Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

05 травня 2023 року, позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором б/н від 27.06.2012 року в сумі 49 067 гривень 12 копійок та, крім того, судового збору в розмірі 2 684,00 грн. [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 27 червня 2012 року. 14 серпня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКА «ПРИВАТБАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком є договір. На протязі строку дії договору кредиту відповідач постійно порушував умови договору, кредит та проценти за користування кредитом сплачував не в строк і не повністю. Оскільки відповідач допустив однобічну відмову від виконання зобов`язань, чим істотно порушив умови кредитної угоди, то станом на 21 березня 2023 року заборгованість по кредитному договору № б/н від 27 червня 2012 року в загальному розмірі становить 49 067 гривень 12 копійок. Так, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 49 067 гривень 12 копійок та, крім того, судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 2 684 гривень 00 копійок. Заочним рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 03 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволено повністю. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 15 січня 2024 року скасовано заочне рішення по справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 01 лютого 2024 року від представника відповідача - адвоката Балика П.О. надійшов відзив на позовну заяву. Позовні вимоги не визнаються позивачем. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути на користь Банка заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 червня 2012 року в загальному розмірі 49 067 гривень 12 копійок. Відповідач не укладав із Банком «кредитного договору № б/н від 27 червня 2012 року», 1) ні шляхом підписання одного документу (договору), 2) ні шляхом підписання декількох документів, які у сукупності свідчили б про укладення такого договору. В обґрунтування позовних вимог Банк стверджує, що начебто «підписана» відповідачем заява № б/н від 27.06.2012 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, складає між відповідачем та Банком «кредитний договір № б/н від 27 червня 2012 року», що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не визнає зазначену у попередньому абзаці обставину, з огляду на що порушує перед судом клопотання про витребування від позивача оригіналу «заяви № б\\н від 27.06.2012 року» та клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Відповідач ставить під сумнів існування оригінала «заяви № б\\н від 27.06.2012 року», на якій би містився підпис відповідача, а тому у разі ненадання позивачем оригіналу зазначеної заяви, відповідач у відповідності до ч. 6 ст. 95 ЦПК України просить суд не брати до уваги цей «доказ». Також слід зазначити, що твердження Банка, що начебто «підписана» відповідачем заява № б/н від 27.06.2012 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, складає між відповідачем та Банком «кредитний договір № б/н від 27 червня 2012 року», прямо суперечить позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. У цій справі ВП ВС зробила правові висновки, що за тотожних обставин «неможливо застосувати до правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто банк міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. З урахуванням наведеного суди правильно виходили із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які надав банк, відповідачка розуміла, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. На наш погляд, це рішення має важливе значення насамперед для позичальників Приватбанку, адже ним ВС фактично «зламав» усталену судову практику стягнення заборгованості банком за кредитними картками та заборонив стягувати проценти та штрафи за кредитками. У Постанові від 3 липня 2019 року Велика Палата зауважила, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.» 01 лютого 2024 року від представника відповідача - адвоката Балика П.О. надійшло клопотання про призначення судово-почеркознавчу експертизу та витребування від АТ КБ «Приватбанк» оригінал заяви № б/н від 27 червня 2012 року. 15 лютого 2024 року від позивача надійшов відповідь на відзив. Представник позивача зазначає, що кредитний договір було укладено у повній відповідності до чинного законодавства. Сторони погодилися укласти договір у певній формі шляхом приєднання. Підписавши анкету заявку позичальник приєдналася до запропонованих банком умов та тарифів. Тобто зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах, що свідчить про укладання договору в письмовій формі. Відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . Таким чином банк надає достатній перелік документів на підтвердження укладання договору з відповідачем. Щодо ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг зазначив наступне. Анкета заява містить персональні дані позичальник а також відомості про проживання та іншу інформацію. Відповідач висловила згоду на отримання картки «Універсальна», де у графі «Я згоден (на) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами… які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді.» зазначено прізвище позивачки та дата заповнення. Тобто сторони погодили всі істотні умови кредитного договору. Стосовно правомірності зміни кредитного ліміту позивач зазначає, що відповідно до п.2.1.1.2.3. банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Відповідач ознайомлена з умовами та правилами надання кредиту, тому заперечення в цій частині також спростовуються в повному обсязі. Відповідачка отримувала кредитні картки, активно ними користувалася, що підтверджується випискою по кредитному рахунку та довідкою про перевипуск карток. Позивач зазначає, що тип процентної ставки визначається кредитним договором. З вище викладеного позивач зазначає, що вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами і за такого підлягають задоволенню в повному обсязі. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 04 квітня 2024 року витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» оригінал заяви № б/н від 27.06.2012 року. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 17 червня 2024 року визнано обов`язковою явку у судове засідання відповідача [PERSON] по цивільній справі за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКА «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, для можливості відібрання експериментальних зразків почерку відповідача. Зобов`язано [PERSON] надати суду вільні, умовно-вільні зразки почерку та (або) підпису особи за 2012-2023 роки. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 18 липня 2024 року відмовлено у задоволені клопотанні про призначення судово-почеркознавчої експертизи. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач у судове засідання не з`явився, але від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Просить відмовити у задоволені позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, представника відповідача, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27 червня 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правнаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Із виписки за договором № б/н за період з 27 червня 2012 року по 24 березня 2023 року вбачається, що відповідач [PERSON] , постійно користувався наданими банком кредитними коштами у власних потребах, частково вносив кошти на погашення заборгованості за кредитом /а.с.62-115/. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 27 червня 2012 року, наданим позивачем, заборгованість відповідачки [PERSON] за вказаним договором станом на 21 березня 2023 року складає 49 067 гривень 12 копійок, з яких: 40 940 гривень 03 копійки - заборгованість за тілом кредиту; 8 127 гривень 09 копійок - заборгованість за нарахованими відсотками /а.с.5-22/. Відповідач при підписанні заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання Банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві. Підпис відповідача підтверджує той факт, що він був повністю проінформовани про умови кредитування в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення у письмовій формі /а.с.25/. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того з якими саме Тарифами та Умовами була ознайомлений [PERSON] , підписуючи заяву від 27 червня 2012року. Відповідно до ст.1055 ЦПК України Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Звертаючись із позовом до суду, банк просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість по процентам за користування кредитними коштами. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27 червня 2012 року, позивач посилався на Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи, заяву відповідача, паспорт споживчого кредиту, підтверджуючи той факт, що вона була повністю проінформованою про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були йому наданні для ознайомлення, як невід`ємні частини спірного договору. Під час вивчення в судовому засіданні матеріалів справи, судом встановлено, що надані в якості додатків витяг з Тарифів та Умов обслуговування кредитних карток не має підпису відповідача, та неможливо встановити з якими тарифами та умовами було ознайомлено останнього на день укладення кредитного договору. З огляду на викладене розрахунок позивача щодо заборгованості по відсотках є необґрунтованим, оскільки відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Нарахування заборгованості по відсотках яка зазначена у розрахунку заборгованості не передбачена умовами договору та типу кредитування. Позивачем не було надано суду примірник Умов та Правил банківських послуг, які містили б підпис відповідача про ознайомлення з умовами кредитування, окрім заяви від 27 червня 2012 року. Надані позивачем у якості доказів заява позичальника від 27 червня 2012 року та паспорт споживчого кредиту не можуть свідчити про дотримання прав споживача послуг, не мають між собою жодного зв`язку, тому що в кожному з них не має застереження про їх поєднання взаємними договірними умовами. Щодо твердження відповідача, що позивач не довід належними та допустимими доказами бажання відповідача на оформлення кредитних карток а також відомості про які саме картки було оформлено, спростовується Анкетою-заявою від 27 червня 2012 року, яка на звороті містить блок - «виявлення бажання оформити на своє ім`я», [PERSON] , погодився на оформлення Платіжної картки Кредитка «Універсальна» та Зарплатної картки, будь-яких заперечень від останнього не додано. Матеріалами цивільної справи також спростовується, твердження відповідача щодо зміни кредитного ліміту, який може змінюватися Банком, оговорена Умовами та правилами надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, а саме: пунктом 2.1.4.5. банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт /а.с.44/. Судом також вивчено розрахунок заборгованості за кредитним договором від 27 червня 2012 року, який наданий позивачем, а відповідач категорично заперечує щодо визнання його належним доказом. Вирішуючи питання належності як доказу наданого розрахунку банком, суд вважає його належним доказом, який встановлює виникнення заборгованості у відповідачки та її зміни на протязі користування відповідачкою кредитними коштами. Оскільки відповідач не надає до суду контррозрахунку заборгованості на розрахунок наданий банком, суд приходить до висновку, що це є способом захисту відповідача. Укладений між сторонами кредитний договір у виді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Згідно з розрахунком наданим позивачем, внаслідок неналежного виконання відповідачкою умов даного кредитного договору, станом на 27 червня 2012 року, наданим позивачем, заборгованість відповідачки [PERSON] за вказаним договором станом на 21 березня 2023 року складає 49 067 гривень 12 копійок, з яких: 40 940 гривень 03 копійки - заборгованість за тілом кредиту; 8 127 гривень 09 копійок - заборгованість за нарахованими відсотками /а.с.5-22/. Судом встановлено, що Анкета-заява укладена між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» не містить погодження між сторонами щодо стягнення відсотків за користування кредитом, прострочення сплати кредиту та взагалі нарахування будь-яких штрафних санкцій. Таким чином, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору №б/н від 27 червня 2012 року АТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит. Однак [PERSON] порушив вимоги кредитного договору, а саме не виконав в обумовлені строки зобов`язання щодо повернення кредиту, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по тілу кредиту у розмірі 40 940 гривень 03 копійки, відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. У зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе позов задовольнити частково. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 2 239 гривні 44 копійки (від 83,43 % задоволених вимог). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial