Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просила суд: -визнати виконавчий напис №6235, вчинений 27.06.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення із [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №DNH4KS83911075 в розмірі 116\~860.11 грн., таким, що не підлягає виконанню; -стягнути з відповідача АТ КБ «Приватбанк» безпідставно набуті грошові кошти за виконавчим провадженням з примусового виконання спірного виконавчого напису, в розмірі 22\~122.82 грн.; -стягнути з відповідача Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції безпідставно набуті грошові кошти за виконавчим провадженням з примусового виконання спірного виконавчого напису, в розмірі 2223.43 грн. В обгрунтування позову зазначено, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом з грубим порушенням порядку. Так, позивач вказала, що про існування заборгованості їй стало відомо із банківського застосунку, коли у неї були списані її особисті кошти. Про існування кредитного договору позивачу невідомо, з його умовами вона не ознайомлена, сам договір, в тому числі нотаріальний, вона не підписувала. А тому вважає, що при винесенні виконавчого напису приватним нотаріусом не перевірено безспірність вимог та дійсність нарахованої банком заборгованості. Окрім цього, жодних повідомлень чи вимог про погашення боргу позивач не отримувала, що позбавило її права вчасно оскаржити порушене право. Враховуючи незаконність винесення виконавчого напису, вважає, що стягнуті з неї кошти в межах виконавчого провадження є безпідставно набутими відповідачами, а тому просила їх стягнути з відповідачів на її користь. На підставі викладеного, позивач звернулася до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 05.06.2024 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачам надано строк на подання відзиву на позов, третій особі - на надання своїх пояснень з приводу заявлених позивачем вимог. Ухвалою суду від 05.06.2024 судом задоволено клопотання позивача про забезпечення позову і зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за №6235 від 27.06.2017, який перебуває на виконанні у державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лисакова Є., виконавче провадження №54822286, до набрання рішенням у даній справі законної сили. Відповідачами та третьою особою отримано ухвалу суду про відкриття провадження, а також копію позову з додатками. Станом на 10.07.2024 відповідачами не надано до суду відзиву на позов, третьою особою також не надано жодних пояснень з приводу позовних вимог. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи відсутність згоди позивача на заочний розгляд справи, як це передбачено п.4 ч.1 ст. 280 ЦПК України, підстави для проведення заочного розгляду відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 27.06.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис №6235 про стягнення із [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №DNH4KS83911075 в розмірі 116\~860.11 грн. На підставі вказаного виконавчого напису, 05.10.2017 державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції відкрито виконавче провадження №54822286. Постановою державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Лисакова Є.С. від 13.11.2017 звернено стягнення на дохід позивача, який вона отримує в УПФ України у Холодногірському р-ні м. Харкова. 06.12.2021 Постановою державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Лисакова Є.С. постановлено стягнути із [PERSON] 11\~866.01 грн. виконавчого збору. Згідно з відповіддю заступника начальника відділу з питань відрахувань ГУ ПФ України в Харківській обл. Злобіної О., позивачу надано довідку про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії [PERSON] з 01.12.2017 по 31.05.2024, з якої вбачається, що в межах в/п 54822286 із [PERSON] , стягнуто 20\~094.10 грн. на користь АТ КБ «Приватбанк», 2223.43 грн. в якості виконавчого збору. Крім того, позивачем надано роздруківку з мобільного телефону про стягнення з її картки 15.04.2024 грошових коштів в розмірі 2028.72 грн. за погашення боргу за в/п № [NUMBER] . Відповідно до п. 19 ст.\~34\~Закону\~України\~«Про\~нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст.\~87\~Закону\~України\~«Про\~нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88\~Закону\~України\~«Про\~нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затверджений постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року. Згідно пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Як вбачається з позову, позивач не погоджується із нарахованою їй заборгованістю, заперечує як саму заборгованість, так і укладання кредитного договору із АТ КБ «Приватбанк». Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення та заборгованість має бути безспірною. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі №310/293/15. При цьому, відповідачем в особі АТ КБ «Приватбанк» не надано до суду відзиву із запереченнями, а також з додатками, які би спростували позовні вимоги та підтвердили подання нотаріусу документів, на підставі яких, згідно закону, вчинений виконавчий напис був би законним. Третьою особою приватним нотаріусом, також не надано жодних документів на спростування позовних вимог. Таким чином, відомостей, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, враховуючи заперечення позивачем заборгованості, суду не надано. Щодо нотаріального посвідчення кредитного договору, суд зазначає наступне. Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~Перелік доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р.№ 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, зокрема: пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова Київського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Відтак, вказана норма «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та на яку посилається у нотаріальному написі приватний нотаріус, застосуванню не підлягає, оскільки була визнана незаконною та нечинною. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 27.06.2017, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, яким передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі №910/13233/17. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. Згідно з правовим висновком, викладеним в Постанові Велика Палата Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Відповідачем та третьою особою не надано суду відомостей про наявність нотаріального посвідчення кредитного договору, на підставі якого вчинено оспорюваний виконавчий напис. Враховуючи зазначене, позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання, підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачів безпідставно набутих коштів, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Як встановлено судом, постановою державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Лисакова Є.С. від 13.11.2017 звернено стягнення на дохід позивача (пенсію), яку вона отримує в УПФ України у Холодногірському р-ні м. Харкова. Згідно з відповіддю заступника начальника відділу з питань відрахувань ГУ ПФ України в Харківській обл. Злобіної О., надано довідку про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії [PERSON] з 01.12.2017 по 31.05.2024, з якої вбачається, що в межах в/п 54822286 із [PERSON] стягнуто 20\~094.10 грн. на користь АТ КБ «Приватбанк», 2223.43 грн. в якості виконавчого збору. Оскільки судом визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, кошти, які були стягнуті з позивача на користь стягувача (відповідача) АТ КБ «Приватбанк», внаслідок такого виконавчого напису, стягнення яких підтверджено належними та достовірними доказами, підлягають поверненню позивачу на підставі\~статті 1212\~ЦК України як безпідставно набуті, в розмірі 20 094.10 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення із АТ КБ «Приватбанк» 2028.72 грн. як безпідставно набуті кошти, то суд зазначає, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки роздруківка повідомлення з мобільного телефону про стягнення таких коштів не містить жодних відомостей, ким стягнуті такі кошти та на чию конкретну користь, зокрема, чи були вони стягнуті саме на користь АТ КБ «Приватбанк». Також суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача - Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції на користь позивача коштів, стягнутих у межах виконавчого провадження у розмірі 2223.43 грн., оскільки вказана сума була стягнута з позивача на підставі\~Закону України «Про виконавче провадження»\~на користь виконавчої служби як витрати виконавчого провадження. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»\~відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих написів нотаріусів. Частиною другою\~статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. З наведених норм права вбачається, що\~Законом України «Про виконавче провадження»\~встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 по справі № 201/8493/18. Так, підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати витрат виконавчого провадження є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого приватний/державний виконавець виконує обов`язки, покладені на нього\~Законом України «Про виконавче провадження». На час здійснення виконавчих дій, безпосередньо виконавчий напис № 6235 від 26.06.2017 не був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, позивачем в позовній заяві не зазначено та не надано доказів, що дії державного виконавця, чи постанови про стягнення витрат виконавчого провадження були оскаржені нею і як наслідок, визнані в цій частині неправомірними. Враховуючи викладене, вказана сума у розмірі 2223.43 грн., яка стягнута з позивача як витрати виконавчого провадження, не може вважатись безпідставною набутою в розумінні\~ст. 1212 ЦК України, оскільки, як уже було зазначено судом, вона була стягнута на підставі та відповідно норм\~Закону України «Про виконавче провадження». Висновки суду в цій частині узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 206/2212/18. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно набутих коштів, а саме в частині стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 20\~094.10 грн., які були стягнуті з останньої як борг за кредитним договором в межах виконавчого провадження на виконання спірного виконавчого напису. Щодо інших вимог вони задоволенню не підлягають з підстав, зазначених вище. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача АТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати, пропорційно частці задоволених позовних вимог, а саме: у вигляді судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру в розмірі 1211.20 грн., у вигляді судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яку задоволено судом частково, на 82.6%, а тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача за майнову вимогу, становить 1000.5 грн., у вигляді судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605.60 грн., а всього 2817.3 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial