Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

[PERSON] 11 вересня 2023 року звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту смерті свого чоловіка та зобов`язання вчинити певні дії. Заявник у своїй заяві та в судовому засіданні з представником посилається на те, що [INFO] громадянин України [PERSON] , [INFO] , який був чоловіком заявниці, призваний [INFO] на військову службу під час мобілізації в умовах дії правового режиму воєнного стану на території України. Після призову [PERSON] одразу був направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] , яка на той момент знаходилась в районі населеного пункту Пологи Запорізької області. Виходячи зі змісту законодавства [PERSON] перебував на військовій службі з дня відправлення його у військову частину [NUMBER] з [INFO] , тобто з 25 лютого 2022 року. У зв`язку із надмірною інтенсивністю бойових дій на початку збройної агресії російської федерації, тобто наприкінці лютого - початку березня 2022 року, в районі м. Пологи Запорізької області, військова частина [NUMBER] не встигла належним чином оформити багатьох мобілізованих, в тому числі і [PERSON] . Крім того, через окупацію м. Пологи Запорізької області, військова частина [NUMBER] при тактичному відступі із міста була вимушена в екстреному порядку знищувати /надійно приховати/ власну документацію або ж залишати її без евакуації. Зазначене призвело до того, що військова частина [NUMBER] позбавлена можливості надати документи, які підтверджують факт проходження військової служби в її лавах [PERSON] [INFO] [PERSON] , виконуючи конституційні обов`язки військової служби та приймаючи безпосередню участь у захисті Батьківщини, її територіальної цілісності та недоторканості, загинув на території м. Пологи Запорізької області під час бойового зіткнення з військами російської федерації. Було видано лікарське свідоцтво про смерть № 73-п від 09 березня 2022 року. Відповідно до вказаного лікарського свідоцтва смерть настала внаслідок «дій, передбачених законом та воєнних операцій», патологічний стан, що призвів до смерті - «одиночне, проникаюче, сліпе, кульове поранення голови з ушкодженням головного мозку», обставини, при яких відбулась травма - «ушкодження наслідок військових дій від вогнепальної та іншої звичайної зброї». На момент доставлення до Пологівського міжрайонного відділення з Токмацьким підрозділом КУ Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи Запорізької обласної ради труп загиблого [PERSON] був одягнутий у військову форму. Зазначені обставини прямо вказують на те, що [PERSON] загинув під час бойового зіткнення з військами російської федерації, захищаючи Батьківщину як військовослужбовець. Разом з тим, у вищевказаному лікарському свідоцтві про смерть місцем смерті [PERSON] зазначено «село Воскресенка Пологівського району Запорізької області». В зв`язку з цим слід зазначити, що тіло загиблого [PERSON] евакуювали інші мобілізовані військовослужбовці. При доставлені тіла [PERSON] до бюро судово-медичної експертизи, старший евакуаційної групи з невідомих причин повідомив, що [PERSON] загинув на території населеного пункту Воскресенка Пологівського району Запорізької області. Саме тому, судово-медичним експертом у лікарському свідоцтві про смерть [PERSON] було зазначено населений пункт Воскресенка Пологівського району Запорізької області, що в подальшому і було відображено у свідоцтві про смерть, виданим органом реєстрації актів цивільного стану. З метою отримання документів щодо загибелі свого чоловіка під час виконання обов`язків військової служби у складі військової частини [NUMBER] заявниця зверталася до командування даної військової частини та до [INFO] , однак в надані таких документів їй було відмовлено через їх відсутність. На день подання заяви заявницею, шляхом опитування свідків (зокрема осіб, які знаходились поряд з [PERSON] в момент його смерті та транспортували тіло загиблого до бюро судово-медичної експертизи) було з`ясовано, що її чоловік [PERSON] насправді загинув в населеному пункті (приміське село Пологи, яке територіально відноситься до міста Пологи) Пологи Запорізької області, захищаючи Батьківщину у складі військової частини [NUMBER] . Оскільки [PERSON] , на думку заявниці, не був належним оформлений до лав військової частини [NUMBER] або ж відповідні документи отримати не представляється можливим, то заявниця не має жодних необхідних підтверджень для комісії, в тому числі, і довідки про безпосередню участь загиблого у бойових діях. Поряд із цим, не всі наявні на стороні заявниці свідки мають статус учасника бойових дій, їм не видавались відповідні довідки, а тому заявниця позбавлена можливості встановити своєму загиблому чоловіку відповідний правовий статус в порядку, визначеному Постановою КМУ № 413 від 20 серпня 2014 року через показання свідків. Питання внесення змін до лікарського свідоцтва про смерть законодавчо не врегульовано, а єдиним документом, який регулює питання видачі таких свідоцтв, є Інструкція щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 1 Об/о), затверджена Наказом МОЗ від 08 серпня 2006 року № 545. 27 липня 2023 представником заявниці на адресу Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) була направлена заява із проханням розглянути питання щодо можливості внесення змін у свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 05 квітня 2022 року на підставі показань свідків, зокрема, зазначення місцем смерті [PERSON] населеного пункту Пологи Запорізької області. Листом № 997/31.28-31 від 11 серпня 2023 року Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) запропонував знову подати аналогічну заяву або вирішити дане питання в судовому порядку. Таким чином, заявниця вичерпала всі можливі способи по захисту своїх прав, у зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення зазначеного факту необхідно заявниці для встановлення її загиблому чоловіку статусу військовослужбовця, який загинув під час захисту Батьківщини, та отримання відповідних соціальних гарантій і виплат, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, від держави, в тому числі, в інтересах їх малолітньої дитини. Заявниця переконана, що у свідоцтві про смерть [PERSON] також повинно бути правильно зазначено місце смерті - «місто Пологи Запорізької області» замість неправильного - «село Воскресенка Пологівського району Запорізької області», адже це може унеможливити в майбутньому отримання нею та її дитиною відповідних соціальних гарантій. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню. Зараз їй (заявнику) рекомендовано звернутися з вказаним питанням до суду для встановлення такого факту смерті чоловіка з метою подальшого вирішення вказаних ним питань. Іншим шляхом вирішити вказане неможливо. Просила, надавши відповідні документи, становити факт, що військовослужбовець [PERSON] [INFO] , загинув [INFO] на території м. Пологи Запорізької області під час проходження військової служби і виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини в районі ведення бойових дій, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації, під час бойового зіткнення зі збройними силами російської федерації, фактично перебуваючи у складі військової частини Збройних Сил України [NUMBER] ; встановити факт неправильності запису в акті цивільного стану - актовому записі № 293 про смерть [PERSON] , [INFO] , складеному 05 квітня 2022 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), а саме неправильного зазначення місця смерті [PERSON] «село Воскресенка Пологівського району Запорізької області» замість правильного «місто Пологи Запорізької області» та зобов`язати Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 293 про смерть [PERSON] , [INFO] , складеному 05 квітня 2022 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), виправивши місце смерті з «село Воскресенка Пологівського району Запорізької області» на «місто Пологи Запорізької області», задовольнивши заяву в повному обсязі. Представники заінтересованих осіб Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) і військової частини [NUMBER] проти вимог заяви не заперечували, погодилися з їх доводами і викладеними в ній обставинами, позицією заявника, не заперечував проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення заявника і її представника, з`ясувавши думку заявника та заінтересованих осіб, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 25 лютого 2022 року громадянин України [PERSON] , [INFO] , який був чоловіком заявниці [PERSON] , призваний [INFO] на військову службу під час мобілізації в умовах дії правового режиму воєнного стану на території України, що підтверджується відповідною відміткою у військовому квитку [PERSON] . Після призову [PERSON] одразу був направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] , яка на той момент знаходилась в районі населеного пункту Пологи Запорізької області. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу». Цей закон також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби. Виходячи зі змісту наведеного вище положення законодавства [PERSON] перебував на військовій службі з дня відправлення його у військову частину [NUMBER] з [INFO] , тобто з 25 лютого 2022 року. У зв`язку із надмірною інтенсивністю бойових дій на початку збройної агресії російської федерації, тобто наприкінці лютого - початку березня 2022 року, в районі м. Пологи Запорізької області, військова частина [NUMBER] не встигла належним чином оформити багатьох мобілізованих, в тому числі і [PERSON] . Крім того, через окупацію м. Пологи Запорізької області, військова частина [NUMBER] при тактичному відступі із міста була вимушена в екстреному порядку знищувати /надійно приховати/ власну документацію або ж залишати її без евакуації. Зазначене призвело до того, що військова частина [NUMBER] позбавлена можливості надати документи, які підтверджують факт проходження військової служби в її лавах [PERSON] [INFO] [PERSON] , виконуючи конституційні обов`язки військової служби та приймаючи безпосередню участь у захисті Батьківщини, її територіальної цілісності та недоторканості, загинув на території м. Пологи Запорізької області під час бойового зіткнення з військами російської федерації. Причина та обставини смерті [PERSON] встановлювалась Пологівським міжрайонним відділенням з Токмацьким підрозділом КУ Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи Запорізької обласної ради. Так, було видано лікарське свідоцтво про смерть №73-п від 09 березня 2022 року. Відповідно до вказаного лікарського свідоцтва смерть настала внаслідок «дій, передбачених законом та воєнних операцій», патологічний стан, що призвів до смерті - «одиночне, проникаюче, сліпе, кульове поранення голови з ушкодженням головного мозку», обставини, при яких відбулась травма - «ушкодження наслідок військових дій від вогнепальної та іншої звичайної зброї». На момент доставлення до Пологівського міжрайонного відділення з Токмацьким підрозділом КУ Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи Запорізької обласної ради труп загиблого [PERSON] був одягнутий у військову форму. Зазначені обставини прямо вказують на те, що [PERSON] загинув під час бойового зіткнення з військами російської федерації, захищаючи Батьківщину як військовослужбовець. Поряд із цим, у вищевказаному лікарському свідоцтві про смерть місцем смерті [PERSON] зазначено «село Воскресенка Пологівського району Запорізької області». В зв`язку з цим слід зазначити, що тіло загиблого [PERSON] евакуювали інші мобілізовані військовослужбовці. При доставлені тіла [PERSON] до бюро судово-медичної експертизи, старший евакуаційної групи з невідомих причин повідомив, що [PERSON] загинув на території населеного пункту Воскресенка Пологівського району Запорізької області. Саме тому, судово-медичним експертом у лікарському свідоцтві про смерть [PERSON] було зазначено населений пункт Воскресенка Пологівського району Запорізької області, що в подальшому і було відображено у свідоцтві про смерть, виданим органом реєстрації актів цивільного стану. З метою отримання документів щодо загибелі свого чоловіка під час виконання обов`язків військової служби у складі військової частини [NUMBER] заявниця зверталася до командування даної військової частини та до [INFO] , однак в надані таких документів їй було відмовлено через їх відсутність. Постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 20 серпня 2014 року затверджений Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Оскільки [PERSON] не був належним оформлений до лав військової частини [NUMBER] /відсутні документи/ або ж відповідні документи отримати не представляється можливим, то заявниця не має жодних необхідних підтверджень для комісії, в тому числі, і довідки про безпосередню участь загиблого у бойових діях. Поряд із цим, не всі наявні на стороні заявниці свідки мають статус учасника бойових дій, їм не видавались відповідні довідки, а тому заявниця позбавлена можливості встановити своєму загиблому чоловіку відповідний правовий статус в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 20 серпня 2014 року через показання свідків. Крім того, інформація про місце смерті [PERSON] , яка міститься у свідоцтві про смерть, буде знаходитись у протиріччі із інформацією військової частини [NUMBER] про те, що вона не вела бойові дії в районі населеного пункту Воскресенка Пологівського району Запорізької області, що, у сукупності, послугує однозначним приводом для відмови у задоволенні комісією відповідної заяви. Представником заявниці 27 липня 2023 року був направлений адвокатський запит на адресу КУ Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи Запорізької обласної ради. В адвокатському запиті ставилось питання - на підставі чого в лікарському свідоцтві про смерть №73-п від 09 березня 2022 року місцем смерті було зазначено село Воскресенка Пологівського району Запорізької області? У відповідь на вказаний адвокатський запит КУ Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи Запорізької обласної ради повідомило, «що 07 квітня 2022 року наказом КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР «Про оголошення простою» № 41- осн, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, було оголошено простій у Пологівському міжрайонному відділенні судово-медичної експертизи з Токмацьким підрозділом розташованого за адресою: [ADDRESS] . Незаконно сформовані органи влади заволоділи майном, що обліковується на балансі КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР, документацією, архівом, бланками, печатками та штампами Пологівського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи з Токмацьким підрозділом, що перебувало у приміщеннях відділення. Тому, надати обгрунтовану відповідь з порушеного Вами питання зазначеного в адвокатському запиті, а саме «на підставі чого в лікарському свідоцтві про смерть №73-п від 09.03.2022 місцем смерті було зазначено село Воскресенка Пологівського району Запорізької області?» - не вбачається можливим.». Листом № 997/31.28-31 від 11 серпня 2023 року Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) запропонував знову подати аналогічну заяву або вирішити дане питання в судовому порядку. Таким чином, заявниця вичерпала всі можливі способи по захисту своїх прав, у зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення зазначеного факту необхідно заявниці для встановлення її загиблому чоловіку статусу військовослужбовця, який загинув під час захисту Батьківщини, та отримання відповідних соціальних гарантій і виплат, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, від держави, в тому числі, в інтересах їх малолітньої дитини. Стосовно свідоцтва про смерть. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків - стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявниця переконана, що у свідоцтві про смерть [PERSON] також повинно бути правильно зазначено місце смерті - «місто Пологи Запорізької області» замість неправильного - «село Воскресенка Пологівського району Запорізької області», адже це може унеможливити в майбутньому отримання нею та її дитиною відповідних соціальних гарантій. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України. Відповідно до частин 1, 2 та 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Обставини, викладені у заяві [PERSON] підтверджуються наданими наступними доказами: копія паспорта [PERSON] на 2 арк., копія паспорта [PERSON] на 1 арк., копія РНОКПП [PERSON] на 1 арк., копія свідоцтва про шлюб на 1 арк., копія свідоцтва про народження на 1 арк., копія повістки про відправку на 1 арк., копія військового квитка [PERSON] на 1 арк., копія лікарського свідоцтва про смерть на 1 арк., копія свідоцтва про смерть на 1 арк., копія відповіді військової частини [NUMBER] на 1 арк., копія відповіді [INFO] на 1 арк., копія адвокатського запиту від 27 липня 2023 року на 2 арк., копія відповіді Запорізького обласного бюро СМЕ на 2 арк., копія адвокатського запиту від 27.07.2023 на 2 арк., копія відповіді від Центрального відділу ДРАЦС на 1 арк., копія паспорта свідка [PERSON] на 1 арк., вопія РНОКПП свідка [PERSON] на 1 арк., копія УБД свідка [PERSON] на 1 арк., копія військового квитка свідка [PERSON] на 6 арк., крім того, обставини, викладені у цій заяві, також можуть бути підтверджені показаннями наступних свідків: [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Пологівським РВ ГУ МВС України в Запорізькій області 15 жовтня 2011 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , тел. [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області 21 квітня 2005 року, проживає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , тел. [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області 10 вересня 2007 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , тел. [NUMBER] . Іншим шляхом вирішити вказане неможливо. На підтвердження цього факту про смерть чоловіка, родинні відносини є і інші документи. Тому для упорядкування документів і можливого вирішення зазначених питань та інш. заявник вимушений був звертатися до суду з заявою про встановлення цього юридичного факту. Суд вважає вимоги заяви підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що дійсно 25 лютого 2022 року громадянин України [PERSON] , [INFO] , який був чоловіком заявниці, призваний [INFO] на військову службу під час мобілізації в умовах дії правового режиму воєнного стану на території України, що підтверджується відповідною відміткою у військовому квитку [PERSON] . Після призову [PERSON] одразу був направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] , яка на той момент знаходилась в районі населеного пункту Пологи Запорізької області. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу». Цей закон також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби. Пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено, що початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу. Виходячи зі змісту наведеного вище положення законодавства [PERSON] перебував на військовій службі з дня відправлення його у військову частину [NUMBER] з [INFO] , тобто з 25 лютого 2022 року. Вказані обставини і статус [PERSON] підтвердили опитані в судовому засіданні в якості свідків діючі представники А [NUMBER] [PERSON] і [PERSON] , які пояснили, що документи стосовно перебуваючих в той час на військовій службі надійно приховані (на цей час на тимчасово окупованій території) і надати їх зараз немає можливості взагалі, але [PERSON] вони особисто бачили, він був оформлений військовослужбовцем, йому була видана зброя і однострій, амуніція (без оформлення в їх частину зброю він би не отримав), він приймав участь у боях по захисту Батьківщини як призваний [INFO] на військову службу під час мобілізації в умовах дії правового режиму воєнного стану на території України і загинув [INFO] в с. Пологи, що територіально відноситься до м. Пологи Запорізької області. Вказані пояснення підтверджується витягом із підсумкового бойового донесення № 2202 нт від 02 липня 2024 року військової частини [NUMBER] про події 05 березня 2022 року на Пологівському напрямку (м. Пологи), коли було виявлено загиблого [PERSON] , тіло якого військовослужбовцями цієї частини було доставлене в лікарню. У зв`язку із надмірною інтенсивністю бойових дій на початку збройної агресії російської федерації, тобто наприкінці лютого - початку березня 2022 року, в районі м. Пологи Запорізької області, військова частина [NUMBER] не встигла належним чином оформити багатьох мобілізованих, в тому числі і [PERSON] . Крім того, через окупацію м. Пологи Запорізької області, військова частина [NUMBER] при тактичному відступі із міста була вимушена в екстреному порядку знищувати /надійно приховати/ власну документацію або ж залишати її без евакуації. Зазначене призвело до того, що військова частина [NUMBER] позбавлена можливості надати документи, які підтверджують факт проходження військової служби в її лавах [PERSON] [INFO] [PERSON] , виконуючи конституційні обов`язки військової служби та приймаючи безпосередню участь у захисті Батьківщини, її територіальної цілісності та недоторканості, загинув на території м. Пологи Запорізької області під час бойового зіткнення з військами російської федерації. Причина та обставини смерті [PERSON] встановлювалась Пологівським міжрайонним відділенням з Токмацьким підрозділом КУ Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи Запорізької обласної ради. Було видано лікарське свідоцтво про смерть №73-п від 09 березня 2022 року. Відповідно до вказаного лікарського свідоцтва смерть настала внаслідок «дій, передбачених законом та воєнних операцій», патологічний стан, що призвів до смерті - «одиночне, проникаюче, сліпе, кульове поранення голови з ушкодженням головного мозку», обставини, при яких відбулась травма - «ушкодження наслідок військових дій від вогнепальної та іншої звичайної зброї». На момент доставлення до Пологівського міжрайонного відділення з Токмацьким підрозділом КУ Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи Запорізької обласної ради труп загиблого [PERSON] був одягнутий у військову форму. Зазначені обставини прямо вказують на те, що [PERSON] загинув під час бойового зіткнення з військами російської федерації, захищаючи Батьківщину як військовослужбовець. Поряд із цим, у вищевказаному лікарському свідоцтві про смерть місцем смерті [PERSON] зазначено «село Воскресенка Пологівського району Запорізької області». В зв`язку з цим слід зазначити, що тіло загиблого [PERSON] евакуювали інші мобілізовані військовослужбовці. При доставлені тіла [PERSON] до бюро судово-медичної експертизи, старший евакуаційної групи з невідомих причин повідомив, що [PERSON] загинув на території населеного пункту Воскресенка Пологівського району Запорізької області. Саме тому, судово-медичним експертом у лікарському свідоцтві про смерть [PERSON] було зазначено населений пункт Воскресенка Пологівського району Запорізької області, що в подальшому і було відображено у свідоцтві про смерть, виданим органом реєстрації актів цивільного стану. З метою отримання документів щодо загибелі свого чоловіка під час виконання обов`язків військової служби у складі військової частини [NUMBER] заявниця зверталася до командування даної військової частини та до [INFO] , однак в надані таких документів їй було відмовлено через їх відсутність. Зокрема, у ході листування із військовою частиною [NUMBER] і [INFO] була отримана наступна інформація. Листом № 803/1 від 12 липня 2022 року військова частина [NUMBER] повідомила, що «у зв`язку з військовою агресією з боку російської федерації та тимчасовою окупацією м. Пологи Запорізької області, керівництвом військової частини [NUMBER] , відповідно до чинного законодавства, були вжиті вичерпні заходи щодо унеможливлення доступу ворога до документації військової частини. Тому на даний час, документально підтвердити факт проходження військової служби [PERSON] та надати таку інформацію не представляється можливим». Листом № 1965 від 20 квітня 2023 року [INFO] повідомив, що « [INFO] було направлено лист від 30 березня 2023 року № 1612/С до [INFO] для отримання інформації щодо мобілізації та направлення загиблого військовослужбовця [PERSON] до військової частини. В отриманій відповіді від 31 березня 2023 року № С/2120 зазначено про відсутність відомостей у [INFO] щодо загиблого військовослужбовця [PERSON] у зв`язку зі знищенням всієї документації внаслідок окупації російськими військами з 03 березня 2022 року м. Пологи Запорізької області. За списком військової частини [NUMBER] наданого до [INFO] від 01 липня 2022 року № 660 даний військовослужбовець не значився. Для більш детального з`ясування обставин, зазначених у заяві [INFO] було направлено лист від 06 квітня 2023 року №1802/С до військової частини [NUMBER] щодо отримання вищезазначених відомостей. Відповіддю від 13 квітня 2023 року №1555 командиром військової частини [NUMBER] повідомлено наступне: - у зв`язку з військовою агресією з боку російської федерації та тимчасовою окупацією м. Пологи Запорізької області, керівництвом військової частини [NUMBER] , відповідно до чинного законодавства, були вжиті вичерпні заходи щодо унеможливлення доступу ворога до документації військової частини, внаслідок чого на даний час, документально неможливо підтвердити факт проходження військової служби [PERSON] ; - зі слів свідків, про перебування у в/ч [NUMBER] військовослужбовця [PERSON] згадано не було; - у селі Воскресенка Пологівського району Запорізької області, яке зазначено у лікарському свідоцтві про смерть від 09 березня 2022 року № 73-п як місце смерті військовослужбовця [PERSON] військова частина [NUMBER] бойові дії не вела». Заявницею шляхом опитування свідків (зокрема осіб, які знаходились поряд з [PERSON] в момент його смерті та транспортували тіло загиблого до бюро судово-медичної експертизи) було з`ясовано, що її чоловік [PERSON] насправді загинув в населеному пункті (приміське село Пологи, яке територіально відноситься до міста Пологи) Пологи Запорізької області, захищаючи Батьківщину у складі військової частини [NUMBER] . Постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 20 серпня 2014 року затверджений Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Відповідно до абзацу 6 пункту 2 Порядку статус учасника бойових дій надається: особам, які з 24 лютого по 25 березня 2022 року відповідно до Закону України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України» або у складі добровольчих формувань у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Держприкордонслужбою, Національною поліцією, Національною гвардією, СБУ та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. За приписами пункту 4 Порядку підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці шостому пункту 2 цього Порядку, є довідка за формою згідно з додатком 6, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії, Держприкордонслужби, СБУ та інших утворених відповідно до закону військових формувань чи правоохоронних органів, у взаємодії з якими особа сама або у складі добровольчого формування брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, про період участі у таких заходах. У разі відсутності зазначеної довідки підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці шостому пункту 2 цього Порядку, є: свідчення (заява) не менше трьох свідків (одним з яких є командир підрозділу, в зоні відповідальності якого перебувала особа або добровольче формування, у складі якого особа брала участь у здійсненні відповідних заходів) про період безпосередньої участі в здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів. Однак, оскільки [PERSON] , на думку заявниці, не був належним оформлений до лав військової частини [NUMBER] або ж відповідні документи отримати не представляється можливим, то заявниця не має жодних необхідних підтверджень для комісії, в тому числі, і довідки про безпосередню участь загиблого у бойових діях. Поряд із цим, не всі наявні на стороні заявниці свідки мають статус учасника бойових дій, їм не видавались відповідні довідки, а тому заявниця позбавлена можливості встановити своєму загиблому чоловіку відповідний правовий статус в порядку, визначеному Постановою КМУ №413 від 20 серпня 2014 року через показання свідків. Крім того, інформація про місце смерті [PERSON] , яка міститься у свідоцтві про смерть, буде знаходитись у протиріччі із інформацією військової частини [NUMBER] про те, що вона не вела бойові дії в районі населеного пункту Воскресенка Пологівського району Запорізької області, що, у сукупності, послугує однозначним приводом для відмови у задоволенні комісією відповідної заяви. Представником заявниці 27 липня 2023 року був направлений адвокатський запит на адресу КУ Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи Запорізької обласної ради. В адвокатському запиті ставилось питання - на підставі чого в лікарському свідоцтві про смерть №73-п від 09 березня 2022 року місцем смерті було зазначено село Воскресенка Пологівського району Запорізької області? У відповідь на вказаний адвокатський запит КУ Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи Запорізької обласної ради повідомило, «що 07 квітня 2022 року наказом КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР «Про оголошення простою» № 41- осн, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, було оголошено простій у Пологівському міжрайонному відділенні судово-медичної експертизи з Токмацьким підрозділом розташованого за адресою: [ADDRESS] . Незаконно сформовані органи влади заволоділи майном, що обліковується на балансі КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР, документацією, архівом, бланками, печатками та штампами Пологівського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи з Токмацьким підрозділом, що перебувало у приміщеннях відділення. Тому, надати обгрунтовану відповідь з порушеного Вами питання зазначеного в адвокатському запиті, а саме «на підставі чого в лікарському свідоцтві про смерть №73-п від 09.03.2022 місцем смерті було зазначено село Воскресенка Пологівського району Запорізької області?» - не вбачається можливим.». Питання внесення змін до лікарського свідоцтва про смерть законодавчо не врегульовано, а єдиним документом, який регулює питання видачі таких свідоцтв, є Інструкція щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 1 Об/о), затверджена Наказом МОЗ від 08 серпня 2006 року № 545. 27 липня 2023 представником заявниці на адресу Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) була направлена заява із проханням розглянути питання щодо можливості внесення змін у свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 05 квітня 2022 року на підставі показань свідків, зокрема, зазначення місцем смерті [PERSON] населеного пункту Пологи Запорізької області. Листом № 997/31.28-31 від 11 серпня 2023 року Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) запропонував знову подати аналогічну заяву або вирішити дане питання в судовому порядку. Встановлення зазначеного факту необхідно заявниці для встановлення її загиблому чоловіку статусу військовослужбовця, який загинув під час захисту Батьківщини, та отримання відповідних соціальних гарантій і виплат, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, від держави, в тому числі, в інтересах їх малолітньої дитини. Згідно правової позиції Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловленої у постанові від 05 грудня 2022 року, винесеній у справі № 490/6057/19, встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією Російської Федерації, Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника. Щодо свідоцтва про смерть. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків - стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до п. 1.1. Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. У пункті 2.13 Правил передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду; висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану або дипломатичного представництва чи консульської установи України; заява про визнання батьківства (додаток 3); - заява матері, яка не перебуває у шлюбі, опікуна, піклувальника або самої повнолітньої особи щодо внесення відомостей про батька дитини, якщо вони не зазначені в актовому записі про народження відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України; - заява дружини або чоловіка, які зберегли дошлюбні прізвища, про обрання прізвища одного з них як спільного прізвища або про приєднання до свого прізвища прізвища другого з подружжя згідно із статтею 53 Сімейного кодексу України за формою, наведеною в додатку 4; - заява про зміну прізвища малолітньої дитини обох батьків у разі зміни прізвища одного з них та згода дитини, яка досягла семи років, згідно з частиною третьою статті 148 Сімейного кодексу України за формою, наведеною в додатку 5; заява про зміну прізвища малолітньої дитини обох батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, та згода дитини віком від семи до чотирнадцяти років, якій при державній реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, згідно з частиною четвертою статті 148 Сімейного кодексу України за формою, наведеною в додатку 5; актовий запис про зміну імені. Цей актовий запис є підставою: для зміни прізвища батьків в актовому записі про народження малолітніх дітей у разі зміни їх прізвища з дотриманням вимог статті 148 Сімейного кодексу України; для зміни імені батька та по батькові дитини в актовому записі про народження малолітньої дитини у разі подання батьками заяви про зміну по батькові дитини; актовий запис про шлюб та розірвання шлюбу. Ці актові записи є підставою для зміни прізвищ батьків (одного з них) в актовому записі про народження малолітньої дитини при умові одночасної зміни прізвища дитини; - рішення органу опіки та піклування, оформлене розпорядженням районної державної адміністрації чи рішенням виконавчого комітету про зміну прізвища малолітньої дитини відповідно до частини п`ятої статті 148 Сімейного кодексу України. За приписами пункту 2.13.12 Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України. Відповідно до абз. 2 п.З Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення правильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07 липня 1995 року роз`яснено, що згідно з Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану» і Правил, затверджених Міністерством юстиції України суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по-батькові, тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Згідно роз`яснень, що містяться в п. 9 вказаної постанови в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження). У пункті 11 вказаної постанови зазначено, що суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. Заявниця переконана, що у свідоцтві про смерть [PERSON] також повинно бути правильно зазначено місце смерті - «місто Пологи Запорізької області» замість неправильного - «село Воскресенка Пологівського району Запорізької області», адже це може унеможливити в майбутньому отримання нею та її дитиною відповідних соціальних гарантій. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України. Відповідно до частин 1, 2 та 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Згідно частин 1, 2 та 7 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ст. 316 ЦПК України). При розгляді даної справи прошу Суд врахувати позицію Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловленої у постанові від 05 грудня 2022 року, винесеній у справі № 490/6057/19. У відповідності до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, право заявника на звернення до суду із даною заявою грунтується на статтях 4, 19 ЦПК України та інших нормах діючого законодавства. Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом. Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що учасник справи в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява підлягає задоволенню. Не може суд прийняти до уваги можливе не погодження з вимогами заяви в частині їх обгрунтованості, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються. При таких обставинах суд вважає можливим заяву задовольнити та встановити юридичний факт про те, що громадянин України військовослужбовець [PERSON] , [INFO] , загинув [INFO] на території м. Пологи Запорізької області під час проходження військової служби із захисту Батьківщини в районі ведення бойових дій, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації під час бойового зіткнення зі збройними силами російської федерації, фактично перебуваючи у складі військової частини Збройних сил України [NUMBER] ; встановити факт неправильності запису в акті цивільного стану - актовому записі № 293 про смерть [PERSON] , [INFO] , складеному 05 квітня 2022 року Центральним відділом ДРАЦС у місті Дніпрі ПС міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), а саме неправильного зазначення місця смерті [PERSON] «село Воскресенка Пологівського району Запорізької області» замість правильного «м. Пологи Запорізької області» та зобов`язати Центральний відділ ДРАЦС у місті Дніпрі ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 293 про смерть [PERSON] , складеному 05 квітня 2022 року Центральним відділом ДРАЦС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), вказавши вірно місце його смерті замість «село Воскресенка Пологівського району Запорізької області» вказавши вірно «м. Пологи Запорізької області». Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту (факту смерті військовослужбовця) знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, доведені, а тому заява обгрунтована і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved