Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Заявники звернулись до суду із спільною заявою про розірвання\~шлюбу за\~заявою подружжя. Посилались на те, що 19 липня 2013 року між ними було зареєстровано шлюб, під час якого у них народилась дитина: донька [PERSON] , [INFO] . Вказували на те, що вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Вважають що на даний момент між ними не існує спору про місце проживання дитини. Донька [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] . Майнових спорів на даний момент між ними також не має. У зв`язку з наведеним, згідно уточнених вимог, просили розірвати шлюб між ними; Малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати разом із батьком дитини [PERSON] , [INFO] , на його самостійному вихованні та утриманні. В судове засідання заявники не з`явились. Від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримали та просили заяву задовольнити. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що остання обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 19 липня 2013 року між заявниками було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1097. (а/с 28). Під час даного шлюбу у сторін народилась дитина: донька [PERSON] , [INFO] . (а/с 13). Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. У постанові від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20 Верховний Суд визначив, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Як вбачається з матеріалів справи, між заявниками досягнуто згоди щодо місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини, що підтверджується договором між батьками щодо визначення місця проживання дитини, виховання дитини та сплату аліментів на дитину. (а/с 36). Відповідно до\~ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі\~ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, [PERSON] своєю заявою не заперечує щодо визначення місця проживання їх неповнолітньої дитини разом із батьком. (а.с. 43). Крім того, Актом Обслуговуючого житлово-будівельного Кооперативу «Зоряний» засвідчено про те, що за адресою: [ADDRESS] фактично проживає громадянин [PERSON] разом з малолітньою дитиною [PERSON] . (а/с 14). Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Міська дитяча поліклініка» ЧМР від 29.01.2024 року, зазначено, що дитина, у супроводі батька [PERSON] , регулярно відвідують щомісячні профілактичні огляди в лікаря-педіатра, рекомендації лікаря виконують старанно. Щеплення проведені в термін, відповідно до календаря щеплень. Соціально-побутові умови проживання дитини задовільні. На даний момент дитина соматично здорова, на «Д» обліку у спеціалістів не знаходиться. (а/с 15-17). Крім того, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та на території України станом на 29.05.2024 року незнятої чи непогашеної судимості не має. (а/с 34-35, 37). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу 20.05.2024 року та на час розгляду справи із заявами про відкликання заяви в порядку ч. 4 ст. 109 СК України, заявники до суду не звертались. За таких обставин, зважаючи на подану спільну заяву про розірвання шлюбу, наявність договору щодо узгодженого сторонами місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини, згоди матері дитини, суд вважає, що подальше збереження сім`ї сторін є неможливим та таким що буде суперечити інтересам кожного з подружжя, а тому шлюб підлягає розірванню. Таким чином, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved