Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача за первісним позовом. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами, які в подальшому (заява від 13.09.2023) змінила, та остаточно просила: - визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з нею, [PERSON] ; - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати в розмірі 1073,60 грн. На обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що з відповідачем з 01.10.2010 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 11.12.2018 був розірваний. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який весь час проживав та проживає разом з нею за місцем фактичного проживання в [ADDRESS] . Місце їх реєстрації є адреса: [ADDRESS] . Позивач зазначила, що нею створені всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, проживають вони в квартирі, яка на праві приватної власності належить її матері [PERSON] . Окрім того, вона є власником 1/3 частини будинку [ADDRESS] . Син має окрему кімнату в двокімнатній квартирі, обладнане місце для навчання, оскільки він навчається дистанційно, вона придбала йому зручне крісло для сидіння, сучасний мобільний телефон, також він має ноутбук, придбаний за спільні кошти, подаровані сину на день народження. Вона піклується про його здоров`я (укладено декларацію про вибір лікаря) з метою надання йому медичної допомоги, забезпечує всім необхідним для навчання, купує одяг, медикаменти тощо, забезпечує йому належний догляд. Син навчається в Полтавській загальноосвітній школі № 9, яка знаходиться поряд з місцем проживання, де характеризується позитивно та має достатній рівень успішності. Контроль за організацією навчального процесу здійснює вона. Син [PERSON] проживає з нею та відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України висловив свою думку з приводу бажання продовжувати проживати з матір`ю. Зазначила, що має постійний дохід, позитивно характеризується за місцем роботи, має гнучкий графік, що дозволяє їй здійснювати догляд за сином та надавати допомогу в навчанні. З 2019 року вона проживає з цивільним чоловіком, який також дбає про сина, у них дружні, добрі стосунки. Враховуючи, що вона займається вихованням сина, піклується про нього, має необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, тому визначення місця проживання дитини з нею відповідатиме інтересам дитини, позитивно сприятиме його розвитку як психологічному, так і фізичному. Відповідач проживає сам, і хоча він спілкується з сином, але забезпечити йому належний догляд у нього можливості не має, до того ж син висловив свою думку щодо бажання проживати саме з нею. Визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не позбавляє батька права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у його вихованні. Щодо стягнення з відповідача аліментів зазначила, що матеріальну допомогу, необхідну для утримання сина, відповідач надає нерегулярно, після багаторазових нагадувань та у незначному розмірі, в основному на придбання одягу та інколи, в разі потреби, на лікування сина. Коштів, які вона отримує нерегулярно, не завжди вистачає навіть на одяг та взуття, так як дитина дорослішає і витрати її утримання суттєво збільшилися. Зазначене стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Короткий зміст позовних вимог та доводів відповідача - позивача за зустрічним позовом. Відповідач [PERSON] , скориставшись правом, передбаченим частиною 1 статті 193 Цивільного процесуального кодексу України, 25.08.2023 подав до суду зустрічний позов до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районного у м. Полтаві ради з вимогою: визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилався на те, що з позивачем за первісним позовом [PERSON] вони перебували у шлюбі з 01.10.2010 по 11.12.2018, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Син постійно проживає з ним, а до матері ходить в гості на 2-3 дні, та, іноді, на літні канікули. Ініціатором розлучення була колишня дружина. Під час подружнього життя вони проживали в будинку по [ADDRESS] , з початку разом із його матір`ю, яка мешкає поверхом вище в її трикімнатній квартирі, згодом він придбав трикімнатну квартиру поверхом нижче. Їх син виріс в цьому будинку, там мешкають майже всі його колеги та їх родини, тому в будинку дуже дружні добросусідські стосунки і їх діти спілкуються між собою. У [PERSON] є безліч друзів, його однолітки та однокласники, син раніше відвідував СШ № 24, яка розташована поблизу їхнього будинку, але, після розлучення, мати, без його згоди, вирішила змінити навчальний заклад для їх сина та перевела його до СШ № 9, бо фактично вона проживала по [ADDRESS] , там живуть її батьки, а їх син ходить в гості до баби та діда, але не живе за цією адресою, зараз [PERSON] фактично проживає по [ADDRESS] та хоче щоб син проживав разом з нею. Стосовно позову про стягнення аліментів, вважає, що таким чином [PERSON] бажає довести що син постійно проживає з нею, але це не відповідає дійсності. Їх син ходить до матері в гості, а проживає більше часу з ним і він займається його навчанням, несе витрати по оплаті додаткових занять з англійської мови та інших предметів, слідкує за оновленням всіх технічних пристроїв якими користується син, адже навчальний процес онлайн без них неможливий. Син забезпечений всім необхідним, має свою пристосовану і обладнану окрему кімнату, окрім цього, його син є співвласником їхньої спільної квартири. 16.07.2018 він подарував сину 1/3 частку належної йому квартири [ADDRESS] , тому він не тільки мешкає в цій квартирі, а є її повноправним співвласником і може проживати в належному йому житловому приміщенні. Також зазначив, що вони з сином мають дуже теплі стосунки, розуміються з усіх питань, мають спільні інтереси та дуже гарно спілкуються, всі побутові питання в них вирішені, також їм надає допомогу його мати, яка мешкає з ними в одному будинку. [PERSON] не зазначила, що вона фактично не проживає по [ADDRESS] , це житло її батьків в якому вона лише зареєстрована, власного житла вона не має, зараз мешкає по [ADDRESS] в квартирі яка належить її родичам разом зі своїм співмешканцем. Окрім цього, її робота пов`язана із частими відрядженнями, під час яких вона залишає сина самого вдома, тоді як його вік потребує більш ретельного спостереження за дитиною, тому він намагається завжди бути поряд і максимально бути в курсі всіх інтересів сина щоб не втратити його довіру і його самого. Відповідач після розлучення одразу змінила прізвище, що також обурило сина, бо спільне прізвище це як доказ цілісності родини, хоч на папері, а відповідач демонстративно змінила прізвище після розлучення і зараз вони з сином мають спільне прізвище, а мати інше, це також той моральний аспект який підтверджує, що для матері на першому місці її особисті справи. Після оформлення права власності на квартиру, він хотів сина зареєструвати в його квартирі, але для цього потрібна згода матері і йому не вдалось це зробити. Вважає, що в даному випадку фактичне місце проживання син для себе визначив сам, він іноді відвідує матір, яка намагається ще сприяти його приходу фінансовими маніпуляціями, що також негативно впливає на дитину. Інші заяви по суті справи. [PERSON] 13.09.2023 подала відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] , в якому зазначила, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та задоволенню не підлягають. Факти, викладені в позовній заяві щодо місця фактичного проживання дитини з батьком та участі його у вихованні та навчанні, не відповідають дійсності. З червня 2018 року вона разом з сином проживають в квартирі в [ADDRESS] , власником якої є її мати [PERSON] . Місцем її реєстрації та реєстрації сина є: [ADDRESS] . Місце реєстрації вона не змінювала, оскільки для зняття з реєстрації сина необхідна згода батька. Враховуючи, що з батьком дитини мають напружені відносини, добровільну згоду на зміну місця реєстрації він не надав. Вказала, що з 2019 року проживає в цивільному шлюбі з чоловіком, з яким у сина хороші, дружні відносини, вони проживають однією сім`єю, дитині створені всі необхідні умови для гармонійного розвитку, проживають в двокімнатній квартирі з сучасним ремонтом, для сина обладнана окрема кімната, є місце для навчання та відпочинку, створені всі умови для навчання онлайн. В період воєнного часу [PERSON] навчається онлайн, тому вона йому придбала сучасний мобільний телефон, ноутбук, який був придбаний на день народження за кошти, які подаровані сину на день народження, зручне крісло. Разом з чоловіком дбають про його здоров`я, розвиток, матеріально утримують, виховують, до початку повномасштабного вторгнення російської федерації кожного року оздоровлювали його, возили на відпочинок до моря. Факт проживання сина з нею, хороші відносини можуть підтвердити свідки. Після розірвання шлюбу та зміни місця проживання син відвідує Полтавську загальноосвітню школу № 9, яка знаходиться поряд з місцем проживання, де характеризується позитивно, навчається добре, має бали достатнього та високого рівня навченості, дисциплінований, вихований, що свідчить про хорошу атмосферу в сім`ї, наявність контролю за організацією навчального процесу, який здійснює мати. За зазначеною адресою вони проживають понад 5 років, за цей період змінилося коло спілкування сина та однокласники. Вказала, що працює інспектором сектору дотримання прав людини Полтавського управління поліції в Полтавському районному управлінні поліції ГУНП в Полтавській області, має достатній постійний дохід, гнучкий графік. Посилання [PERSON] на постійні відрядження на роботі спростовуються довідкою з місця роботи. Зміна прізвища передбачена сімейним законодавством та не впливає на відносини з сином. Також вказала, що ніколи не перешкоджала спілкуванню сина з батьком. [PERSON] відвідує батька на вихідних, канікулах, жодних перешкод з її боку не було. Позивач за зустрічним позовом дійсно подарував 1/3 частку квартири сину, але дарування частки квартири не впливає на визначення його місця проживання, оскільки [PERSON] є малолітньою дитиною, яка потребує постійного піклування, догляду, утримання, що нею в повній мірі забезпечується. Батько дитини подарував 1/3 частку квартири сину, а вона, в свою чергу, не претендувала на частку цієї квартири, як на майно, що придбано під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя. Щодо твердження [PERSON] , що його мати допомагає піклуватися про [PERSON] , то в силу віку (понад 70 років) їй важко буде здійснювати за ним догляд. Причиною подачі позову про стягнення аліментів на утримання сина, послугувала причина відсутності чіткої періодичності сплати аліментів [PERSON] та незгоди з приводу їх збільшення, витрати на дитину постійно зростають, ціни підвищуються, а аліменти не збільшуються, тому звернулася до суду про їх стягнення в передбаченому законом розмірі. У задоволенні позовної вимоги [PERSON] про визначення місця проживання сина [PERSON] разом з батьком просила відмовити та задовольнити її позовну заяву про визначення проживання сина разом з нею та стягнення аліментів. 03.10.2023 [PERSON] надав письмові пояснення в яких вказав, що у 2018 році він мав намір визначити місце проживання сина з ним, на той час мати сина просила щоб це питання ми не ставили в суді, в них була домовленість, дана обставина підтверджується актом обстеження умов проживання датованим 07.09.2018. Придбання техніки, ноутбука і телефону відбулося за подаровані сину кошти. [PERSON] ставиться до сина, як до людини чиї права вона ігнорує. Також зазначив, що окрім сина [PERSON] він має старшого сина [PERSON] , якому 26 років, який проживає по [ADDRESS] , також поблизу нього проживає племінниця, донька його рідної сестри, 2012 року народження, їх діти разом росли і мають гарні не тільки родинні стосунки, але і дружні, в їх будинку та поблизу проживають друзі [PERSON] з якими він ходив в один клас, поки його мати без поради із ним не вирішила його перевести. 24.10.2023 [PERSON] надала письмові пояснення, в яких зазначила, що жоден із фактів зазначених [PERSON] в поясненнях, не підтверджений належними, допустимими та достовірними доказами. Позивач за зустрічним позовом долучив характеристику з місця проживання, підготовлену невідомою особою, яка не має жодних повноважень надавати будь-які характеристики, документ не містить ні дати, ні печатки та не має жодного доказового значення. Долучена [PERSON] характеристика [PERSON] , видана за місцем роботи є недопустимим доказом, оскільки містить персональні дані особи, згоду на обробку та розголошення яких [PERSON] не давала, вказана характеристика підписана особою, яка на момент перебування [PERSON] в трудових відносинах з КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської міської ради» не працювала в даній установі та не може надавати характеристику її професійним якостям і повідомляти про причини переходу з однієї посади на іншу, так як дані факти йому невідомі. На даний час [PERSON] працює за іншим місцем роботи (з 2019 року), де характеризується позитивно, як сумлінний, дисциплінований, ініціативний та відповідальний працівник. Жодних доказів на спростування фактів щодо придбання нею ґаджетів для сина [PERSON] не надано. Стосовно придбання ноутбуку, нею зазначалося, що він придбаний за кошти, які подаровані сину на день народження, в тому числі за кошти батька, це єдина покупка із зазначених, що здійснена за його участі. Питання про вибір школи, в якій буде навчатися син, про час, коли він бажає проводити з батьком, були вирішені в інтересах дитини та з врахуванням його думки. Наявність друзів за місцем проживання батька не можуть замінити сім`ю сину і не є вирішальним критерієм для визначення місця проживання дитини. [PERSON] висловив бажання проживати разом з нею. В матеріалах справи відсутні будь-які докази неналежного виконання нею батьківських обов`язків, виняткові обставини, які б вказували на неможливість проживання [PERSON] з матір`ю відсутні. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 13.07.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 25.08.2023 зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про визначення місця проживання дитини, об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 06.10.2023 прийнято до розгляду заяву (клопотання) позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] про зміну позовних вимог від 13.09.2023. Залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про визначення місця проживання дитини Службу у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради. Зобов`язано Службу у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради на виконання своїх повноважень надати суду висновок щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] або з батьком [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 07.03.2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Участь у справі сторін та інших учасників справи. У судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] та її представник - адвокат Щепіна О.В. наполягали на задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав зазначених у позові та письмових поясненнях, у задоволенні позовних вимог [PERSON] за зустрічною позовною заявою просили відмовити. [PERSON] пояснила, що після розлучення їх син постійно проживає з нею. Не заперечувала проти того, що [PERSON] відвідує батька на вихідних та канікулах, вона ніколи не чинила перешкод у спілкуванні сина з батьком. Але постійним місцем проживання сина є адреса: [ADDRESS] , разом з матір`ю. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - [PERSON] та його представник - адвоката Яресько Н.В. наполягали на задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав зазначених у зустрічній позовній заяві та письмових поясненнях, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просили відмовити. [PERSON] пояснив, що після розірвання шлюбу, син близько 50 % часу проживав з ним і, на його думку, доцільним буде визначити місце проживання його саме з батьком. З сином у них теплі, довірливі стосунки, він здійснює догляд за ним, готує їжу, має друзів за його місцем проживання, спілкується з його сином від першого шлюбу. Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи представники Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради та Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, до суду не прибули. Від начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради Рой Ю. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, при винесенні рішення просила врахувати інтереси дитини. Від заступника голови Подільської районної у м. Полтаві ради з питань діяльності виконавчого комітету Дубець Н. надійшла заява про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування Подільської районної у м. Полтаві ради, зазначила, що при вирішенні питання покладаються на розсуд суду. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 01.10.2010, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1351, 11.12.2018 шлюб між ними розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Полтави, справа № 553/1909/18. (а. с. 4) Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.08.2018. (а. с. 3) [PERSON] та її малолітній син [PERSON] зареєстровані такими, що проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради № 904 від 11.05.2023. (а. с. 8) [PERSON] зареєстрований таким, що проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру № 249281-2019 від 02.08.2019. (а. с. 34) Із договору дарування від 16.07.2018 серії ННІ № 572397, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В., та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 131021959 від 16.07.2018 вбачається, що [PERSON] передав безоплатно у власність 1/3 частку квартири [ADDRESS] , сину [PERSON] , [INFO] . (а. с. 38, 39) З Декларації № 0001-КР8А-ХЕ00 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку у лікаря-педіатра в КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Полтавської міської ради». У графі «законний представник пацієнта» вказано « [PERSON] ». (а. с. 58) З інформації КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 ПМР» від 11.09.2023 за вих. № 01.2-12/01.2-16/1270, наданої на адвокатський запит адвокату Щепіній О. вбачається, що відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , мається укладена з лікарем-педіатром КП «Центр ПМСД № 3 ПМР» декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, довіреною собою зазначена [PERSON] , яка, згідно інформації наданої декларативним лікарем, і приводить хлопчика на огляд до медичного закладу. (а. с. 70) Згідно зі службовою характеристикою [PERSON] , виданою начальником Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області полковником поліції Скічком П. 04.09.2023, за час служби в Національній поліції та займаній посаді сержант поліції [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони, сумлінним, дисциплінованим, ініціативним та відповідальним працівником. Пріоритети та інтереси служби ставить вище особистих, свої посадові обов`язки знає у повному обсязі та сумлінно виконує. Розпочату справу завжди доводить до логічного завершення, не зупиняється перед труднощами. В екстремальних ситуаціях добре володіє собою, може реально оцінювати обстановку, приймати виважені рішення та бере на себе відповідальність. За характером витримана, урівноважена, самокритична, принципова в оцінці своїх дій. На зауваження і критику реагує належним чином, робить відповідні висновки, прислуховується до думок колег по роботі. З товаришами по службі та громадянами коректна, витримана, ввічлива. Користується авторитетом серед колег по службі. Інтелектуально розвинена, має широкий кругозір. Стан здоров`я добрий. Фізично розвинена, впевнено володіє табельною зброєю та прийомами самозахисту. Здатна переносити психофізичні навантаження та труднощі служби. Службову та державну таємницю зберігати вміє. Службою в органах НПУ дорожить. Віддана справі служіння українському народові. (а. с. 59) 31.07.2023 сержанту поліції [PERSON] , інспектору сектору дотримання прав людини Полтавського районного управління поліції, присвоєно спеціальне звання поліції - лейтенант поліції (витяг з наказу № 1197 о/с від 31.07.2023 по особовому складу). (а. с. 60) Із довідки роти конвойної служби ГУНП в Полтавській області від 08.09.2023 № 627115/43/01-2023 вбачається, що лейтенант поліції [PERSON] за період несення служби перебувала у відрядженні не за місцем постійної дислокації з 22.10.2020 по 26.10.2020, за період з 01.01.2021 по 06.06.2023 у відрядженні не перебувала. (а. с. 72) Із договору купівлі-продажу від 16.02.1999 серії ААР № 939631, посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Колос Л.О., вбачається що [PERSON] разом із [PERSON] та [PERSON] є власниками в рівних частках жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . (а. с. 61) Згідно з характеристикою [PERSON] , виданою класним керівником та директором Полтавської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 9 Полтавської міської ради, [PERSON] навчається у ПЗШ № 9 з п`ятого класу. Має бали достатнього та високого рівня навченості. У хлопця гарні розумові здібності, він уміє логічно мислити, аналізувати, робити правильні висновки, має власну думку, якої завжди дотримується, дисциплінований, вихований, серед однокласників користується повагою, має друзів. Добрий вихований, ввічливий у спілкуванні зі старшими, з повагою ставиться до оточуючих, фізично розвинутий, шкідливих звичок не має. Контроль за навчанням дитини здійснює мати. Усі питання, пов`язані з організацією навчального процесу, класний керівник вирішує з нею, мати цікавиться навчанням дитини і приділяє належну увагу вихованню сина, регулярно відвідує школу. (а. с. 61а) [PERSON] , її син [PERSON] та цивільний чоловік [PERSON] фактично проживають в належній її матері [PERSON] квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , договором дарування квартири від 23.02.2021, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Дубовою Т.В., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.02.2021 № 245608124 та довідками житлово-будівельного кооперативу «Зоря - 1» від 07.09.2023 № 37. (а. с. 73, 74-75, 76, 77) На підтвердження придбання техніки та меблів [PERSON] долучила копії чеків. (а. с. 81, 82, 83, 84). Згідно з характеристикою [PERSON] , виданою в.о. головного лікаря КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» [PERSON], з 04.07.2002 [PERSON] прийнята на посаду сестри медичної палатної психіатричного відділення в КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги ПОР». За час роботи медичною сестрою виконувала свої функціональні обов`язки, мала задовільні практичні знання по своїй спеціальності, що дозволяло їй справлятися з роботою. У міру можливості приділяла увагу підвищенню рівня знань за своїм фахом, але ініціативи не проявляла. Володіла необхідним набором практичних навичок та маніпуляцій. З 10.07.2018 була призначена виконуючою обов`язки старшої медичної сестри в 2-а відділенні, з роботою старшої сестри медичної не впоралася, так як не вистачило комунікативних та професійних даних. 02.10.2018 була переведена на посаду сестри медичної по соціальній допомозі, де пропрацювала до 14.02.2019, звільнена за особистим бажанням. Дисциплінарних стягнень не мала. (а. с. 94) Згідно з характеристикою (з місця проживання) [PERSON] , виданою головою житлового комітету [PERSON] , [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Фактично в цьому будинку [PERSON] проживає з 1986 року , з початку в квартирі зі своїми батьками, потім в сусідньому будинку по [ADDRESS] , із першою дружиною і сином, а потім він придбав у власність квартиру [ADDRESS] і зараз в ній мешкає разом із сином [PERSON] . Мешканці будинку дуже багато років знають всю чисельну родину [PERSON] , з повагою ставляться до його матері, а в минулому і до батька, а також і до самого [PERSON] , який виховав дуже гарного старшого сина [PERSON] і зараз в нього підростає молодший син [PERSON] . Майже весь вільний час [PERSON] приділяє дітям, не зважаючи на різницю у віці між братами, вони часто виїжджають із батьком на активний відпочинок, [PERSON] в дуже гарних стосунках із сусідами, багато хто з них його колеги, їх діти однолітки разом спілкуються і це створює в будинку певні «родинні стосунки», сусіди не тільки сусіди, але колеги і друзі. [PERSON] завжди спокійний, ввічливий, виглядає охайно, його помешкання також в ідеальному стані, жодних конфліктів із мешканцями будинку у [PERSON] і членів його родини ніколи не було, він навіть має дружні стосунки і сусідські із родиною своєї колишньої дружини. [PERSON] в будинку не проживає з 2018 року, ніколи не супроводжувала сина [PERSON] , він завжди приїздить із батьком і відвозить його теж батько. (а. с. 95) Згідно з характеристикою [PERSON] , виданою в.о. головного лікаря КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» [PERSON] , [PERSON] у 1997 році закінчив лікувальний факультет ВНЗ «Української медичної стоматологічної академії» м. Полтава. Після проходження інтернатури в 1998 році отримав кваліфікацію лікаря-психіатра. З 1998 року по 2009 рік працював лікарем - психіатром. З 2009 року по 2016 рік працював завідувачем загально-психіатричного відділення. З 25.04.2016 призначений заступником головного лікаря з медичної частини, де і працює по теперішній час. За період трудової діяльності в закладі зарекомендував себе як висококваліфікований лікар і керівник, який постійно вдосконалює свою професійну майстерність, узагальнює накопичений досвід. Характеризується високою загальною культурою, різнобічністю інтересів, стриманістю, розсудливістю Володіє добрими організаційними здібностями, перебуваючи на керівних посадах багато уваги приділяє координації дій медичного персоналу лікарні, вміє створити в колективі обстановку діловитості та взаєморозуміння, направити зусилля колективу на виконання поставлених завдань. Енергійний, цілеспрямований, вимогливий до себе та підлеглих, врівноважений, доброзичливий, підтримує з колегами рівні ділові відносини, користується повагою та авторитетом в трудовому колективі. Приймає активну участь у суспільному житті лікарні. Стягнень за порушення трудової дисципліни не має. За успіхи в роботі неодноразово заохочувався з боку адміністрації, Департаменту охорони здоров`я та Міністерства охорони Здоров`я. (а. с. 96) З інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що згідно з розпорядженням № 179 з 23.06.2023 покладено виконання обов`язків головного лікаря КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» на [PERSON] (а. с. 129-136) Згідно висновку виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , № 14 від 23.01.2024, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за її місцем проживання. (а. с. 161-162). 26.01.2024 доктором філософії в галузі «Юридична психологія» фахівцем із психодіагностики та дитячої психології, судовим експертом [PERSON] складено Консультативний висновок № 1, згідно якого [PERSON] , [INFO] , має стійкі індивідуально-психологічні особливості: емоційна чутливість, доброзичливість, мінливість настрою, притаманна вибірковість у встановленні соціальних контактів. Діагностується загальний знижений рівень самооцінки. В міру допитливий не прагне до лідерства. Відсутні будь які різко негативні, агресивні прояви щодо батька та матері [PERSON] , [INFO] . Відносини з батьком мають довірливий характер, батько в житті сина є вагомою фігурою. [PERSON] має стійку, позитивну емоційну прив`язаність до батька та в разі критичної ситуації буде йти по допомогу саме до батька. (а. с. 164-169) Допитаний в судовому засіданні 08.04.2024 свідок [PERSON] надала показання про те, що біля 3 років проживає по сусідству з [PERSON] по [ADDRESS] . Вказала, що у [PERSON] є друзі, він гуляє з її сином, відносини в сім`ї [PERSON] добрі, якщо мати на роботі, догляд за [PERSON] здійснює баба. За весь час спільного проживання, декілька разів бувала в квартирі [PERSON] , стосунки в сім`ї нормальні, мати вчить уроки з сином, у [PERSON] нормальні стосунки з чоловіком [PERSON] , [PERSON] буває у батька, з матір`ю у [PERSON] довірливі відносини. Допитана у судовому засіданні 08.04.2024 свідок [PERSON] надала показання про те, що проживає по сусідству з [PERSON] близько трьох років. У [PERSON] є друзі за місцем проживання, він дружить з її сином, вони гуляють, проводять час разом. Стверджує, що весь цей час [PERSON] проживає з матір`ю, яка здійснює за ним догляд, опікується ним. В сім`ї добрі, довірливі відносини. Іноді [PERSON] буває у батька. Допитана у судовому засіданні 08.04.2024 свідок [PERSON] надала показання про те, що є сестрою чоловіка [PERSON] знає з 2018 року, її син [PERSON] весь час проживає з матір`ю, іноді буває у батька, у брата добрі відносини з сином його дружини [PERSON] , ніяких непорозумінь немає, стосунки довірливі. Допитана у судовому засіданні 17.05.2024 свідок [PERSON] надала показання про те, що [PERSON] є її рідним братом. У 2018 році брат розлучився з дружиною. Його син [PERSON] буває у брата на вихідних та на канікулах. В квартирі брата є всі умови для проживання сина, є окрема кімната. У [PERSON] є друзі за місцем проживання батька, він спілкується з її дочкою. [PERSON] була непоганою матір`ю, але після розлучення вона поїхала у відрядження на шість місяців та залишила дитину без догляду. Допитаний в судовому засіданні 17.05.2024 свідок [PERSON] надав показання про те, що [PERSON] є його кумою. Після розлучення батьків, [PERSON] часто приїздить до батька, у [PERSON] добрі стосунки з ним. Старший син [PERSON] також спілкується з [PERSON] . Для нього в квартирі батька створені всі умови для проживання. Допитана у судовому засіданні 17.05.2024 свідок [PERSON] надала показання про те, що є колишньою дружиною [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] розлучився з дружиною. Їх спільний син [PERSON] буває у батька на вихідних та на канікулах, стосунки у них добрі. Для [PERSON] буде не погано, якщо він буде проживати з батьком. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року № 50/155, ратифікованої постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-X11 (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини). У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених вище норм права, прецедентної практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Такі висновки є сталими у практиці Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), постанови Верховного Суду: від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18), від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17 (провадження № 61-44369св18), від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19 (провадження № 61-12144св20), від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20), від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18 (провадження № 61-19550св19), від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19 (провадження № 61-9754св20), від 23 вересня 2021 року у справі № 223/306/20 (провадження № 61-9005св21), від 01 березня 2023 року у справі № 643/16285/20 (провадження № 61-530св23) та інших. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку. Дослідивши висновок органу опіки та піклування, суд не знаходить підстав для непогодження з висновком органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Як було встановлено під час розгляду справи, син сторін після їх розлучення постійно, з 2018 року проживає разом з матір`ю, за місцем проживання забезпечено всі належні умови для проживання та гармонійного розвитку дитини. Доказів того, що сім`я, в якій проживає [PERSON] є особливо непридатною або неблагополучною не додано. Суд ставиться критично до характеристики [PERSON] , яка видана в.о. головного лікаря КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» [PERSON] , оскільки підписана особою, яка на момент перебування [PERSON] в трудових відносинах з КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської міської ради» не працювала в даній установі та не займала керівну посаду. Також, суд ставиться критично до характеристики з місця проживання [PERSON] , оскільки вона підписана особою, повноваження якої надавати будь-які характеристики не підтверджені, документ не містить ні дати, ні печатки. Сторони зазначили, що з`ясування думки дитини в судовому засіданні не є доцільним, оскільки такий допит може негативно вплинути на його психологічне здоров`я. Не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду твердження позивача за зустрічним позовом про те, що з 2018 року син сторін постійно проживає з батьком. Водночас судом встановлено, що батько з сином мають добрі, довірливі стосунки і [PERSON] відвідує його у вільний від навчання час. Таке спілкування, на думку суду, відповідає інтересам дитини, однак не може бути визначальним про вирішенні питання про визначення місця проживання дитини саме з батьком. Враховуючи наявність спору між батьками щодо місця проживання малолітньої дитини, який вони у досудовому порядку вирішити не змогли, виходячи з балансу інтересів дитини та батьків, з найкращих інтересів дитини, дійшов висновку про те, що встановлення місця проживання дитини з матір`ю буде максимально відповідати інтересам дитини. У задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини разом з батьком належить відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до положень статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожній дитині гарантовано право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд зауважує, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Доводи відповідача за первісним позовом про те, що він добровільно сплачував аліменти не доведено належними, допустимими доказами та не можуть бути прийняті в якості підстав для відмови у задоволенні позову щодо стягнення аліментів. За доведеності призначення платежу (а саме аліментів на утримання дитини) суми сплачені [PERSON] можуть бути враховані при виконанні рішення. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дитини. За таких обставин, позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом стягування з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судові витрати. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, з [PERSON] на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання до суду позову з вимогами про стягнення аліментів у розмірі 1073,60 грн та на користь [PERSON] за подання до суду позову з вимогами про визначення місця проживання дитини у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved