Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

27 травня 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Горщар Богдан Анатолійович звернувся до суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оспорювання батьківства та виключення з актового запису відомостей про батька дитини. Обґрунтовуючи вимоги клопотання, заявник вказує, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22\~травня 2024 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оспорювання батьківства та виключення з актового запису відомостей про батька дитини задоволені повністю. У зв`язку з розглядом даної справи позивач поніс судові витрати, що складаються з витрат за надання професійної правничої (правової) допомоги, у розмірі 8000,00 грн. За таких обставин заявник просить вирішити питання про судові витрати та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати (а.с. 44-45). На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27 травня 2024 року дану справу передано для розгляду головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с. 54). 18 червня 2024 року відповідачем [PERSON] подано до суду заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення суду. У даному запереченні відповідач просить суд у задоволенні клопотання відмовити у повному обсязі. Вказує, що фактичним платником за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 24 травня 2024 року про сплату коштів у розмірі 8000,00 грн є [PERSON] , а не [PERSON] , а тому позивачем не доведено належними та допустимими доказами здійснення розрахунку за договором про надання правової допомоги. Також позивачем та його представником не надано належних доказів на підтвердження сплати [PERSON] гонорару адвокату, а отже і доказів понесення таких витрат. Крім того, витрати у розмірі 8000,00 грн є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (а.с. 68-73, 95-99). 18 червня 2024 року до суду відповідачем [PERSON] надано клопотання про повернення заяви про стягнення додаткових витрат без розгляду, оскільки позивачем умисно пропущено процесуальний порядок подання вказаного клопотання з метою унеможливлення надання відповідачем будь-яких заперечень. Також позивачем не здійснювалося направлення на адресу відповідача документів, що підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, оскільки до заяви про стягнення додаткових витрат позивачем та його представником не долучено доказів її направлення відповідачу, що є самостійною підставою для повернення без розгляду такої заяви (а.с. 74-76, 88-90). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але представник позивача адвокат Горщар Б.А. подав через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи про ухвалення додаткового рішення суду без участі сторони позивача, просив клопотання задовольнити (а.с. 60). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, просила у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суду відмовити у повному обсязі (а.с. 106). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду не прибув, але до суду надана заява про розгляд справи без участі представника Відділу (а.с. 67). На підставі частини четвертої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України\~суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність\~сторін, що не з`явилися, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно частини шостої статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, у\~виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Оскільки сторони у судове засідання, призначене на 01 липня 2024 року, не з`явилися, суд, з дотриманням положень статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання, підписав судове рішення без його проголошення. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 травня 2024 року по справі № 344/7728/24, провадження № 2/344/2346/24 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оспорювання батьківства та виключення з актового запису відомостей про батька дитини задоволені повністю. Виключено відомості про батьківство [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~реєстраційний номер\~облікової картки\~платника податків\~ [NUMBER] ,\~з актового\~запису №\~4\~від 03\~січня 2018\~року,\~складеного Івано-Франківським\~міським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Південно-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Івано-Франківськ),\~про народження\~ [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с. 36-37, 38-42). Пункт 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України); 3) розподіл судових витрат між сторонами\~(стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно зі\~статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої та другої\~статті 137\~Цивільного процесуального\~кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір\~витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним\~із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;\~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України ). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Стаття 30 Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.\~\~ Відповідно до частини першої-третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З наданих до суду доказів вбачається, що витрати на\~професійну правничу\~допомогу\~підтверджуються ордером про надання правничої (правової) допомоги (а.с.13), копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 14), копією квитанції про оплату послуг за договором про надання правової допомоги у розмірі 8000,00 грн, платник [PERSON] (а.с.46), копією Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 22 травня 2024 року за договором про надання правової допомоги від 13 квітня 2024 року (а.с.47), копією додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 13 квітня 2024 року (а.с. 48-49), копією договору про надання правової допомоги від 13 квітня 2024 року (а.с.50-53). Суд критично оцінює клопотання [PERSON] про повернення заяви про стягнення додаткових витрат без розгляду, оскільки 18 червня 2024 року відповідачем було подано до суду заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення суду, в якому просить суд у задоволенні клопотання відмовити у повному обсязі. Судом\~ взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року), а також висновки Європейського суду з прав людини, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої Європейський суд з прав людини вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії та заперечення відповідача, вважає, що заявлена позивачем сума є необґрунтованою. Враховуючи реальний обсяг професійної правничої допомоги, час, витрачений на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, а також те, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 травня 2024 року позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, тому дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, підлягає зменшенню та відшкодуванню у розмірі 1000,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial