Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

27.02.2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 21.10.2015 року. Від даного шлюбу вони з відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем. Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 03.11.2015 року у справі №506/584/15-ц з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дитину [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 28.10.2017 року між ним та [PERSON] укладено шлюб. Від даного шлюбу у нього народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з [PERSON] . Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 16.08.2022 року даний шлюб розірвано. [PERSON] не зверталась до суду щодо стягнення аліментів на користь сина [PERSON] , однак позивач намагається добровільно сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від доходу. У зв`язку з зазначеним, загальна сума сплати ним аліментів перевищує 50 відсотків від його заробітної плати (доходу). Окрім того, на думку позивача, діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів мають рівні права на матеріальну допомогу. Тому позивач вважає, що порушуються права його сина [PERSON] , щодо сплати аліментів. При цьому, позивач є державним службовцем, у нього відсутній інший дохід, крім заробітної плати, для того, щоб сплачувати рівнозначні грошові кошти на дітей, не порушуючи їх рівні права на матеріальну допомогу та, в свою чергу, забезпечити свої матеріальні потреби. Так як до лікарів за медичною допомогою він звертається лише у разі крайньої необхідності, йому не було відомо щодо погіршення його стану здоров`я, було відомо лише про поганий зір. Проте у 2023 році, у зв`язку з необхідністю ,на вимогу [INFO] він проходив медичний огляд, в ході якого було виявлено погіршення його стану здоров`я та ряд захворювань. В ході тривалого лікування йому надавалась відстрочка від призиву. Після лікування та по закінченню проходження ВЛК його визнано обмежено придатним по стану здоров`я, у зв`язку із відповідними хворобами, які потребують систематичного лікування. Тому, у зв`язку з тим, що після винесення рішення суду від 03.11.2015 року про стягнення аліментів у нього змінились вище викладені обставини, а також у зв`язку із змінами в законодавстві, де на даний час встановлено розмір стягнення аліментів відповідно до ч.5 ст.183 СК України, він просив зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на підставі рішення №506/584/15-ц від 03.11.2015 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою від 13.03.2024 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 17.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав з підстав, зазначених у позовній заяві, доповнивши, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] у нього змінився сімейний стан та народився син [PERSON] , який на даний час проживає з матір`ю [PERSON] . Після проходження ВЛК йому стало відомо про погіршення його стану здоров`я. Крім того, відповідно до ч.5 ст.183 СК України, аліменти на одну дитину стягуються у розмірі 1/4, на двох дітей 1/3, але якщо діти народжені від різних шлюбів, то діти мають рівні права на матеріальне забезпечення. Тому якщо на двох дітей стягується 1/3 доходу, то, на його думку, в даному випадку на одну дитину має бути 1/6 доходу. Інших доходів, крім заробітної плати, він не має, та, як держслужбовець, не може мати. [PERSON] відмовилась звертатися до суду з заявою про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , однак він самостійно сплачує їй аліменти та хотів би, щоб обоє його дітей отримували від нього матеріальне забезпечення в рівних частках. Тому, у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я та потребою додаткового лікування кожні пів року, а також зміною сімейного стану, він був змушений звернутися до суду з даним позовом щодо зменшення аліментів на утримання доньки [PERSON] . Відповідач позов визнала частково, погодившись на зменшення розміру аліментів на доньку [PERSON] до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення донькою повноліття та доповнила, що участь позивача у вихованні дитини - це тільки сплата аліментів, адже\~ вже 8 років він навіть не вітає доньку зі святами. Офіційно з нього аліменти на сина не стягнуті , тому сьогодні він платить, а завтра ,наприклад ,вже не буде платити. Що стосується\~\~ його стану здоров`я, то його стан не заважає йому працювати та займати займану ним посаду, тому вона вважає, що розмір аліментів на доньку [PERSON] має бути визначено як 1/4 частка всіх видів доходу позивача. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 21.10.2015 року /а.с.11/. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем /а.с.10/. Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 03.11.2015 року по справі №506/584/15-ц з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітної плати /доходу/ щомісяця, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05 серпня 2015 року /а.с.13-15/. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист /а.с.16/. Згідно з довідкою про доходи позивача за 2023 рік, з заробітної плати останнього утримуються аліменти /а.с.17, 94/. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аналогічні положення містить і п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Враховуючи, що аліментні правовідносини існують тривалий час, а\~ матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення,\~ так і у бік покращення, то у сторін періодично може виникати право на звернення до суду з питання щодо зміни розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частина 5 ст.263 ЦПК України передбачає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому суд зазначає, що ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як вбачається з матеріалів справи, позивач має ряд захворювань, в тому числі у стадії ремісії. Згідно з тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного, 11.05.2023 року ВЛК при [INFO] позивач визнаний обмежено придатним до військової служби на підставі ст.ст.30в, 52в, 53б, графи ІІ Наказу МОУ №402 від 14.08.2008 року (зі змінами) та зарахований в запас. Підлягає повторному медичному пересвідченню 11.05.2028 року /а.с.31/. Згідно довідок військово-лікарської комісії від 12.05.2023 року та від 24.05.2024 року, позивачу встановлено такі діагнози: хронічний гастродуоденіт стадія ремісії, езофагіт, виразкова хвороба 12-палої кишки стадія ремісії, ускладнена підшлунковою кровотечею від 26.01.2023 р., рубцова деформація дванадцятипалої кишки, жировий гепатоз печінки, хронічний панкреатит у стадії ремісії, складний короткозорий астигматизм /а.с.73, 93/. Факт наявності вказаних захворювань у позивача підтверджується також актом дослідження стану здоров`я Подільської міської лікарні від 20.01.2023 року, висновком лікаря-окуліста [INFO] від 20.01.2023 року, актом дослідження стану здоров`я Окнянської Багатопрофільної лікарні від 07.02.2023 року, висновком лікаря-терапевта [INFO] від 07.02.2023 року, висновком лікаря-терапевта [INFO] від 25.04.2023 року, висновком лікаря [INFO] від 15.03.2023 року /а.с.73, 74, 75, 76, 77-78, 79, 80/. Згідно з довідкою КНП «Окнянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області від 20.04.2024 року, позивач знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря з діагнозом: виразкова хвороба, виразка 12-палої кишки, хронічний гастродуоденіт та ін. /а.с.92/. Таким чином, з моменту ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів\~ погіршився стан здоров`я позивача, разом з тим хвороби перебувають у стадії ремісії. Крім того, позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 16.08.2022 року /а.с.12/. Від даного шлюбу позивач та [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] /а.с.9/. Дитина проживає з матір`ю [PERSON] . Позивач добровільно сплачує на користь [PERSON] кошти на утримання сина, що підтверджується платіжними інструкціями АТ КБ «Приватбанк» від 02.02.2023 року на суму 1809,05 грн, від 01.03.2023 року на суму 1417,09 грн, від 30.03.2023 року на суму 1758,79 грн, від 28.04.2024 року на суму 1758,79 грн,\~ від 30.05.2023 року на суму 2261,31 грн, від 28.06.2023 року на суму 2261,31 грн, від 28.07.2023 року на суму 2261,31 грн, від 31.08.2023 року на суму 2613,07 грн, від 28.09.2023 року на суму 1909,55 грн, від 31.10.2023 року на суму 2211,06 грн, від 30.11.2023 року на суму 2160,80 грн, від 23.12.2023 року, на суму 2613,07 грн /а.с.19-30/. Також у судовому засіданні судом були оглянуті надані позивачем ( за допомогою телефону )\~ квитанції\~ про сплату через застосунок\~ Приват24 коштів на рахунок [PERSON] з січня по червень 2024 року. Таким чином, судом встановлено, що з моменту ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів\~\~ у позивача змінився сімейний стан і народилася ще одна дитина син [PERSON] . У зв`язку із вищевказаними обставинами\~ змінилося\~ матеріальне становище позивача, так як і його періодичне лікування, і утримання сина [PERSON] потребує додаткових матеріальних витрат, а тому позивачем доведено наявність підстав для зменшення розміру аліментів. Що стосується\~ розміру аліментів, то суд прийшов до наступного висновку. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~ 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Тому суд погоджується з позицією сторони відповідача щодо усвідомленості позивачем всієї міри відповідальності, у тому числі і матеріальної, а саме необхідності розрахування своїх матеріальних можливостей утримання\~ всіх своїх малолітніх дітей, які\~ не проживають з позивачем.\~\~ Суд також враховує, що фактичне виховування дитини одним із батьків створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а не лише по її утриманню, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє з батьків для розвитку дитини, при цьому тягар здебільшого лягає лише на матір дитини. При цьому\~ суд наголошує, що позивач на час розгляду справи добровільно направляє кошти на утримання дитини [PERSON] , так як мати дитини до суду з позовом про стягнення аліментів не зверталася, при цьому розмір аліментів позивачем самостійно визначено 1/4\~ частини заробітку. Разом з тим, позивач просить стягувати на дитину [PERSON] \~ лише 1/6 частину заробітку. Однак суд вважає , що утримання дитини [PERSON] ,на що посилається позивач, жодним чином не має здійснюватися за рахунок\~ погіршення утримання дитини [PERSON] , так як права дітей є рівними,\~ і батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання\~ одних дітей порівняно із іншими. Крім того, суд звертає увагу й на те, що розмір перерахувань\~ позивачем коштів на утримання дитини [PERSON] не контролюється відповідними державними органами і залежить лише від правосвідомості позивача щодо його законодавчо закріпленого обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини.\~\~ Інформації щодо подання позивачем заяви в порядку ст.187 СК України суду не надано. Так, згідно чинного законодавства, одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється у забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Крім того , суд зауважує , що відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру аліментів на дитину [PERSON] , у зв`язку з тим, що стан здоров`я, матеріальне становище позивача з моменту ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів дійсно змінилися в гіршу сторону, а окрім того, у позивача народилася ще одна дитина син [PERSON] , який також потребує матеріального утримання, тому з метою дотримання положень ст.128 КЗпП України та ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», слід зменшити розмір аліментів, присуджених Красноокнянським районним судом Одеської області 03.11.2015 року, з 1/3 частини всіх видів доходів щомісяця на 1/5 частину всіх видів доходів\~ щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Питання щодо відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: partial