Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

[PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) звернулася до суду з позовною заявою до\~ [PERSON] (зареєстроване місце проживання: с. Грушка, Тлумацького району Івано-Франківської області), \~якою просить стягнути аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] до досягнення їхніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі по 4000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 22 березня 2024 року суд відкрив провадження у цивільній справі. Справу вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 06 травня 2024 року об 16 годині у приміщенні зали судових засідань суду. На підставі клопотання представника позивача суд відклав судове засідання на 03 липня 2024 року, для подання представником позивача додаткових доказів. Останній раз, судове засідання було призначено на 05.07.2024 року о 09 год. 15 хв. Проте в силу положень частини 2 статті 247 і статті 223 ЦПК України, 05 липня 2024 року, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Стислі позиції учасників спору. Аргументи позивача. Позивачка народила від відповідача дітей: дочку [PERSON] та [PERSON] , які не досягли трьох років, і проживають із нею та знаходиться на її утриманні, і у зв`язку з тим, що вона не працює, оскільки займається доглядом за дітьми, а відповідач ухиляється від її утримання, хоча може надавати матеріальну допомогу, вона має право на своє утримання до досягнення дітьми трьох років. У зв`язку із чим просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 4000 гривень щомісячно, до досягнення дітьми трирічного віку. Аргументи відповідача. Після одруження, вони з позивачкою переїхали жити до її родичів та усі кошти з весілля були витрачені на добудову будинковолодіння батьків позивача, хоч він був проти такого. Після переїзду він поїхав в Чехію на роботу щоб назбирати грошей на власне житло та на допомогу своїй хворій матері, з Чехії повернувся в кінці жовтня 2021 року. До одруження він періодично також перебував на заробітках, оскільки були потрібні кошти для утримання не ходячої матері інваліда, яка починаючи з 2020 року пересувається виключно на милицях та ходулях із сторонньою допомогою. Окрім того, у нього матір пенсіонерка, інвалід 2-ї групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] . Матір важко хворіє, не може сама без допомоги пересуватись, якщо пересувається, то тільки на милицях та ходулях, що також підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 209948, тому він періодично приїжджав до матері її навідувати та позивачка була дуже з цим незадоволена та почила на сварки. Також коли він перебував на заробітках, щоб мати кошти доглядати за матір`ю, то за нею доглядала сусідка час від часу, або ж сестра. Вказує, що на даний час він не працює, так як доглядає за хворою матір`ю, яка являється інвалідом 2 групи та потребує постійного стороннього догляду. Але поруч з цим, він любить своїх дітей та допомагає як може та готовий кожного місця сплачувати позивачці 2500 тисяч гривень у твердій грошовій сумі на утримання кожної із дітей. Зараз він безробітний, перебивається тимчасовими заробітками на будівництві підсобником, але цих заробітків не вистачає на усі потреби, оскільки вони є мізерними, а на утримання та лікування матері таких йде велика сума. В силу військового стану виїхати на заробітки він не може, тай не має з ким залишити матір. Тому він не має можливості забезпечувати колишню дружину, де вона проживаючи з батьками, має усе необхідне, а йому потрібно утримувати матір інваліда. Оцінка суду обставин у справі. [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) 26 червня 2021 року уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №1165. При цьому, [PERSON] змінила своє прізвище на " [PERSON] " (а.с. 8 - свідоцтво про шлюб). [INFO] народилася [PERSON] та [PERSON] , батьками яких є: [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідні актові записи № 12,13, що підтверджується свідоцтвами про народження від 14.02.2022 року серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Отинійської селищної ради (а.с.9,10 - копія свідоцтв). За відомостями реєстру територіальної громади, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5,6,7 - копія витягу). Також відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] зареєстрований з адресою: с. Грушка Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 15). Згідно з пенсійним посвідченням № [NUMBER] серії [NUMBER] , [PERSON] являється інвалідом 2 групи довічно (а.с. 27), що також стверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 209948 (а.с. 28). Довідкою за підписом старости Грушівського старостинського округу від 04.04.2024 року стверджується, що [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] , ніде не працює, піклується про хвору матір [PERSON] , 1963 року народження, яка являється інвалідом 2 групи та потребує постійного догляду. Також зазначено, що [PERSON] доглядає за матір`ю та допомагає їй у всьому (а.с. 29). Суд одразу відзначає, що він не вважає цей доказ належним в частині того, що [PERSON] не працює, оскільки останній у своїх поясненнях сам вказує на те, що працює, але не офіційно. Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2024 року (яке набрало законної сили: 04.07.2024 року) з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено аліменти в розмірі 3200 гривень щомісячно на кожну дитину (а.с.79-81 - копія рішення суду). Згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, заявками від 04.10.2023 року, ультразвуковим дослідженням молочних залоз від 03.10.2023 року, протоколу ультразвукового дослідження органів малого тазу жінки від 03.10.2023 та 15.12.2023 року та копіями замовлення встановлено, що у [PERSON] дифузна фіброзна мастопатія слабо виражена, аденоміоз тіла матки, ВМС, киста правого яйника (а.с. 61-67). Оцінка суду правовідносин учасників спору. Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, в межах яких виник спір щодо права позивача, як матері дитини, з якою вона проживає, на утримання (аліменти) від відповідача, як батька дітей, до досягнення дітьми трьох років. Оцінка суду щодо права позивачки. Положення частини 2\~статті 84 Сімейного Кодексу України\~передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка\~батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому, згідно з частинами 4 і 6 цієї ж статті, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища чи розірвання шлюбу, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. І суд відзначає, що спільні діти позивача і відповідача на дату розгляду справи не досягли повних трьох років і проживають разом із матір`ю, яка є дружиною відповідача; відповідач є дієздатним, працездатним, і за його ж поясненнями працює на будівництві, але не офіційно, при цьому приховує від суду суму своїх доходів, не надає жодних доказів їх розмірів та свого майнового стану, який за його твердженням не дозволяє йому утримувати дружину (при цьому суд виходить із того, що оскільки відповідач працює не офіційно, вимагати від позивачки надати суду докази отримуваних позивачем доходів та його наявну спроможність здійснювати її утримання було би явно не справедливим, а от відповідач є дієздатним та працездатним, працює і отримує дохід, але суду не надає їх розмірів та свій майновий стан, тому фактів його дієздатності, працездатності, і отримання доходів від цієї праці суд вважає достатнім для висновку, що відповідач може надавати позивачці матеріальну допомогу); відповідач не надав суду доказів здійснення витрат на лікування та утримання хворої матері і взагалі доказів наявності у неї потреби в фінансовому утриманні зі сторони сина (відповідача); однак суд враховує, що за рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти на кожну дитину, по 3200 гривень, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття; а позивачка не надала суду доказів того, що вона має потребу в утриманні в заявленому нею розмірі: 4000 гривень, який є більшим від прожиткового мінімуму, встановленого ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік", для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень. Доказів для застосування судом ч.2 ст.80 СК України, сторони по справі суду не надали. При цьому суд відзначає, що позиція відповідача про необхідність застосування судом до спірних правовідносин положення ст.182 СК України є помилковою, оскільки вказана норма права регулює інші правовідносини, зокрема визначення розміру аліментів на утримання дитини, а не визначення розміру аліментів на утримання матері, з якою проживає дитина. Суд врахував також посилання відповідача і на те, що він надав позивачці 750 євро, але ці кошти, як він вказав сам, він надав на утримання дітей, а не на утримання дружини. Тож, з урахуванням викладеного і встановлених судом обставин суд вважає, що відповідач не вчиняючи дій з утримання своєї дружини у грошовій та/або натуральній формі, щомісячно, дійсно порушує її право на утримання до досягнення дітьми, які проживають разом із нею, трьох років. І як наслідок, на підставі частини 1\~статті 55 Конституції України, частини 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~статті 18 Сімейного кодексу України\~порушене право позивачки на утримання (аліменти), як матері, з якою проживають діти, до досягнення ними трьох років, підлягає судовому захисту. Відповідно до положень частин 2 статті\~77, частин перших статей\~79\~і\~80 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються, як правило, у грошовій формі (у частці від доходу і/або у твердій грошовій сумі) від дня подання позовної заяви та підлягають сплаті щомісячно. І тому вказане право позивачки дійсно підлягає судовому захисту, але частково. Зокрема, з відповідача слід стягувати аліменти на утримання позивачки у розмірі 3028 гривень, що складає розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, щомісячно і до досягнення дітьми трьох років, починаючи з дати подання позову: 29.02.2024р. Необхідність утримання позивачки у більшому розмірі, зокрема: 4000 гривень на місяць, нею не доведено, і тому у частині стягнення аліментів у більшому розмірі за 3028 гривень, слід відмовити. Що стосується відповідача, то він не довів перед судом того, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини у такому розмірі. Отже позов, підлягає задоволенню частково. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень частини 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. А згідно з частиною 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, позивачка отримала правову допомогу безкоштовно (а.с.47-50), а відповідач такі витрати до розподілу їх судом, не заявляв (а.с.1-86). Тому, розподіл судових витрат даного виду - не проводити. Таким чином,

Outcome: partial