Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з\~ нього на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стягнути з\~ нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/8 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, з всіх видів заробітку, щомісячно з 05 квітня 2017 року по 09 травня 2024 року та в розмірі 1/10 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з всіх видів заробітку, щомісячно з 10 травня 2024 року по 17 липня 2032 року. Визнати виконавчий лист № 404/2589/17 від 21 вересня 2017 р. виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати стягнути з відповідача. В обґрунтування поданого позову зазначено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 вересня 2017 р. (справа 404/2589/17) було стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, з всіх видів заробітку, щомісячно з 25 квітня 2017 року по 09 травня 2024 року та в розмірі 1/4 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з всіх видів заробітку, щомісячно з 10 травня 2024 року по 17 листопада 2032 року. На виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 вересня 2017 р. (справа 404/2589/17) був виданий виконавчий лист № 404/2589/17 від 21 вересня 2017 р. на підставі якого Подільськім відділом державної виконавчої служби у м Кропивницькому Південного МУ Міністерства юстиції України відкрито та здійснюється виконавче провадження. З квітня 2023 р. позивач\~ проходить військову службу за призивом у в.ч. 3057 Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України. В період з 01 грудня 2022 р. по 15 лютого 2024 р. з нього було стягнуто аліментів: грудень 2022 р. - 37 369, 48 грн., січень 2022 р. - 32151,09 грн., лютий 2023 р.- 14566,47 грн., березень 2023 р. - 20397,69 грн., квітень 2023 р. - 10461,91 грн., травень 2023 р. 25847, 45 грн., червень 2023 р. - 8763, 18 грн., липень 2023 р. - 8594,52 грн., серпень 2023 р. - 9295,70 грн., вересень 2023 р. - 25205,25 грн., жовтень 2023 р. - 42453,59 грн., листопад 2023 р. - 42453,59 грн., грудень 2023 р. - 11345,27 грн., січень 2024 р.- 33931,52 грн., лютий 2024 р. (частина місяця) - 6740,73 грн. Разом в період з 01 грудня 2023 р. по 15 лютого 2024 р. стягнуто аліментів на суму 329 477, 44 грн. що є більшим чим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та більшим, ніж прожитковий мінімум для дитини її віку та становить навіть більше ніж середня заробітна плата в Україні на кожну дитину. Вважає, що такий розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 вересня 2017 року на утримання дітей є необґрунтовано великим та не відповідає реальним потребам дитини, не відповідає критеріям розумності та достатності, не відповідають вкладу матері в рівнозначне забезпечення дитини. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 березня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, у прохальній частині позову просив у зв`язку тим, що проходить військову службу, розглядати позов за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом установлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 вересня 2017 року (справа «404/2589/17) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, з всіх видів заробітку, щомісячно з 25 квітня 2017 року по 09 травня 2024 року та в розмірі 1/4 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з всіх видів заробітку, щомісячно з 10 травня 2024 року по 17 листопада 2032 року. На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за\~ період з 01 грудня 2022 р. по 15 лютого 2024 р. з\~ позивача було стягнуто аліментів: за грудень 2022 р. - 37 369, 48 грн., січень 2022 р. - 32151,09 грн., лютий 2023 р.- 14566,47 грн., березень 2023 р. - 20397,69 грн,, квітень 2023 р. - 10461,91грн., травень 2023 р.- 25847, 45 грн., червень 2023 р. - 8763,18 грн., липень 2023 р.- 8594,52 грн., серпень 2023 р. - 9295,70 грн., вересень 2023 р. - 25205,25 грн., жовтень 2023 р. - 42453,59 грн., листопад 2023 р. - 42453,59 грн., грудень 2023 р. -11345,27 грн., січень 2024 р.- 33931,52 грн., лютий 2024 р. - 6740,73 грн. Всього у період з 01 грудня 2022 р. по 15 лютого 2024 р. стягнуто аліментів на суму 329 477, 44 грн. Згідно довідки начальника відділення кадрів секції персоналу штабу військової частини [NUMBER] , солодший сержант [PERSON] проходить військову службу за призивом під час мобілізації згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 у військовій частині [NUMBER] [INFO] з 16 квітня 2023 року по теперішній час. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. У відповідності до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, перевіряючи та оцінюючи доводи сторони позивача, суд вважає, що останнім не доведено належними та допустимими доказами правомірності своїх позовних вимог. Так, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що він перебуває на військовій службі та має великий дохід, а тому відрахування з нього аліментів, значно перевищує реальні потреби дітей. Суд вважає, що стороною позивача не було доведено того факту, що з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів у нього настільки змінились обставини, визначені ст. 192 СК України (погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів), через що він не має змоги виплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному судом розмірі. У даному випадку це є просто небажанням батька забезпечувати належний рівень життя дітей, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи вищевикладене, а також те, що обставини, які наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже покращення матеріального становища платника аліментів не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини, а навпаки, є підставою для їх збільшення, розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд понесені судові витрати відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України залишає за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed