Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07.02.2022 у справі № 128/2350/21 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області та скасовано рішення Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 06.03.2020 44 сесії 7 скликання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за межами населеного пункту для приватизації земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім`я [PERSON] , а також рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51604952 від 13.03.2020, яким 11.03.2020 зареєстровано право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку, визнано за [PERSON] право, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельну частку у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори Вінницького району, Вінницької області, розміром 1, 51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі, яка раніше належала [PERSON] . На підставі зазначеного рішення позивач замовила та виготовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, однак зареєструвати своє право власності на земельну ділянку позивач не має можливості, оскільки [PERSON] незаконно продала дану земельну ділянку, не дивлячись на рішення суду про скасування її права власності та скасування державної реєстрації її права власності на дану земельну ділянку, тобто відчужила земельну ділянку не будучи її законним власником. Тому позивач вважає, що оскільки дана земельна ділянка вибула з володіння позивачки без її волі та згоди, вона підлягає витребуванню на підставі ст. 388 ЦК України, так як вона належала позивачці як спакоємцю за заповітом після смерті [PERSON] . Спадщину позивачка прийняла належним чином, подавши заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Про той факт, що позивачка є спадкоємицею було відомо [PERSON] , яка незаконно оформила право на земельну частку (пай) в судовому порядку рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28.10.2019 за позовною заявою [PERSON] до Мізяківсько-Хутірської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Дане рішення було скасовано постановою Вінницького апеляційного суду від 01.04.2021 та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Але [PERSON] на підставі вищевказаного рішення суду від 28.10.2019 незаконно оформила право власності на себе вже на земельну ділянку, виготовила на неї технічну документацію з землеустрою та затвердила її рішенням Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 06.03.2020, яке було скасовано рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07.02.2022. Тобто [PERSON] \~не мала\~законного права\~відчужувати земельну\~ділянку площею\~1,\~7723\~га,\~кадастровий номер:\~0520684000:01:009:0247,\~цільове призначення:\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва,\~право на\~яку було\~набуто [PERSON] \~як спадкоємицею\~за заповітом\~і належить\~їй з\~моменту відкриття\~спадщини,\~що також\~встановлено рішенням\~Вінницького районного\~суду Вінницької\~області від\~07.02.2022\~в справі\~№ 128/2350/21,\~але незаконно\~відчужила [PERSON] \~дану земельну\~ділянку 08.11.2021. Тому позивач просить ухвалити рішення, яким витребувати у [PERSON] на її користь земельну ділянку площею 1, 7723 га. з кадастровим номером: 0520684000:01:009:0247 (а.с. 1 11). Ухвалою Вінницького районного\~суду Вінницької\~області від 20.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Задоволено клопотання представника позивача [PERSON] , адвоката Галіциної В.В. про витребування доказів (а.с. 54). Ухвалою Вінницького районного\~суду Вінницької\~області від 16.01.2024 закрито підготовче провадження в справі, справу призначено до судового розгляду (а.с. 190). Представник відповідача [PERSON] , адвокат Шлапак В.С., на підставі ст. 178 ЦПК України, надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позивачем не доведено наявність підтвердженого права власності або права законного володіння на земельну ділянку, яку остання хоче витребувати у відповідача, оскільки за нею було визнано право власності на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, тобто без визначення меж земельної ділянки в натурі і присвоєння їй кадастрового номеру. Тому вважає, що позивачка не набувала права власності на конкретну земельну ділянку. Жодного доказу неможливості зареєструвати право власності на земельну частку (пай) позивачкою не надано. При цьому право на земельну частку (пай) позивачка набула лише 07.02.2022, а відповідач став власником земельної ділянки 08.11.2021, тому він є добросовісним набувачем та мирно володіє земельною ділянкою. В зв`язку з викладеним, представник позивача просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви (а.с. 197 200). Враховуючи обґрунтування причин надання до суду відзиву на позовну заяву після завершення підготовчого провадження (а.с. 200), які не спростовані позивачем та наявними матеріалами справи, суд вважає за можливе прийняти наданий відзив до розгляду. Представник позивача, адвокат Галіцина В.В., подала до суду відповідь на відзив, в якій, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та практику Верховного Суду, зазначає, що позивач є законним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , має законне право на витребування спірної земельної ділянки із чужого незаконного володіння, оскільки земельна ділянка вибула з її володіння незаконно та підлягає витребуванню в [PERSON] , як добросовісного набувача, не зважаючи на те, що позивачка рішенням суду набула право на земельну частку (пай), а не на конкретну земельну ділянку, оскільки [PERSON] оформила право власності на незаконно набуту саме цю земельну частку (пай) шляхом первинного оформлення права власності на спірну земельну ділянку. Тому позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 208 217). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник, адвокат Галіцина В.В. подала до суду заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Позов підтримують та просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник відповідача, адвокат Шлапак В.С. попередньо подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, за наявними матеріалами. Заперечує проти задоволення позову та просить відмовити в його задоволенні. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату і час розгляду справи повідомлена належним чином та завчасно. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. [INFO] померла [PERSON] , яка за життя 10.03.2004 заповіла [PERSON] належну їй земельну частку (пай), сертифікат серії ВН № 0448774, розміром 1, 51 умовних кадастрових гектарів, що підтверджуєть копією свідоцтва про смерть, виданого Виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 14.09.2004 та дублікатом заповіту (а.с. 14, 15). Згідно копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.11.2023, а саме земельної ділянки площею 1, 7723 га, кадастровий номер: 0520684000:01:009:0247, дана земельна ділянка має цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, виданого 08.11.2021 приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу Вінницької області Білозарецькою О.Ю., та раніше належала [PERSON] на підставі рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 06.03.2020, право на яку було зареєстровано 11.03.2020 (а.с. 19 20). Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0700246022023 від 11.04.2023, земельна ділянка з кадастровим номером: 0520684000:01:009:0247, площею 1, 7723 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, була зареєстрована 06.02.2020 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 27.01.2020 (а.с. 21 22). Також, судом досліджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, яка розроблена ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на підставі договору №1838 від 08.12.2022, що виготовлялася на підставі судових рішень щодо права на земельну ділянку, кадастровий номер: 0520684000:01:009:0247, площею 1, 7723 га. В тому числі, згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28.10.2019 за [PERSON] визнано в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) площею 1, 51 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка знаходиться на території Мізяківсько Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області та належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0448774,\~якийвидано на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації 11 листопада 1997 року. Дане рішення було скасовано постановою Вінницького апеляційного суду й ухвалено нове рішення, яким [PERSON] відмовлено у задоволенні позову до Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07.02.2022 по справі № 128/2350/21, за позовом [PERSON] до [PERSON] , Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області (Мізяківсько-Хутірський старостинський округ) про визнання незаконним та скасування рішення Мізяківсько-Хутірської сільської ради та про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, скасовано рішення 44 сесії 7 скликання Мізяківсько Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 06.03.2020 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за межами населеного пункту для приватизації земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на ім`я [PERSON] , а також скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), №51604952 від 13.03.2020, яким зареєстровано право приватної власності [PERSON] вчинене на підставі скасованого рішення органу місцевого самоврядування від 06.03.2020, та визнано за [PERSON] право в порядку спадкування за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, розміром 1, 51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка раніше належала [PERSON] (а.с. 23 40). Згідно копії нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.11.2021, [PERSON] набув на праві власності земельну ділянку, площею 1, 7723 га, кадастровий № 0520684000:01:009:0247, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування земельної: Вінницька область, Вінницький район, Мізяківсько-Хутірська сільська рада, на підставі договору купівлі-продажу між [PERSON] , право власності на земельну ділянку за якою було зареєстровано на підставі рішення державного реєстратора від 11.03.2020, та [PERSON] . Також в нотаріальній справі містяться копія рішення 44 сесії 7 скликання Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 06.03.2020 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] та рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28.10.2019 в справі № 128/2324/19 про визнання за [PERSON] права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (а.с. 74 183). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ст.\~330\~ЦК України визначено, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388\~цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно ч. 1\~ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Незаконним володільцем може бути і добросовісний, і недобросовісний набувач. Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. Недобросовісний набувач, навпаки, на момент здійснення угоди про відчуження спірного\~майна\~знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і який на її відчуження не має права. Від недобросовісного набувача майно може бути витребувано в будь-якому випадку. Від добросовісного лише в передбачених законом випадках, а саме відповідно до\~ст. 388 Цивільного кодексу України. Системний аналіз приписів статті\~330\~та частини 1 статті\~388 Цивільного кодексу України\~дозволяє зробити висновок про те, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, то добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388 цього Кодексу\~спірне майно не може бути витребуване у нього. Законодавцем передбачено три підстави, які дозволяють\~витребування\~майна, та які зазначені в частині 1\~статті 388 ЦК України. Право власника на\~витребування\~майна\~від добросовісного набувача на підставі частини першої\~статті 388 ЦК України\~залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на\~витребування\~свого\~майна\~від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття\~майна\~з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Оцінюючи доводи позивачки про вибуття майна з її володіння без її волі суд враховує наступне. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спірна земельна ділянка, площею 1, 7723 га, кадастровий номер 0520684000:01:009:0247, була сформована внаслідок виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , яка оформила право власності на земельну частку (пай) в судовому порядку рішенням суду від 28.10.2019. Та таке набуття у власність [PERSON] земельної частки (паю), а в подальшому сформованої в натурі земельної ділянки, виявилося протиправним, оскільки право на земельну частку (пай) з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] 13.09.2004, належало позивачці в даній справі, що встановлено постановою Вінницького апеляційного суду від 01.04.2021, яким скасовано рішення суду про набуття у власність земельної частки (паю) [PERSON] , та рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07.02.2022, яким скасовано рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання її у власність [PERSON] , а також державну реєстрацію права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, в тому числі, визнано за позивачкою право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Отже, земельна ділянка, на яку претендує позивачка, була сформована в натурі (на місцевості) саме в порядку визначення меж в натурі земельної частки (паю), яка належала позивачці, але вибула з її володіння без її відома та згоди у володіння [PERSON] . Правова підстава набуття у власність спірного майна за [PERSON] скасована, але [PERSON] відчужила за відплатним договором набуте протиправно майно, а саме спірну земельну ділянку, відповідачу [PERSON] . Вирішуючи спір, суд повинен визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №\~569/17272/15-ц, від 04.09.2019 у справі\~№ 916/3156/17. Суд зауважує, що обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що «за загальним правилом якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей\~387\~і\~388 ЦК України, є неефективними. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 115, 116), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 98), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19, пункт 80) та багатьох інших» Тому оскільки з володіння позивачки незаконно, без її відома та згоди, що встановлено вищевказаними судовими рішеннями, вибуло право на земельну частку (пай), яка в подальшому була сформована в земельну ділянку площею 1, 7723 га, з кадастровим номером 0520684000:01:009:0247, та відчужена відповідачу [PERSON] , у розумінні положень статті 388 ЦК України, саме витребування вказаного майна на користь позивачки буде ефективним відновленням її порушених спадкових прав. Таким чином, суд відкидає доводи сторони відповідача про невідповідність майна, належного позивачці в порядку спадкування, майну, яке вона просить витребувати у відповідача, оскільки успадковане майно було сформоване саме в спірну земельну ділянку шляхом виділення в натурі (на місцевості) належної саме позивачці земельної частки (паю), оскільки набуття права на неї [PERSON] , за якою було здійснено первинну реєстрацію права власності на спірне майно, було незаконним та скасовано, а тому таке майно може бути витребувано у відповідача, який придбав його за відплатним договором, не зважаючи на добросовісне набуття ним його у володіння, згідно досліджених судом доказів. В разі задоволення позову про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння таке рішення є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем. Тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 1\~610, 40 грн судового збору (сплачені за заявлені позовні вимоги та заяву про забезпечення позову) (а.с. 12, 13) та 7\~000 грн документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу, що відповідають попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат, вказаному в позовній заяві, та вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України (а.с. 240 242). Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved