Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

На розгляд суду передано вказану позовну заяву, вимогами якої є позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його двох дітей- [PERSON] ( [INFO] ), та [PERSON] ( [INFO] ). Позов мотивовано тим, що 23.02.2013 між сторонами укладено шлюб у виконкомі Олешницької сільської ради Виноградівського району за активним записом №14. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей - син [PERSON] ( [INFO] ) та син [PERSON] ( [INFO] ). Виноградівським районним судом від 27.02.2018 за №299/3874/17 шлюб було розірвано. Спільне життя у сторін не склалося, ще наприкінці зими 2017 року, після того як молодшому сину [PERSON] . Саме відтоді сторони не проживають разом. Відповідач з того самого моменту проявляє абсолютну байдужість до дітей, не виявляє інтересу, не утримує своїх біологічних дітей та жодним чином не бере участі у житті синів. У 2017 році виїхав закордон і з тих пір з дітьми жодного разу не спілкувався, не бачився і у період з 2017 по 2024 рік жодної копійки діти від «батька» на їжу, одяг, розвиваючі ігри та а на інші необхідні для них речі - так і не отримували. Відповідач з 2017 року проживає в Чехії, там працює і зовсім не турбується тим, що у нього в Україні є двоє маленьких дітей. Однак, навіть до виїзду закордон Відповідач з дітьми не спілкувався, навіть будучи в Україні. Тож, станом на травень 2024 року ситуація незмінна - вже 7 років відповідач не виявляє жодного бажання бути присутнім у житті дітей. Тож за всі 7 років діти не мали ані хвилини уваги від біологічного батька. Станом на травень 2024 року відповідач жодних знаків уваги не виділяє, участі у вихованні дітей не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з ними, тобто не дбає про їхнє нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». За Висновком органу опіки та піклування Виноградівської міської ради від 20.06.2024 №02.1-15/3030 від 20.06.2024 року, позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його дітей є доцільним. Крім того позивачка ставить позовні вимоги про стягнення із відповідача [PERSON] , аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину по досягненню дітьми повноліття. Відповідач відзив не подав. Активної участі у підготовчому провадженні не взяв. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Нечаєв В.В, позовні вимоги підтримали повністю та просили суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] не повідомив причини неявки, не клопотав відкласти розгляд справи, відзиву, заяв та клопотань на адресу суду не надсилав. Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради подав письмове клопотання про розгляд справи без участі його представника. Заявив, що проти задоволення позову не заперечує. У зв`язку із одночасним існуванням всіх, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов (відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи), суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши подані на їх підтвердження письмові докази, ознайомившись із змістом Висновку органу опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області за №02.1-15/3030 від 20.06.2024 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, суд вирішив наступне. Суд встановив, що 23.02.2013 між сторонами укладено шлюб у виконкомі Олешницької сільської ради Виноградівського району за активним записом №14. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей - син [PERSON] ( [INFO] ) та син [PERSON] ( [INFO] ). Виноградівським районним судом від 27.02.2018 за №299/3874/17 шлюб було розірвано. Спільне життя у сторін не склалося, ще наприкінці зими 2017 року, після того як молодшому сину [PERSON] . Саме відтоді сторони не проживають разом. Відповідач з того самого моменту проявляє абсолютну байдужість до дітей, не виявляє інтересу, не утримує своїх біологічних дітей та жодним чином не бере участі у житті синів. У 2017 році виїхав закордон і з тих пір з дітьми жодного разу не спілкувався, не бачився і у період з 2017 по 2024 рік жодної копійки діти від «батька» на їжу, одяг, розвиваючі ігри та а на інші необхідні для них речі - так і не отримували. Відповідач з 2017 року проживає в Чехії, там працює і зовсім не турбується тим, що у нього в Україні є двоє маленьких дітей. Однак, навіть до виїзду закордон відповідач з дітьми не спілкувався, навіть будучи в Україні. Тож, станом на травень 2024 року ситуація незмінна - вже 7 років відповідач не виявляє жодного бажання бути присутнім у житті дітей. Тож за всі 7 років діти не мали ані хвилини уваги від біологічного батька. [PERSON] та [PERSON] «батька» не пам`ятають і не знають його зовсім, спогадів із ним вони не мають. Позивачка перебуває у другому зареєстрованому шлюбі від 05 жовтня 2019 року із [PERSON] ,про що складено відповідний актовий запис №14 Виконавчим комітетом Олешницької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області. Після реєстрації шлюбу змінила прізвище із [PERSON] , потім на [PERSON] , а потім на [PERSON] . Від цього шлюбу у подружжя [INFO] народився син - [PERSON] . Малолітні [PERSON] та [PERSON] своїм єдиним і справжнім батьком вважають[PERSON] , який приймає активну участь у їхньому житті, займається вихованням, приділяє багато уваги [PERSON] та [PERSON] , забезпечує, підтримує та сприяє їхньому всебічному розвитку. Спільні зусилля та відданість Позивачки та її чоловіка [PERSON] створюють благополучне середовище для зростання та самореалізації особистості дітей. Його активна участь, здатність вислуховувати та розуміти потреби дітей є важливим фактором в побудові відносин між батьками і дитиною. Такий підхід сприяє нормальному фізичному та духовному розвитку дитини, а також визначає позитивне середовище для її самоусвідомлення та формування цінностей. Саме позивачкою та її чоловіком постійно створюються умови проживання для дітей, забезпечується харчування, догляд, лікування, навчання, вони турбуються про чистоту, діти завжди доглянуті, охайні, чисто та гарно одягнені, багато часу проводять на свіжому повітрі, смачно та корисно харчуються, комунікують з іншими дітьми, соціально розвиваються, відвідують дитячі майданчики тощо. І жодного відношення до всього перерахованого відповідач не має і ніколи не мав. Чоловік позивачки [PERSON] , ставиться до всіх дітей з однаковою величезною любов`ю, як до біологічного сина [PERSON] , так і до синів [PERSON] та [PERSON] . Повністю забезпечує їх фінансово, турбується про їхнє моральне та фізичне самопочуття, вчить з ними уроки, приймає безпосередню участь у вихованні, розвагах та приділяє їм батьківську увагу, проявляє турботу та створює дітям причини для радощів та щастя, щоб дітки знали, що таке щасливе дитинство, батько, батьківська ласка, увага та любов. Як позивачка, так і її чоловік [PERSON] -працевлаштовані, отримують заробітну плату та мають можливість забезпечити дітей всім необхідним. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню двох малолітніх синів, не цікавиться їхнімжиттям вже протягом семи років, не відвідував і не відвідує їх всі ці 7 років, як висновок - діти навіть не знають як виглядає їхній біологічний батько. Діти на повному утриманні позивачки та її чоловіка [PERSON] , якого [PERSON] та [PERSON] вважають своїм єдиним та рідним батьком. Станом на травень 2024 року Відповідач жодних знаків уваги не виділяє, участі у вихованні дітей не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з ними, тобто не дбає про їхнє нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради прийшов до колегіального висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його дітей. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою, передбаченою ч. 2 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Сукупність досліджених у справі доказів, як суд визнає належними, допустимими, і такими, що не викликають сумнівів у їх достовірності, вказує на те, що після розриву шлюбних стосунків та припинення спільного проживання відповідач, батько дітей [PERSON] , не реалізовував батьківські права та самоусунувся від батьківських обов`язків: не брав участі у житті дітей, не спілкувався із дітьми, не цікавився їх життям. При цьому, наявні у справі докази свідчать про те, що об`єктивні перешкоди для реалізації батьківських прав та виконання батьківських обов`язків відповідача - були відсутні. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у їх сукупності, суд переконався, що відповідач свідомо ухилився від батьківських обов`язків та не реалізував батьківські права. Тому, суд вирішив, що вимога позову про позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дітей є обґрунтованою, є достатні законні підстави для її задоволення. Позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей буде не лише мірою відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, а й відповідатиме найкращим інтересам дітей, які позбавлені як батьківського піклування так і відповідного статусу, який дає підстави для надання дітям соціального захисту. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Враховуючи викладене, вартість життя з урахуванням потреб дітей відповідно до віку, а також враховуючи принцип рівної участі батьків у матеріальному забезпеченні дитини, розмір аліментів слід визначити у розмірі по 3000 грн на кожну дитину щомісячно. А оскільки під час звернення до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу аліменти із Відповідача не стягувалися, а добровільно біологічний батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то є необхідність стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей на користь матері в розмірі по 3000 грн на кожну дитину щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 20.05.2024 і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Однак рекомендований розмір аліментів (починаючи з кінця серпня 2018 року) становить один прожитковий мінімум, у зв`язку із чим вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, також підлягають до задоволення. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем за звернення до суду із вимогою про позбавлення батьківських прав, у розмірі 1211,20 грн., а також на користь держави за позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved