Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

14 червня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» направило засобами поштового зв`язку до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, який надійшов до суду 20 червня 2024 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2024 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у своєму позові посилався на те, що 12 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] було укладено договір позики № 77274471, за умовами якого відповідач отримала позику у розмірі 7 050 грн. строком на 30 днів і сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,99 % за кожен день користування. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов додаткової угоди № 12 від 27 жовтня 2023 року до якого, до позивача перейшло право вимоги за договором позики № 77274471 від 12 жовтня 2021 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, грошові кошти не повернула, чим порушила умови договору. Таким чином, сума заборгованості за договором позики № 77274471 від 12 жовтня 2021 року становить 13 615 грн. 69 коп., яка складається із основної заборгованості у розмірі 7 050 грн. та відсотків за користування позикою у розмірі 6 565 грн. 69 коп. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики № 77274471 від 12 жовтня 2021 року у розмірі 13 615 грн. 69 коп., а також судовий збір у розмірі 3 028 грн. У своїй заяві представник позивача справу просив розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у своїй заяві до суду справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала в частині суми заборгованості в розмірі 7 050 грн., у задоволенні інших позовних вимог просила відмовити. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 12 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] було укладено договір позики № 77274471, за умовами якого відповідач отримала позику у розмірі 7 050 грн. строком на 30 днів і сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,99 % за кожен день користування (а.с. 6-7). 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21 (а.с. 7-9), з додатковою угодою № 12 від 27 жовтня 2023 року, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за договором позики № 77274471 від 12 жовтня 2021 року. Відповідач умови договорів не виконала, кредитні кошти не повернула. Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовано ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ЦК України. Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з розрахунків, наданих ТОВ «ФК «ЄАПБ», розмір процентів за користування кредитними коштами за договором позики № 77274471 від 12 жовтня 2021 року за період з 27 жовтня 2023 року по 30 квітня 2024 року, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з суми поточної заборгованості у розмірі 7 050 грн., становить 6 565 грн. 69 коп. (а.с. 13). Проте, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Договір № 77274471 від 12 жовтня 2021 року між сторонами було укладено на строк 30 днів з 12 жовтня 2021 року по 11 листопада 2021 року. Таким чином, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, то після 11 листопада 2021 року позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені договором позики № 77274471 від 12 жовтня 2021 року. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18). Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, розмір відсотків, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача за договором позики № 77274471 від 12 жовтня 2021 року становить 3 577 грн. 52 коп. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про стягнення з неї відсотків за договором позики, оскільки такі заперечення не аргументовані жодними обставинами, а сплата відсотків за користування кредитними коштами передбачена умовами договору, з якими позичальник погодилася при укладенні договору. У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитних договорах, відповідач свої зобов`язання не виконує, то з відповідача підлягає стягненню: за договором позики № 77274471 від 12 жовтня 2021 року у розмірі 10 627 грн. 52 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 050 грн. і відсотків у розмірі 3 577 грн. 52 коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн. З урахуванням того, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 363 грн. 46 коп. (10 627 грн. 52 коп. х 3 028 грн. : 13 615 грн. 69 коп. = 2 363 грн. 46 коп.). Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 12 990 грн. 98 коп. (10 627 грн. 52 коп. + 2 363 грн. 46 коп. = 12 990 грн. 98 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial