітей Монастирищенської міської ради. Постановами Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07.11.2022 та від 28.02.2023 [PERSON] двічі протягом року було притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини. 23.12.2023, 6, 20 січня, 3, 17 лютого 2024 року позивач приїздив відповідачки в с. Шарнопіль, але відповідачка всупереч рішенню виконавчого комітету Монастирищенської міської ради кожного разу відмовлялась відпустити дитину для зустрічей. З цього приводу позивач звернувся до служби у справах дітей Монастиршценської міської ради, де йому рекомендували звертатись до суду. Позивач як свідомий громадянин, розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у вихованні дитини, виховувати та спілкуватись з нею. Позивач характеризується позитивно, перешкоди для побачень із дитиною відсутні. Дані обставини встановлені судом у адміністративних справах щодо притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за невиконання рішення органу опіки та піклування. Станом на 01.03.2024 заборгованість позивача за аліментами на утримання сина [PERSON] відсутня, наявна переплата в сумі 20 629,91 грн. Створення відповідачем перешкод позивачеві спілкуванню із сином порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. Вважають, що відповідно до положень ст. 141, 153, 157-159 СК України, частини 1, 2 статті 15 ЗУ «Про охорону дитинства» батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] , та визначити порядок участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] , шляхом систематичних побачень кожної першої та третьої або другої та четвертої суботи та неділі місяця з 10:00 год до 20:00 год за місцем проживання батька, з правом прогулянок та поїздок на відпочинок. На електронну адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив, відповідно до якого взаємні відносини відповідача з [PERSON] ускладнились після припинення шлюбних відносин. Після розірвання шлюбу, син - [PERSON] , [INFO] , за взаємною згодою колишнього подружжя залишився проживати з матір`ю - [PERSON] . Розпорядження про порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином виконувались [PERSON] добросовісно, водночас, коли син [PERSON] нездужав виконання вказаних розпоряджень ставило під загрозу його життя та здоров`я. Так, у зв`язку з невиконанням вказаних розпоряджень [PERSON] було двічі притягнуто до відповідальності, оскільки нею не були надані докази відсутності її вини. Так, постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07.11.2022 у справі № 702/552/22 (провадження №3/702/297/22), [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП. Зі змісту постанови встановлено, що 15.10.2022 о 10:10 по [ADDRESS] , [PERSON] не виконала рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини (рішення виконавчого комітету Монастирищенської міської ради від 23.09.2021 № 194) не пустила дитину на спілкування з батьком, у зазначений рішенням день та години, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 184 КУпАП. У зв`язку з чим на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн. Окрім того, постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28.03.2023 у справі № 702/60/23 (провадження №3/702/64/23), [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 184 КУпАП. Зі змісту постанови встановлено, що 22.01.2023 о 10:05 по [ADDRESS] , [PERSON] повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення не виконала рішення органу опіки та піклування ВК Монастирищенської міської ради від 23.09.2021 № 194 «Про визначення способів участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від дитини» не пустила дитину на побачення з батьком у визначений день і час, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 184 КУпАП. У зв`язку з чим на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400грн. Зазначена постанова оскаржена [PERSON] в апеляційному порядку та постановою Черкаського апеляційного суду від 14.04.2023, постанову судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28.02.2023 про накладення адміністративного стягнення за ч. 6 ст. 184 КУпАП, щодо [PERSON] - залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Доводи викладені позивачем у позовній заяві про те, що 23.12.2023, 6, 20 січня, 3, 17 лютого 2024 року позивач приїздив до відповідачки в с. Шарнопіль, та відповідачка відмовлялась випустити дитину до позивача всупереч розпорядження виконавчого комітету Монастирищенської міської ради є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки жодних доказів, того, що відповідачка унеможливлювала зустріч [PERSON] з [PERSON] не надано. Водночас, наявні докази формального ставлення до своїх посадових обов`язків посадовими особами виконавчого комітету Монастирищенської міської ради, як органу опіки і піклування. Так, вказані особи «зацікавлені» у побаченнях дитини з батьком, у документах, які надавались до суду щодо розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] зроблено акцент саме на порушенні порядку побачень батька з [PERSON] , перешкоджанні саме [PERSON] в таких побаченнях. Водночас, в порушення чинного законодавства працівники виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області зневажливо ставляться до прав дитини на відпочинок, не беруть до уваги індивідуальні особливості [PERSON] , навіть щодо того, що режим сну в кожної особи індивідуальний, зроблено неправомірний акцент, що [PERSON] зобов`язана підготувати дитину на зустріч з батьком о 10 годині ранку вихідного дня незалежно від бажання самої дитини. З вказаних документів, не вбачається чи спілкувались працівники виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області з [PERSON] на предмет того чи бажає він бачитись з батьком, хоча йому вже майже 7 років і діти в такому віці можуть показувати свої емоції (прихильності, радості чи навпаки відрази, не бажання чогось) під час розмови з дорослими, розповідати про свої бажання, в тому числі щодо побачення з батьком - [PERSON] . Разом з тим, формалізм до своїх посадових обов`язків працівників виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області, полягає ще в тому, що працівники виконавчого комітету Монастирищенської міської ради наполягають на передачі малолітнього [PERSON] батькові, по всіх документах наданих працівникам органу опіки і піклування прослідковується їх відношення до дитини як до «предмета», а не особистості, яка має свої права, інтереси, бажання. Водночас органом опіки та піклування не було проведено бесід з [PERSON] , на предмет того чому він не бажає проводити час з батьком та надає пріоритет бути вдома з [PERSON] . Посилання органу опіки і піклування на «настроювання Артема проти побачень з батьком» не знаходять свого підтвердження з матеріалів справи. Таким чином, законодавцем ставляться інтереси дитини вище інтересів батьків та інших осіб. Відповідно, змушувати [PERSON] до проведення часу з батьком, щоб виконати розпорядження виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області від 23.09.2021 № 194 «Про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] », яким визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] , шляхом систематичних побачень кожної першої та третьої або другої та четвертої суботи та неділі місяця з 10:00 до 18:00 за місцем проживання батька, з правом прогулянок по [ADDRESS] є протизаконним. Виходом з вказаної ситуації, є надання можливості провести час позивачеві з [PERSON] за бажання [PERSON] або ж за участі матері. Водночас, з середини минулого 2023 року [PERSON] стала помічати, що малолітній [PERSON] , [INFO] , млявий, інколи втрачав апетит та був сонний, у подальшому з`явився кашель та закладеність носа. Зранку йому було тяжко вставати та збиратись до дитячого садочку. Враховуючи не зрозумілий стан дитини, [PERSON] було вирішено питання звернутись до сімейного лікаря за відповідною консультацією до КНП «Монастирищенський ЦПМСД» по вул. Соборній, 1 в м. Монастирище. Як наслідок з 07.09.2023 по 10.09.2023 [PERSON] був направлений для проведення стаціонарного лікування у КНП «Уманська центральна міська лікарня» в м. Умань по вул. Шевченка, 50 з діагнозом неспецифічний брижовий лімфаденіт, ацетономічний синдром, гострий ларинготрахеїт. Фактично з вересня 2023 року [PERSON] постійно хворіє з невеликими покращеннями у стані здоров`я. При цьому, позивач постійно наполягав на «видачі» йому [PERSON] , та вказував наче б то відповідачка негативно настроює [PERSON] проти нього. На прохання виконувати належним чином батьківські обов`язки, у тому числі щодо відвідування [PERSON] у лікарні, супроводу на консультації до міста Києва в Національну дитячу спеціалізовану лікарню «ОХМАДИТ» та до Консультативно- діагностичної поліклініки «ОХМАДИТ» чи до лабораторії «Новолаб» у м. Монастирище, позивач відповідав відмовами у зв`язку з особистою зайнятістю та наголошував на необхідності передачі [PERSON] для прогулянок «на свіжому, морозному повітрі» на виконання розпорядження. Також погрожував, що у випадку не виконання розпорядження, відповідачку знову притягнуть до відповідальності. Окрім того, позивач зазначав, що ним сплачуються аліменти, тому він має право спілкуватись з сином. У батька - [PERSON] окрім прав на спілкування з сином є ще обов`язки щодо його виховання та збереження його здоров`я, в тому числі шляхом забезпечення належної медичної допомоги. Водночас, позивачем знехтувано проханнями відповідачки щодо допомоги з організацією поїздок на консультації до міста Києва та здачі аналізів у м. Монастирище. Вказані обов`язки в повній мірі лежать на плечах [PERSON] . Просить відмовити у задоволенні позову, відмовити у відшкодуванні судових витрат та стягнути судові витрати понесені відповідачем. Ухвалою суду від 21.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду ввід 07.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, просив його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю, просив його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала частково в частині надання побачень дитини з батьком у дні зазначені позивачем з 10 год до 18 год, враховуючи, що дитина йде до 1-го класу, а побачення дитини з батьком до 20 год унеможливить підготовку до шкільних занять. З приводу перешкод у спілкуванні дитини з батьком заперечила та пояснила, що перешкод у спілкуванні не чинить, за останніх 6 місяців не надавала дитину для побачень, оскільки [PERSON] хворів, лікувався у медичних закладах та проходив консультації лікарів. У неї з позивачем виник конфлікт у зв`язку з тим, що [PERSON] відмовлявся надавати кошти на лікування дитини, не відвідував дитину у медичному закладі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримав позицію відповідача щодо часткового визнання позову. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що саме такий графік побачень бути відповідати якнайкращим інтересам дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] допитаний за його згодою в якості свідка показав, що відносини з відповідачем після народження дитини ускладнились і одразу після народження [PERSON] не давала йому побачень з дитиною та розірвала з ним шлюбні відносини. Після чого він звернувся до органу опіки та піклування з заявою про визначення способів участі у вихованні дитини. Відповідно до розпорядження органу опіки та піклування йому було визначено спосіб побачення дитини за місцем знаходження матері. Він у кожен день, визначений органом опіки та піклування, приїздив до дитини, купував продукти харчування та одяг. В подальшому, коли дитина підросла, він звернувся до органу опіки та піклування для визначення способів виховання та спілкування з дитиною за місцем його проживання. Відповідно до розпорядження йому було надано право у спілкуванні з дитиною кожну суботу та неділю з 10 год до 18 год два рази на місяць, проте відповідачка створювала перешкоди у їх спілкуванні, не завжди надавала дитину у день визначений у розпорядженні. Дані відмови мотивувала тим, що дитина захворіла, або дитина ще спить. З грудня місяця 2023 року він не мав побачень з дитиною, оскільки [PERSON] кожного разу як він приїздив на побачення, говорила, що дитина хвора. Йому відомо про захворювання його сина, він кожного разу, коли до нього зверталась [PERSON] надавав фінансову допомогу на лікування дитини, наймав транспорт для поїздки дитини до лікувального закладу. Коли до нього звернулась [PERSON] з питанням надання грошових коштів для лікування дитини та оплати за проїзд до лікувального закладу, то він запропонував особисто завезти сина до лікарні, оскільки відповідачка відмовилась, то він грошових коштів не надав. Він належним чином виконує свої батьківські обов`язки сплачує аліменти, кожного разу купує дитині продукти харчування, іграшки, книжки, конструктори, ліки, проте у повній мірі немає необхідного спілкування з дитиною через відмову матері надавати дитину на побачення. Вважає, що захворювання дитини жодним чином не перешкоджало побаченню з ним. Матір дитини не допускала його до дитини навіть у його день народження, він змушений був звертатися до органу опіки та піклування щодо сприяння його побаченню з дитиною та вручення йому подарука. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що проживає по сусідству з родиною [PERSON] та знає позивача особисто. Їй відомо, що позивач кожної суботи та неділі має право на побачення з дитиною та привозить [PERSON] за місцем проживання його батьків, з якими він сам проживає. Для [PERSON] створені належні умови для виховання та розвитку, в родині Грабових його люблять та про нього піклуються. Їй особисто відомо, що відповідач [PERSON] одного разу не надала дитину на побачення з батьком, без належного обґрунтування, інші випадки ненадання дитини для побачень їй відомі зі слів [PERSON] та їх спільного сусіда, який одного разу їздив з позивачем забирати дитину на побачення. [PERSON] дуже любить свого сина, піклується про нього, будь-яких шкідливих звичок не має. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є знайомим позивача [PERSON] та допомагав йому декілька разів на власному автомобілі доставляти дитину до медичного закладу м. Умань та м. Монастирище разом із матір`ю дитини та позивачем. Також [PERSON] звертався до нього приблизно декілька місяців тому з проханням завезти дитину до медичного закладу м. Києва, проте в силу особистих обставин він йому відмовив. [PERSON] дуже любить свого сина та піклується про нього, неодноразово він бачив позивача як той купував продукти харчування для дитини. На його звернення допомогти йому у вихідний день, позивач відмовляв, пояснюючи це побаченням з дитиною. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є батьком позивача та дідом дитини. У його родині створені всі умови для виховання та розвитку дитини, наявна спеціальна кімната, де знаходяться іграшки дитини та його особисті речі, оскільки побачення позивача з сином проходять у його домоволодінні. [PERSON] є його єдиним онуком, він з дружиною його дуже любить та хоче спілкуватися з ним. Його син [PERSON] піклується про свого сина та дуже його любить, хоче спілкуватися з ним, проте протягом тривалого часу з грудня 2023 року [PERSON] дитину для побачень з батьком не надає. До грудня 2023 року матір дитини не кожен раз визначених побачень надавала дитину батьку, мотивуючи це хворобами сина. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є матір`ю позивача та бабою дитини. У їх родині створені всі умови для виховання та розвитку дитини, вона з чоловіком дуже любить та хоче спілкуватися з онуком. Її син [PERSON] піклується про свого сина та дуже його любить, хоче спілкуватися з ним, проте протягом тривалого часу з грудня 2023 року [PERSON] дитину для побачень з батьком не надає, мотивуючи це хворобами сина. Проте, зі слів сина, хворою, які б перешкоджали побаченням [PERSON] не має. Дитина [PERSON] також любить батька та хоче спілкуватись з ним. Весь час, коли позивач привозив дитину до них додому, то приділяв належну увагу сину, грався з ним, малював, складав конструктор. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Судом встановлено, що сторони є\~батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 01.12.2017 Монастирищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с. 7). Згідно з рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21.10.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 18). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів заборгованість у [PERSON] зі сплати аліментів відсутня. Переплата станом на 01.03.2024 становить 20\~629,91 грн (а.с. 10). Відповідно до розпорядження Монастирищенської районної державної адміністрації Черкаської області № 145 від 10.12.2018 «Про визначення порядку побачень [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] » визначено час спілкування [PERSON] з сином, [PERSON] , [INFO] , кожної середи та п`ятниці з 10:00 до 17:00 год за місцем проживання дитини (а.с. 20). Згідно з рішенням виконавчого комітету Монастирищенської міської ради № 194 від 23.09.2021 «Про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] » визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] , шляхом систематичних побачень кожної першої та третьої або другої та четвертої суботи та неділі місяця з 10:00 год до 18:00 год за місцем проживання батька, з правом прогулянок по [ADDRESS] . Протягом перших двох місяців зустрічі проводити в присутності матері, за її згодою (а.с. 19). Вказані рішення є чинними, не скасовані, недійсними або незаконними не визнані, відповідачкою не оскаржувалось, однак відповідачем не виконуються, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Згідно з довідкою характеристикою № 133, виданою 01.03.2024 Цибулівським старостинським округом [PERSON] за період проживання в селищі Цибулів характеризується позитивно, спокійний, врівноважений. Скарг, заяв та інших компрометуючих матеріалів, повідомлень про порушення громадського порядку та притягнення до адміністративної відповідальності не надходило (а.с. 21). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 28.03.2024, будинку [ADDRESS] , для малолітньої дитини створені належні умови проживання, відпочинку та розвитку (а.с. 102 - 103). Згідно з постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області у справі № 702/552/22, провадження № 3/702/297/22 від 07.11.2022 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Постанова набрала законної сили 18.11.2022 (а.с. 11 - 12). Відповідно до змісту даної постанови, [PERSON] , мати малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , 15.10.2022 о 10 год 10 хв по [ADDRESS] , не виконала рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини (рішення виконавчого комітету Монастирищенської міської ради від 23.09.2021 № 194), не пустила дитину на спілкування з батьком, у зазначений рішенням день та години, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 184 КУпАП. [PERSON] вину по протоколу визнала повністю, за обставин, зазначених у протоколі та пояснила що не пустила дитину на побачення з батьком, оскільки, на її думку, [PERSON] перебував у стані сп`яніння. Згідно з постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області у справі № 702/60/23, провадження № 3/702/64/23 від 28.02.2023 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, дана постанова залишена без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 14.03.2023. Постанова набрала законної сили 14.04.2023 (а.с. 11 - 12). Відповідно до змісту даної постанови, [PERSON] , мати малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , 22.01.2023 о 10 год 05 хв по [ADDRESS] , повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення не виконала рішення органу опіки та піклування ВК Монастирищенської міської ради від 23.09.2021 № 194 «Про визначення способів участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від дитини», не пустила дитину на побачення з батьком у зазначений день і час, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 184 КУпАП. Позивачем в якості доказів надано таблицю фотознімків з екрана мобільного телефона переписки позивача із лікарем поліклініки «Охмадит», дзвінками до дитини та відповідачки, фото зняті під час відвідування будинку відповідачки, аудіозапис розмови з відповідачем, під час якого [PERSON] повідомила, що не може надати дитину на побачення через хворобу дитини (а.с. 104 111, 115). Відповідач, як на підставу відмови у задоволенні позову посилається на хворобу дитини та надав: виписку № 1149 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 21.03.2024, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , у період часу із 12.03.2024 до 21.03.2024 перебував на стаціонарному лікуванні; консультативні висновки спеціалістів від 03.04.2024, від 03.04.2024, від 06.02.2024 від 06.02.2024 відносно [PERSON] із зазначенням діагнозу, виписку № 7515/443 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 10.09.2024, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , у період часу з 07.09.2023 до 10.09.2023 перебував на лікуванні; результати лабораторних досліджень [PERSON] , [INFO] ; довідку, видану Монастирищенським КЗ «ЦПМСД» від 03.10.2022, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , здоровий, дитячий колектив відвідувати може; хворів з 18.09.2022 до 03.10.2022, протокол рентгенологічного дослідження органів грудної порожнини в прямій та (боковій) проекції [PERSON] від 06.02.2024, огляд лікаря гематолога від 03.04.2024, від 06.02.2024, лікаря педіатра від 03.04.2024, лікаря інфекціоніста від 06.02.2024 та від 03.04.2024; бланки замовлення на аналізи [PERSON] ; направлення [PERSON] на консультацію: до інфекціоніста дитячого від 27.03.2024, до гематолога дитячого від 27.03.2024, педіатра від 27.03.2024, гематолога дитячого від 30.01.2024; УЗД [PERSON] від 28.12.2023; виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] (а.с. 47 49, 50 52, 54, 53, 55 56, 58 - 59, 62, 68, 70,75, 57, 60, 61, 67, 74, 78,79, 63, 72, 73, 64 66, 71,76, 77). Дані докази свідчать про піклування матері про стан здоров`я дитини, проте не свідчать про те, що малолітній [PERSON] в силу свого здоров`я не може спілкуватися з батьком, чи що дане спілкування чи побачення з батьком перешкоджає нормальному\~розвиткові дитини чи негативно впливає на стан його здоров`я. Згідно з ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною сьомою\~статті 7 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991 (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У ст. 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі\~ст.\~1\~Закону\~України «Про\~охорону дитинства» № 2402-III від 26.04.2001\~визначено, що контакт з дитиною є реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до\~статті 15\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» № 2402-III від 26.04.2001 дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Згідно з ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час\~вирішення спору\~щодо участі\~одного з\~батьків у\~вихованні дитини\~береться до\~уваги ставлення\~батьків до\~виконання своїх\~обов`язків,\~особиста прихильність\~дитини до\~кожного з\~них,\~вік дитини,\~стан її\~здоров`я\~та інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення,\~в тому\~числі стан\~психічного здоров`я\~одного з\~батьків,\~зловживання ним\~алкогольними напоями\~або наркотичними\~засобами.\~ За змістом цих норм права, той з батьків, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а той з батьків, з яким проживає дитина не має права перешкоджати спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015). Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Так, відповідач, як на підставу відмови у задоволенні позову посилається на те, що дитина постійно хворіє, у зв`язку з чим вона не може виконувати рішення органу виконавчого комітету Монастирищенської міської ради щодо визначення порядку участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином. Так, згідно змісту позовної заяви, відповідач не надавала позивачеві побачення з сином: 23.12.2023, 06.01.2024, 20.01.2024, 03.02.2024, 17.02.2024. На спростування вказаних тверджень стороною відповідача надано до суду медичні та консультативні висновки щодо стану здоров`я дитини. Відповідно до даних висновків будь-яких захворювань, що могли б свідчити про загрозу для здоров`я дитини під час спілкування з батьком не встановлено. Посилання відповідача на неможливість виконувати рішення органу виконавчого комітету через хвороби сина не беруться судом до уваги, оскільки доказів того, що в дати зазначені позивачем дитина хворіла до суду відповідачем не надано. Так, з доказів, наданих відповідачем вбачається, що з 12.03.2024 до 21.03.2024 та з 07.09.2023 до 10.09.2023 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні; 06.02.2024, 03.04.2024 отримував консультації лікарів, 28.12.2023, 15.01.2024, 22.01.2024, 06.03.2024 здавав аналізи та проходив ультразвукове дослідження, що не свідчить про те, що в дати зазначені позивачем (23.12.2023, 06.01.2024, 20.01.2024, 03.02.2024, 17.02.2024) побачення не відбулися через хворобу дитини. Судом також проаналізовано характер проведених досліджень та отриманих консультацій, з яких не вбачається таких захворювань, які б могли б перешкоджати дитині спілкуватися з батьком. Крім того, відповідно до досліджених судом доказів, відповідача двічі було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5, 6 ст. 184 КУпАП, а саме за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні та спілкування з батьком. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, позивачем надано належні та допустимі докази того, що відповідачка, з якою проживає дитина, чинить перешкоди позивачеві, який проживає окремо, у спілкуванні з сином та у його вихованні, тобто ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, що є самостійною підставою для задоволення позову. Відповідно до\~ст. 171 СК України\~дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. В судовому засіданні за участі дитячого психолога [PERSON] було з`ясовано думку малолітнього [PERSON] щодо способів участі батьків у його вихованні та спілкуванні з ним. Так, [PERSON] у конфіденційній розмові з психологом повідомив, що обох батьків він дуже любить, хоче проводити час із батьком. За результатами спілкування психолог зазначила, що з спілкування з дитиною вбачається, що матір та баба дитини по материнській лінії мають певний вплив на дитину щодо формування негативного образу батька. Під час розмов про батька дитина опускала очі та боялась щось сказати, що свідчить про те, що в його сім`ї, яку складають мати та баба, негативно налаштовують дитину проти батька. Проте дитина в такому віці обов`язково повинна спілкуватися з батьком як прикладом чоловічої поведінки, це є її фізіологічною потребою. Під час спілкування з [PERSON] в судовому засіданні дитина при кожному спогаді про батька дивилась на маму та її реакцію, опускала очі, ніби боялась без дозволу матері будь-що сказати про їх спілкування з батьком. З дослідженої судом сукупності доказів встановлено, що відповідачкою чиняться перешкоди позивачеві у вихованні та спілкуванні з сином, позивач [PERSON] , який є батьком дитини має рівні з відповідачкою [PERSON] права щодо участі у житті сина, у його вихованні, спілкуванні з ним, і прагне цього, піклується про сина та любить його, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, проте позбавлений можливості рівноцінно реалізувати свої батьківські права на повноцінне спілкування з дитиною. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що побачення батька з дитиною порушує інтереси дитини, негативно впливає на нормальний розвиток дитини, її фізіологічний чи психологічний стан не встановлено, навпаки дитина бажає спілкуватись з батьком. Суд вважає, що батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Судом не встановлено обставин, які б обмежували реалізацію права позивача на спілкування з сином, явищ негативного впливу батька на дитину. При цьому, судом не встановлено незадовільного стану здоров`я дитини. Відповідачем та її представником не надано суду належних та допустимих доказів того, що спілкування батька з сином буде суперечити його інтересам чи матиме негативний вплив на його повноцінний та гармонійний розвиток. Враховуючи право та бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм малолітнім сином, недосягнення між батьками згоди щодо порядку участі у вихованні дитини, а також те, що [PERSON] досяг того віку, коли він може перебувати в певні періоди часу без матері, адже фізично він від матері не залежить, а також зважаючи на позицію матері щодо необхідності під час навчального процесу (дитина йде до 1-го класу) робити з дитиною домашні завдання та враховуючи те, що в осінній, зимовий та весняний період року світловий день завершується раніше, суд вважає за доцільне встановити наступний графік систематичних побачень батька з дитиною: кожної першої та третьої суботи місяця з 10 год 00 хв до 20 год 00 хв за місцем проживання батька, з правом прогулянок та поїздок на відпочинок; кожної першої та третьої неділі місяця з 10 год 00 хв до 20 год 00 хв за місцем проживання батька, з правом прогулянок та поїздок на відпочинок, у літній період; кожної першої та третьої неділі місяця з 10 год 00 хв до 18 год 00 хв за місцем проживання батька, з правом прогулянок та поїздок на відпочинок, у період з першого вересня до тридцять першого травня. Визначені способи участі батька у спілкуванні та вихованні сина забезпечать справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини, не будуть мати нав`язливого та обтяжливого характеру для дитини, та сприятимуть налагодженню довірливих відносин батька із сином. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягає стягненню із відповідача у сумі 1 211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial