Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

У травні 2023 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив: - визнати відсутність авторства [PERSON] на твір «Збірка творів образотворчого мистецтва «Ескізи дизайнів «LAVAZZA» (ЛАВАТСА) для розробки знаку для товарів та послуг або промислового зразка» за свідоцтвом № [NUMBER] від 09 липня 2018 року про реєстрацію авторського права; - визнати недійсним свідоцтво № [NUMBER] від 09 липня 2018 року про реєстрацію авторського права на твір «Збірка творів образотворчого мистецтва «Ескізи дизайнів «LAVAZZA» (ЛАВАТСА) для розробки знаку для товарів та послуг або промислового зразка», що належить [PERSON] ; - зобов`язати ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести до Державного реєстру свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір відомості щодо визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію авторського права [NUMBER] від 09 липня 2018 року на твір « [INFO] для розробки знаку для товарів та послуг або промислового зразка» та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Авторське право і суміжні права»; - заборонити ДО « Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій » реєструвати на ім`я [PERSON] авторські права на твір або збірку творів, що відтворюють (копіюють) торговельні марки за міжнародними реєстраціями [NUMBER], [NUMBER]. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що компанія Луіджі Лавацца С.п.А. є юридичною особою, яка зареєстрована та діє за законодавством Італійської Республіки, здійснює діяльність, крім іншого, на ринках виготовлення, пакування кави. У своїй діяльності позивач використовує позначення LAVAZZA з моменту його створення у 1927 році, є прізвищем засновника, який почав використовувати власне прізвище LAVAZZA для цілей маркування своїх товарів з 1895 року. У 1946 році студією «Aerostudio Borghi» в Мілані розроблений перший логотип LAVAZZA. З метою захисту своїх прав на позначення, позивач отримав правову охорону торговельних марок за міжнародною реєстрацією: торговельна марка за міжнародною реєстрацією [NUMBER] «LAVAZZA» від 18 серпня 1996 року; торговельна марка за міжнародною реєстрацією [NUMBER] від 25 січня 2007 року. Позивачем виявлено, що [PERSON] зареєстровано авторські права на твір образотворчого мистецтва «Збірка творів образотворчого мистецтва «Ескізи дизайнів «LAVAZZA» (ЛАВАТСА) для розробки знаку для товарів та послуг або промислового зразка». При цьому, як видно із назви твору, він включає словесну частину ТМ позивача «LAVAZZA», що є фонетично, семантично та візуально ідентичною до домінуючого словесного елемента ТМ позивача «LAVAZZA». Таким чином, відповідач, видаючи себе за автора твору за оспорюваним свідоцтвом, яким він не є, не визнає виключним майнових прав інтелектуальної власності позивача на ТМ позивача. При цьому, наявність оспорюваного свідоцтва перешкоджає позивачу ексклюзивно використовувати ТМ позивача в Україні, чим порушуються охоронювані законом інтереси позивача у сфері використання та розпорядження правами інтелектуальної власності на торговельні марки. У заяві щодо відомостей про оприлюднення твору зазначено, що твір було оприлюднено шляхом «опублікування відомостей про видачу патенту України на промисловий зразок 25.11.2016 за № [NUMBER] ». При цьому, назва твору також свідчить про те, що твір створювався з метою подальшого розроблення на його основі інших об`єктів інтелектуальної власності. Відповідно до відомостей із Спеціальної інформаційної системи УКРНОІВІ за відповідачем зареєстровано також промисловий зразок за патентом України № [NUMBER] від 25 листопада 2016 року. Тобто, твір було використано для подальшої розробки та реєстрації промислового зразка. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 01 квітня 2021 року патент на промисловий зразок визнано недійним на підставі позову позивача. Згідно з висновком Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності №014/19 за результатами комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності у справі №760/9892/17 від 25 березня 2019 року, промисловий зразок не відповідав критерію новизни та позначення, використані в варіантах 3.1. та 4.1. промислового зразка визнані схожими настільки, що їх можна сплутати з торговельною маркою за міжнародною реєстрацією [NUMBER]. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що ескізи дизайнів «LAVAZZA» (ЛАВАТСА) щодо яких було отримано свідоцтво та варіанти визнаного недійсним промислового зразка є ідентичними (Т.1 а.с.5-82). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року відкрито загальне позовне провадження (Т.1 а.с.86). 15.06.2023 до суду надійшов відзив, у якому представник УКРНОІВІ просив відмовити у задоволення позовних вимог. В обґрунтування зазначає, що свідоцтво № [NUMBER] про реєстрацію авторського права на твір було видано у повній відповідності до вимог чинного законодавства. На дату подання заявки №80424 про реєстрацію авторського права на твір головним органом, що забезпечувало реалізацію державної політики у сфері інтелектуальної власності було Міністерство економічного розвитку і торгівлі України. Під час розгляду заявки Мінекономрозвитку не проводив експертизу твору і не встановлював факт виникнення авторства. Таким чином, при здійсненні реєстрації авторського права на твір, на дату подання та розгляду заявки Мінекономрозвитку діяло на підставі повноважень та у спосіб, передбачений законодавством (Т.1 а.с.109-117). 26.06.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що позивачем не надавалось жодних оцінок діям чи рішенням УКРНОІВІ як органу, уповноваженого на реєстрацію авторських прав на твір. Основною передумовою видачі свідоцтва про реєстрацію авторського права є наявність твору. Твір відповідача не відповідає критерію оригінальності, отже не може бути об`єктом авторського права. Відсутність повноважень УКРНОІВІ щодо порівняння поданих на реєстрацію об`єктів авторського права з іншими об`єктами інтелектуальної власності не є перешкодою для застосування обраного позивачем способу захисту (Т.1 а.с.118-131). Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року розпочато підготовче судове засідання (Т.1 а.с.141-142). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року витребувано у Міністерства економіки України належним чином засвідчену копію Свідоцтва № [NUMBER] від 09.07.2018 про реєстрацію авторського права на твір «Збірка творів образотворчого мистецтва «Ескізи дизайнів «LAVAZZA» (ЛАВАТСА) для розробки знаку для товарів та послуг або промислового зразка», включаючи примірники із усіма зображеннями зазначеного твору (Т.1 а.с.145). 15.08.2023 до суду надійшли витребувані докази від Міністерства економіки України (Т.1 а.с.155-165). 29.11.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача про приєднання доказів (Т.1 а.с.180-230). Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 лютого 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (Т.2 а.с.1-2). Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача УКРНОІВІ та відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що у 1947 році компанія Lavazza отримала свій перший логотип, розроблений міланською студією Aerostudio Borghi. Центральна літера «А» була більшою за інші літери (Т.1 а.с.21), відповідно до відомостей із веб-сайту Lavazza. Відповідно до копії листа ДУ «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» від 26 квітня 2023 року №Вих-4232/2023, міжнародна реєстрація [NUMBER] від 18.07.1966 року діє на території України стосовно обмеженого переліку товарів 30 класу МКТП, а саме: «Coffee, tea, cocoa, sugar, rice, tapioca, sago, artificial coffee; flours and milled cereal products (excluding fodder); bread, biscuits, cakes, pastry and confectionery, edible ice; honey, molasses; yeast, baking powder; cooking salt, mustard; pepper, vinegar, sauces; spices; ice.» з дати територіального поширення на територію України - 12.07.2002 р. (Т.1 а.с.35-38). Відповідно до копії листа ДУ «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» від 26 квітня 2023 року №Вих-4227/2023, міжнародна реєстрація [NUMBER] від 25.01.2007 року діє на території України у повному обсязі з 25.01.2007 р. (Т.1 а.с.39-41). Міністерство економічного розвитку і торгівлі України на підставі поданої заяви [PERSON] від 15 травня 2018 року №80424 про реєстрацію авторського права на твір, видало свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір № [NUMBER] , назва «Збірка творів образотворчого мистецтва «Ескізи дизайнів «LAVAZZA» (ЛАВАТСА) для розробки знаку для товарів та послуг або промислового зразка», автор [PERSON] , дата реєстрації 09.07.2018 (Т.1 а.с.69-72, 156-164). Згідно з ч.1 ст.418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Як визначено у ч.1 ст.420 ЦК України, до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать: літературні та художні твори; комп`ютерні програми; компіляції даних (бази даних); виконання; фонограми, відеограми, програми організацій мовлення; наукові відкриття; винаходи, корисні моделі, промислові зразки; компонування напівпровідникових виробів; раціоналізаторські пропозиції; сорти рослин, породи тварин; комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення; комерційні таємниці. Відповідно до ст.492 ЦК України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів. Згідно з ч.4 ст.5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням торговельної марки та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення торговельної марки та переліком товарів і послуг. Відповідно до ст.1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (у редакції, що була чинною станом на момент подання заяви на реєстрацію авторського права за оспорюваним свідоцтвом) твір образотворчого мистецтва - скульптура, картина, малюнок, гравюра, літографія, твір художнього (у тому числі сценічного) дизайну тощо; автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Згідно з ч.5 ст.11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суб`єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах. Таким чином, із системного аналізу норм Закону України «Про авторське право і суміжні права» випливає, що твором є результат творчої діяльності людини у будь-якій сфері. При цьому, ознаками твору як об`єкта авторського права є те, що: твір має бути оригінальним, тобто він не має бути відтворенням або повторенням уже існуючого (раніше створеного) твору; твору має бути надана об`єктивована форма, яка уможливлює його сприйняття іншими людьми. Відтак, одним з основних критеріїв для визначення об`єкта авторського права є його оригінальність. Позивач зазначає, що твір відповідача не відповідає критерію оригінальності, отже не може бути об`єктом авторського права. Як вбачається із матеріалів справи, позивач використовував позначення LAVAZZA з моменту його створення у 1927 році, у 1946 році студією «Aerostudio Borghi» в Мілані розроблений перший логотип LAVAZZA, позивач отримав правову охорону торговельних марок за міжнародною реєстрацією: торговельна марка за міжнародною реєстрацією [NUMBER] «LAVAZZA» від 18 серпня 1996 року; торговельна марка за міжнародною реєстрацією [NUMBER] від 25 січня 2007 року - тобто задовго до подачі відповідачем заяви про реєстрацію авторського права на твір образотворчого мистецтва за оспорюваним свідоцтвом. Крім того, рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 01 квітня 2021 року задоволено позов Луіджі Лавацца С.п.А. до [PERSON] , Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про визнання недійсним патенту на промисловий зразок та зобов`язання вчинити дії. Визнано недійсним повністю патент України № [NUMBER] на промисловий зразок «ЛОГОТИП» від 25.11.2016 року. Зобов`язано Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» внести до Державного реєстру патентів України на промислові зразки відомості про визнання недійсним повністю патенту України № 33445 на промисловий зразок «ЛОГОТИП» від 25.11.2016 та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність» (Т.1 а.с.46-52). Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12 листопада 2021 рокузадоволено позов компанії Луіджі Лавацца (Luigi Lavazza S.p.A.). Визнано недійсним повністю патент України на промисловий зразок №37074 «ПАКУВАННЯ ДЛЯ ХАРЧОВИХ ПРОДУКТІВ». Визнано недійсним повністю патент України на промисловий зразок № [NUMBER] «ЛОГОТИП». Зобов`язано Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» внести відомості про визнання патенту України на промисловий зразок №37074 «ПАКУВАННЯ ДЛЯ ХАРЧОВИХ ПРОДУКТІВ» недійсним повністю до Державного реєстру патентів України на промислові зразки та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Зобов`язано Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» внести відомості про визнання патенту України на промисловий зразок №38777 «ЛОГОТИП» недійсним повністю до Державного реєстру патентів України на промислові зразки та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність» (Т.1 а.с.53-59). Відповідно до висновку експерта №239-11/23, складеного за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності від 17 листопада 2023 року судовим експертом [PERSON] зазначено, що варіанти 1, 2 твору «Збірка творів образотворчого мистецтва «Ескізи дизайнів «LAVAZZA» (ЛАВАТСА) для розробки знаку для товарів та послуг або промислового зразка» за свідоцтвом № [NUMBER] від 09.07.2018 про реєстрацію авторського права, є схожим настільки, що їх можна сплутати з торговельними марками за міжнародними реєстраціями [NUMBER] від 18.07.1966 та [NUMBER] від 25.01.2007. Твір «Збірка творів образотворчого мистецтва «Ескізи дизайнів «LAVAZZA» (ЛАВАТСА) для розробки знаку для товарів та послуг або промислового зразка» за свідоцтвом № [NUMBER] від 09.07.2018 про реєстрацію авторського права не є результатом власної інтелектуальної творчої праці [PERSON] (Т.1 а.с.192-224). Відповідно до ст.499 ЦК України права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом. Як визначено у ч.1 ст.19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: а) невідповідності зареєстрованої торговельної марки умовам надання правової охорони; б) наявності у свідоцтві елементів зображення торговельної марки та переліку товарів і послуг, яких не було у поданій заявці; в) видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Визнання відсутності авторства [PERSON] на твір «Збірка творів образотворчого мистецтва «Ескізи дизайнів «LAVAZZA» (ЛАВАТСА) для розробки знаку для товарів та послуг або промислового зразка» - є належним способом захисту права позивача. У рішенні Європейського суду з прав людини зі справи «Чагал проти Сполученого королівства» від 15 листопада 1996 року названий Суд зазначив, що норма ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони вирішені в правовій системі тієї чи іншої країни. Статтею 41 Угоди про торговельні аспекти прав інтелектуальної власності (ТРІПС), Члени повинні гарантувати, що процедури щодо захисту прав інтелектуальної власності передбачаються іншим законодавством з тим, щоб дозволити ефективні заходи проти будь-якої дії, що порушує права інтелектуальної власності, яка підлягає під цю Угоду. При цьому, відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі №914/1570/20, правовідносини у сфері інтелектуальної власності мають особливості правового регулювання та визначені на законодавчому рівні невиключні способи захисту порушених прав інтелектуальної власності (з урахуванням специфіки самих правовідносин). 14.10.2020 набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» від 16 червня 2020 року №703-IX, яким визначено повноваження Національного органу інтелектуальної власності. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2020 року №1267-Р «Про національний орган інтелектуальної власності» на виконання пп.1.1 п.7 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» визначено, що Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» виконує функції Національного органу інтелектуальної власності. Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» Національний орган інтелектуальної власності є функціональним правонаступником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, щодо окремих функцій та повноважень з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності, визначених цим Законом. Таким чином, з урахуванням задоволення вимоги про визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір, підлягає задоволенню і вимоги позивача про зобов`язання ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести до Державного реєстру свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір відомості щодо визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію авторського права [NUMBER] від 09 липня 2018 року на твір «Збірка творів образотворчого мистецтва «Ескізи дизайнів «LAVAZZA» (ЛАВАТСА) для розробки знаку для товарів та послуг або промислового зразка» та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Авторське право і суміжні права»; заборону ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» реєструвати на ім`я [PERSON] авторські права на твір або збірку творів, що відтворюють (копіюють) торговельні марки за міжнародними реєстраціями [NUMBER], [NUMBER]. Крім того, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем доведено належними доказами свої вимоги, а відповідачем не спростовано їх обґрунтованість, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved