Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 08.11.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] який зареєстровано у відділі державної реєстрації цивільного стану Дрогобицького району Дрогобицького міськрайонного управляння юстиції Львівської області, про що складено відповідний актовий запис за № 48, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 08.11.2011р. Від вказаного шлюбу у них народились малолітні діти: донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . З дня народження їх діти проживають та зареєстровані разом з ними. Впродовж шлюбу з відповідачем у неї не склалося подружнє життя, що проявляється у тому, що відповідач живе своїм життям, вона його зовсім не цікавить ані я як дружина, ані як жінка. Він не розділяє її поглядів на життя, не реагує на її пропозиції та зауваження, в його відношенні до неї відсутні почуття поваги та кохання. Їх інтереси та погляди на життя є різними. З часом виявилося, що вони є зовсім різні люди, а це в результаті призвело до того, що вони не підтримують жодних подружніх стосунків впродовж 2-х років. На цьому грунті у них неодноразово виникали непорозуміння та конфлікти. Байдуже відношення відповідача до їх шлюбу, є наслідком того, що потягло фактичне розлучення, та відсутність жодних подружніх стосунків та припинення ведення спільного господарства. Так як примирення між ними неможливе через втрату почуття взаємної любові, взаємоповаги, відповідальності один перед одним, вважає, що наявні об`єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України. Ухвалою від 10.06.2024 провадження в зазначеній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін на 27.06.2024, копію ухвали з позовною заявою та додатками направлено відповідачу, позивачу надіслано копію ухвали. Відповідно до ухвали суду від 27.06.2024 розгляд даної справи було відкладено оскільки на день розгляду до суду не повернулись рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення сторонам, відповідачем не подано відзиву на позовну заяву позивача, та її розгляд призначено на 16.07.2024. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судових засідань по їх справі, про що свідчать наявні у справі письмові докази. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. Позивач у поданій позовній заяві просила суд проводити розгляд даної справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями частин 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Матеріалами справи встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 08.11.2011 року було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації цивільного стану Дрогобицького району Дрогобицького міськрайонного управляння юстиції Львівської області, про що складено відповідний актовий запис за № 48, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 08.11.2011 року. Від вказаного шлюбу у сторін по справі народились діти: донька [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15.02.2011 року, а також донька [PERSON] , [INFO] що вбачається зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 04.09.2014 року. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на його розірванні, оскільки не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Як встановлено, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сім`ї сторін по справі являється те, що в них не склалося подружнє життя, що проявляється у тому, що відповідач живе своїм життям, вона його зовсім не цікавить ані я як дружина, ані як жінка. Відповідач не розділяє поглядів на життя позивачки, не реагує на її пропозиції та зауваження, в його відношенні до неї відсутні почуття поваги та кохання. Їх інтереси та погляди на життя є різними. Виявилося, що вони є зовсім різні люди, а це в результаті призвело до того, що вони не підтримують жодних подружніх стосунків впродовж 2-х років. На цьому грунті у них неодноразово виникали непорозуміння та конфлікти. Байдуже відношення відповідача до шлюбу, є наслідком того, що потягло фактичне розлучення, та відсутність жодних подружніх стосунків між сторонами та припинення ведення спільного господарства. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 1211 грн. 20 коп. і підтверджуються квитанцією слід стягнути з відповідача. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду та оплати вартості послуг за оформлення позовної заяви, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved