Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус ХМНО Саєнко Н.П., в якому позивач просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини [PERSON] терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Однак [PERSON] помер [INFO] і цього ж дня відкрилась спадщина після його смерті. На підставі заяви спадкоємця [PERSON] від 12.10.2022 року була заведена спадкова справа №10/2022. Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України [PERSON] через значний ризик та небезпеку для свого життя та здоров`я була змушена залишити місце проживання в місті Харкові та покинути територію України, виїхавши до Республіки Болгарія, де позивач і перебувала на момент смерті спадкодавця та відкриття спадщини. Між тим 02.05.2022 року позивач відправила нотаріусу заяву про прийняття спадщини за померлим [PERSON] , що підтверджується описом вкладеного до листа №1800533. У зв`язку з паливною кризою в травні 2022 року АТ «Укрпошта» не приймала відправлення для доставки по Україні, тому позивач була змушена шукати альтернативних поштових операторів для відправки заяви про прийняття спадщини. Послугу з відправки листа №1800533 здійснювала фізична особа - підприємець [PERSON] , який здійснює підприємницьку діяльність за основним КЗЕД 53.20 «Інша поштова таї кур`єрська діяльність», з огляду на що останній є оператором поштового зв`язку в розумінні Закону України «Про поштовий зв`язок», зареєстрованим у Єдиному державному реєстрі операторів поштового зв`язку. При цьому, перебуваючи за кордоном, а саме - 04.05.2022 року позивач в`їхала на територію Румунії, та пізніше цього ж дня - на територію Болгарії, що підтверджується штампами в закордонному паспорті, [PERSON] не могла перевірити доставку поштового відправлення адресату, та не мала жодної розумної підстави припускати, що заява не буде доставлена. Після повернення на територію України в листопаді 2023 року позивач дізналася, що заява від 02.05.2022 року про прийняття спадщини не була доставлена. [PERSON] хотіла звернутися повторно із заявою про прийняття спадщини, однак постановою № 68/01-16 від 25.12.2023 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропущенням строку прийняття спадщини, встановленого ст. 1270 ЦК України. З огляду на викладене, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 12.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Призначено підготовче засідання. Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.02.2024 року у даній справі було призначено повторний автоматизований розподіл справи на підставі п.п. 2.3.13, 2.3.17, 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.п. 5.4, 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу Жовтневого районного суду м. Харкова. Відтак, для розгляду даної позовної заяви автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Баркову Н.В. та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.02.2024 року цивільну справу за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~визначення додаткового\~строку для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини - прийнято до провадження судді Жовтневого районного суду м. Харкова Баркової Н.В. Призначено позовну заяву до розгляду у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 25.03.2024 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Паркулаб Андрія Володимировича про залучення до участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору задоволено. У цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саєнко Наталію Петрівну (адреса: м. Харків, вул. Бакуліна, буд. 11). Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~24.04.2024\~року підготовче\~провадження у\~цивільній справі за позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Саєнко Наталія Петрівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 08.07.2024 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. Представник позивача [PERSON] адвокат Паркулаб А.В. надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивача, позов просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, та відзив, в якому просив позов просив задовольнити у повному обсязі. Третя особа Приватний нотаріус ХМНО Саєнко Н.П. у судове засідання не з`явилися, повідомлена про дату, час та місце судового засідання належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того Приватний нотаріус ХМНО Саєнко Н.П. надала письмові пояснення, відповідно до яких нею 12.10.2022 року на підставі заяви [PERSON] , [INFO] , про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] заведена спадкова справа №10/2022. [PERSON] на підтвердження факту родинних відносин надано свідоцтво про народження та заповіт. Однак померлим за життя було складено декілька заповітів, серед них останнім є заповіт від 24.11.2021 року на ім`я дружини спадкодавця [PERSON] . Однак остання на дату смерті спадкодавця не проживала з ним за однією адресою і в шестимісячний строк не подала заяву про прийняття спадщини, тому видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом є неможливим. Інші спадкоємці до нотаріуса не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавались. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] , [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №2629 та підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно 01.11.2023 року серії [NUMBER] . Прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.14 (зворот)). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №4694 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.04.2022 року (а.с.15). Після смерті [PERSON] на підставі заяви спадкоємця [PERSON] від 12.10.2022 року була заведена спадкова справа №10/2022, що підтверджується копією Витягу зі Спадкового реєстру (а.с. 20). Відповідно до копії заповіту від 24.11.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Позняковою С.В. за реєстровим №1164 вбачається, що [PERSON] , [INFO] ,\~зареєстрований за\~адресою:\~ [ADDRESS] на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: Все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, тобто все те що йому буде належати за законом та на що він матиме право на день смерті, він заповідає своїй дружині [PERSON] , [INFO] (а.с. 16 (зворот)). Вказаний заповіт є останнім і чинним, про що свідчать дані витягу зі спадкового реєстру реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.17-20). Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України [PERSON] виїхала до Республіки Болгарія, де позивач і перебувала на момент смерті спадкодавця та відкриття спадщини, що підтверджується копією закордонного паспорту позивача з відповідними відмітками (а.с.8-12). 02.05.2022 року позивач [PERSON] відправила нотаріусу заяву від 02.05.2022 року про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , що підтверджується описом вкладеного до листа №1800533 (а.с. 15 (зворот)). Послугу з відправки листа №1800533 здійснював ФОП [PERSON] , який здійснює підприємницьку діяльність за основним КВЕД 53.20 «Інша поштова таї кур`єрська діяльність», зареєстрований у Єдиному державному реєстрі операторів поштового зв`язку. Однак на час звернення із запитом у ФОП [PERSON] відсутнє на зберігання відправлення №1800533, оскільки строк зберігання повернутих відправлень складає 1 місяць. Отже на даний час неможливо визначити стан доставки у зв`язку із давністю строку отримання, про що надана відповідь позивачу 04.12.2023 року (а.с. 16). Постановою № 68/01-16 від 25.12.2023 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропущенням строку прийняття спадщини, встановленого ст. 1270 ЦК України (а.с. 20-21). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до пункту 4 частини 2\~статті 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Згідно ч. 1, п.п. 8 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України с падкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. В\~постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно з п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п.2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5\~вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п.3.5. гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Виходячи зі змісту\~ст. 1272 ЦК України\~позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Разом з тим, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні запроваджено воєнний стан з 5:30 год. 24.02.2022 року. У постанові від 28.03.2022 року по справі №750/2158/21 Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Згідно з ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду\~на досліджені\~докази,\~судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] \~є спадкоємцем першої\~черги за\~законом як\~дружина померлого\~і єдиним\~спадкоємцем за\~заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Позивач надсилала у передбачений законом строк заяву про прийняття спадщини нотаріусу, однак вказана заява з невстановлених причин отримана не була. При цьому позивач весь строк, встановлений законом на прийняття спадщини, перебувала за кордоном у зв`язку з військовим станом на України. Вказані обставини суд вважає такими, що є поважними і свідчать про об`єктивні перешкоди для вчасного подання заяви про прийняття спадщини позивачем, також суд враховує визнання відповідачем [PERSON] позову у повному обсязі, у зв`язку з чим приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і вважає за необхідне визначити [PERSON] додатковий строк, тривалістю 3 (три) місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який вважає достатнім. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). На підставі викладеного та

Outcome: approved