Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про споживчий кредит № 103482520 від 17 серпня 2021 року у розмірі 45\~584,00 грн та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 17 серпня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 103482520 (надалі Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 8 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Згідно п. 1.2 вказаного договору, сума кредиту становить 8 000 грн, та згідно п. 1.3, строком на 30 днів, з 17 серпня 2021 року. Відповідно до п. 1.4. договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 16 вересня 2021 року. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 8 000,00 грн. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти. 30 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 30-11-65, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики № 103482520 від 17 серпня 2021 року. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики № 103482520 від 17 серпня 2021 року. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Станом на день звернення до суду з даним позовом заборгованість за договором [PERSON] не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у нього обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості станом на 11 грудня 2023 року становить 66\~864,00 грн, з яких: -заборгованість за тілом кредиту - 7\~600,00 грн; -заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 58\~384,00 грн; -заборгованість з комісії 880,00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 45\~584,00 грн, з яких: - \~ \~ \~ \~заборгованість за тілом кредиту -7\~600,00 грн; - \~ \~ \~ \~заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 37\~104,00 грн; - \~ \~ \~ \~заборгованість з комісії 880,00 грн. Оскільки на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «Коллект Центр», тому позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. З огляду на вищевикладене, ТОВ «Коллект\~Центр»просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 45\~584,00 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 684,00 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 13\~000,00 грн. Ухвалою судді Ізясловського районного суду Хмельницької області Демчука П. В. від 28 лютого 2024 року позовну заяву\~ТОВ «Коллект\~Центр»до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит передано на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за підсудністю. 18 березня 2024 року було здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, яким головуючим суддею визначено суддю Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківську О. Я. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2024 відкрито провадження у справі № 6075/14/24 та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ «Коллект центр» не з`явився, однак у поданій ним позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач\~\~ [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`являвся, хоча про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового повідомлення. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 17 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» (Коредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір про споживчий кредит № 103482520 (надалі - Договір), за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 8 000,00 грн строком на 30 днів. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії і процентів за користування кредитом 17 серпня 2021 року. Як передбачено п.1.5. Договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим договором, складають 3 880,00 грн в грошовому виразі та 12,184,00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 11 880,00 грн. Відповідно до пунктів 1.5.1, 1.5.2 Договору, комісія за надання кредиту: 880,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом: 3 000,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6. Договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 Договору. Відповідно до п. 6.1 Договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (sms) на мобільний телефонний номер позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в особистому кабінеті на сайті товариства. Після укладення цей договір розміщується в особистому кабінеті позичальника, згідно п. 6.2 Договору. Згідно з п. 6.3 Договору, приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком розрахунків) та підтверджує, зокрема, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. За змістом п. 2.1. Договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно із п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця. Для продовження строку кредитування на пільгових умовах Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за утримання та обслуговування кредиту та певної частину заборгованості по кредиту (п.п. 2.3.1.1 Договору). Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6 Договору (п. 2.3.1.2 Договору). Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан», [PERSON] уклалав договір № 103482520 від 17 серпня 2021 року за допомогою одноразового ідентифікатора F28185, 17 серпня 2021 року, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор [NUMBER] . Як вбачається з додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 103482520 від 17 серпня 2021 року, який є графіком платежів, зазначено дату платежу 16 вересня 2021 року та суму до сплати: кредит 8 000,00; комісія за надання кредиту - 880,00; проценти 3 000,00. Додаток № 2 до договору про споживчий кредит № 103482520 від 17 серпня 2021 року, який є паспортом споживчого кредиту № 103482520, містить аналогічні умови щодо суми та строку кредиту, розміру комісії та процентів. Також зазначено що паспорт підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Анкета-заява на кредит № 103482520 від 17 серпня 2021 року містить аналогічні умови щодо суми та строку кредиту, розміру комісії та процентів. Також зазначено особисті дані [PERSON] (ідентифікаційний номер, дата народження, адреса реєстрації місця проживання, номер мобільного телефону позичальника, паспортні дані). Факт отримання відповідачем грошових коштів у сумі 8 000 грн підтверджено довідкою АТ КБ «ПриватБанк» вихідний № 850/03-02 від 03 лютого 2022 року про перерахування ТОВ «Мілоан» на рахунок [PERSON] через систему платежів LiqPayST грошових коштів за кредитним договором № 103482520. ТОВ «Мілоан» надав відомості про щоденні нарахування та погашення із зазначенням дати операції та суми. Зокрема, з наданих відомостей вбачається, що 15 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» нарахувало комісію за пролонгацію у розмірі 400,00 грн, яку було сплачено 15 вересня 2024 року, а також частково було сплачено заборгованість по тілу кредиту у розмірі 400,00 грн та процентах - 756,00 грн. Відтак, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального та процесуального права. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст. ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~207\~ЦК України\~(в\~редакції,\~чинній на\~час виникнення\~спірних правовідносин),\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 3 Закону України Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. За змістом ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Так, 30 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» (далі - Клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (далі - Фактор) укладено Договір факторингу № 30-11-05 (далі - Договір № 30-11-05). Відповідно до п. 2.1 Договору № 30-11-65, за цим договором Клієнт - Первісний Кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 65\~369 380 грн 75 коп., а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами позики, укладеними між Клієнтом і Боржниками. Згідно п. 2.2 Договору № 30-11-65, відповідно до умов цього договору Фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані фактором суми є меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнтові. Згідно п. 2.4 Договору № 30-11-65, за цим договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається. Відповідно до п. 2.5 Договору № 30-11-65, фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі. Як вбачається з Реєстру боржників, який є Додатком № 3 до Договору № 30-11-65 від 30 листопада 2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором № 103482520 від 17 серпня 2021 року у загальній сумі 34 184 грн, з яких: 7\~600,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 25\~704,00 грн - заборгованість по процентах; 880,00 грн - заборгованість по комісії. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (далі - Первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (далі - Новий кредитор) укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 (далі Договір № 10-01/2023). Відповідно до п. 2.1 Договору № 10-01/2023, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. За змістом п.5.4 Договору № 10-01/2023, до Нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема Новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань відповідно до законодавства та умов договорів позики. Як вбачається з Реєстру боржників, який є Додатком № 3 до Договору № 10-01/2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором № 103482520 від 17 серпня 2021 року у загальній сумі 66 864 грн, з яких: 7\~600,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 58\~384,00 грн - заборгованість по процентах, 880,00 грн - заборгованість по комісії. Згідно розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10 січня 2023 року за кредитним договором № 103482520, відповідач має заборгованість у загальній сумі 66\~864,00 грн, з яких: 7\~600,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 34\~184,00 грн - заборгованість за відсотками; заборгованість по комісії 880,00 грн. У період з 30 листопада 2021 року по 23 лютого 2022 року, за 86 днів ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало за відсотковою ставкою 5.0 відсотка денних, що складає суму 32\~680,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Коллект Центр» станом на 11 грудня 2023 року за кредитним договором № 103482520, відповідач має заборгованість у загальній сумі 66\~864,00 грн. За встановлених обставин, суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 103482520 від 17 серпня 2021 року. Невиконання відповідачем договірних зобов`язань і стало причиною звернення позивача за захистом своїх прав до суду. В силу вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд проаналізував зміст спірних правовідносин та встановив, що договір між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого ТОВ «Мілоан» надіслав [PERSON] за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді верифікаційного коду, який відповідач використав для підтвердження. Без здійснення вказаних дій [PERSON] кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та його укладення у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Волевиявлення позичальника на час укладення договору підтверджено вчиненням фактичних дій, направлених на ознайомлення із умовами кредитування, складанням відповідних документів і внесенням до них конфіденційної інформації, відомої тільки відповідачу. Без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, використання аналога власноручного підпису, кредитний договір (анкета - заява на кредит ) не міг би бути укладеним. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20. Таким чином, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр», як набувача права вимоги до цього боржника, на підставі Договору факторингу від 30 листопада 2021 року № 30-11-05 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», та в подальшому на підставі Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», заборгованості за кредитом № 103482520 від 17 серпня 2021 року. Про виникнення зобов`язання відповідача перед позивачем свідчить та обставина, що кошти, визначені в електронному договорі, надійшли в розпорядження [PERSON] на належний йому банківський рахунок і позичальник тим самим не заперечував умов договору та не надав доказів на спростування факту отримання ним кредитних коштів. Більше того, дотримуючись п. 2.3.1.1 [PERSON] здійснив пролонгацію договору на пільгових умовах сплативши комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту 15 вересня 2021 року. Відповідно до основних засад цивільного судочинства - змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, в якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач. Водночас, позивачем не доведена повною мірою вимога про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, виходячи з наступного. Відповідно до п.1.5.2 Договору, розмір процентів за користування кредитом становить 3 000,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом). При цьому, як вбачається з договору сторони погодили, що кредит надається строком на 30 днів, з 17 серпня 2021 року (пункт 1.3 Договору). На виконання пункту п. 2.3.1.1 Договору [PERSON] здійснив його пролонгацію на пільгових умовах на 7 днів із відсотковою ставкою 5.00 відсотків від поточного залишку кредиту, сплативши комісію за управління та обслуговування кредиту у сумі 400 грн та 756 грн процентів по кредиту, 400 грн заборгованості по сплаті тіла кредиту, що стверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення, складеною ТОВ «Мілоан». Як зазначалося вище, п. 2.3.1.2 Договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору. Отже, за таких умов Договору, які були погоджені сторонами, кредитодавець має право нараховувати відсотки за договором лише 30 днів, а у випадку пролонгації на пільгових умовах 7 днів та пролонгації на стандартних (базових) умовах не більше ніж 60 днів. До 16 вересня 2021 року включно [PERSON] мав сплачувати відсотки за ставкою 1.25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом 100,00 грн, а після пролонгації Договору його обов`язок сплачувати проценти на пільгових умовах 7 днів із відсотковою ставкою 5.00 відсотків від поточного залишку кредиту 95,00 грн, тривав до 23 вересня 2021 року включно, з 24 вересня 2021 року відсотки відповідачу нараховувалися за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору, яка становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом 380,00 грн (розрахунок наступний: 100,00 грн * 30 днів + 95,00 грн * 7 днів + 380,00 грн * 60 днів = 26\~465,00 грн 756,00 грн (відсотки, які сплачені 15 вересня 2021 року) 5 грн (16 вересня 2021 року кредитодавець нарахував проценти згідно п.1.5.2 Договору у розмірі не 100 грн, а 95 грн)). Таким чином, договором визначено розмір процентів за користування кредитом у межах строку кредитування, а тому суд доходить до висновку, що саме проценти в сумі 25\~704,00 грн за користування кредитом підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги про стягнення процентів в іншій частині, то суд вважає її безпідставною, з огляду на наступне. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). Суд вважає, що ТОВ «Коллект Центр» не надав обґрунтування підстав нарахування ТОВ «Вердикт Капітал» процентів за користування відповідачем кредитними коштами згідно договору № 103482520 від 17 серпня 2021 року. Період 86 днів, за який ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало 5,0 відсотків денних процентів, суперечать умовам договору № 103482520 від 17 серпня 2021 року, оскільки строк цього договору закінчився 22 листопада 2021 року. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників, який є Додатком № 3 до Договору № 10-01/2023, згідно якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором № 103482520 від 17 серпня 2021 року у загальній сумі 66 864 грн, з яких: 7\~600,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 58\~384,00 грн - заборгованість по процентах, 880,00 грн заборгованість по комісії, не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості. Щодо вимоги про стягнення комісії, то суд вважає її такою, що не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до п. 1.5.1. Договору, комісія за надання кредиту: 880,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Виходячи з вищезазначеного, положення кредитного договору № 103482520 від 17 серпня 2021 року про сплату позичальником на користь банку комісія за надання кредиту: 880,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово (пункт 1.5.1. кредитного договору) суперечать положенням статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" і є нікчемними з моменту укладення договору. Також Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (справа № 204/224/21 від 06 листопада 2023 року). Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи ту обставину, що [PERSON] в повному обсязі не повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі вказаного договору, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит № 103482520 від 17 серпня 2021 року в розмірі 33\~304,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7\~600,00 грн, заборгованість за відсотками 25\~704,00 грн. Згідно платіжної інструкції № 0403320067 від 21 грудня 2023 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2\~684,00 грн. Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1 960,95 грн (33\~304,00 * 2\~684,00 : 45\~584,00), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Також, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частин 1, 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Судом встановлено, що 02 січня 2023 року між ТОВ «Коллект центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 02-01/2023, відповідно до умов якого, адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги, зокрема: надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складання заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Згідно п. 4.1 вказаного Договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Як вбачається з заявки на надання юридичної допомоги № 188 від 04 листопада 2023 року, ТОВ «Коллект центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання наступних правових (юридичних) послуг адвокатським об`єднанням товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації з вивчення документів 3 000 грн 00 коп.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 10 000 грн 00 коп. Відповідно до витягу з акту № 2 від 08 листопада 2023 року про надання юридичної допомоги, АО «Лігал Ассістанс» надано ТОВ «Коллект центр» наступні послуги по клієнту [PERSON] : надання усної консультації з вивченням документів 3 000 грн 00 коп.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 10 000 грн 00 коп. Згідно платіжної інструкції № 0396740000 від 09 листопада 2023 року, ТОВ «Коллект центр» за надану правову допомогу, згідно договору № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року про надання правової допомоги, перераховувало на рахунок АО «Лігал Ассістанс» 52 000 грн 00 коп. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Враховуючи викладене, а також те, що заявлені та документально підтверджені витрати позивача на правничу допомогу АО «Лігал Ассістанс» у розмірі 13 000 грн є обґрунтованими, клопотання про їх зменшення відповідач не подавав, а відтак вказані витрати відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, в зв`язку з чим підлягають стягненню з відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. За вказаних обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім витрати на правову допомогу у сумі 9 497 грн 89 коп. (33\~304,00 * 13 000,00 : 45\~584,00), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та

Outcome: partial