Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі судового наказу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18.09.2020 по справі № 133/2200/20 на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що на підставі судового наказу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18.09.2020 року по справі № 133/2200/20 з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.08.2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. 24.06.2023 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] ; [INFO] у шлюбі народилася донька [PERSON] . Позивач зазначає, що стосунки з [PERSON] не склалися, тому з жовтня 2023 року вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Так, на підставі судового наказу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18.01.2024 року по справі № 133/40/24 з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.01.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Також в провадженні суду знаходиться цивільна справа №133/41/24 за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Позивач вказує на те, що у разі задоволення даного позову, відрахування з його заробітної плати складатиме 100 відсотків, а станом на день подачі даного позову відрахування становлять 75 відсотків заробітної плати. Вищенаведені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом про зменшення розміру аліментів. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19.04.2024 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач надала до суду відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити, мотивуючи це тим, що на сьогодні існує примусове стягнення аліментів з [PERSON] на утримання чотирьох дітей. З 15 червня 2024 року стягнення аліментів на утримання старшого сина [PERSON] припиняється, адже він досягне повноліття. Вважає, що позивач мав би звертатися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються на молодшу дитину, адже судовий наказ від 18.01.2024 року явно винесений без урахування вже стягнутих аліментів на інших дітей. А тому ця обставина є вкрай несправедливою по відношенню до їхніх спільних дітей, тому що кожна дитина має право на утримання своїми батьками в розмірі, достатньому для їхнього розвитку. Щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дружини як матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку відповідач зазначає, що рішення у даній справі ще не ухвалене, а також дане право виникає за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу, навідміну від обов`язку батька утримувати неповнолітніх дітей, який є безумовним. Позивач своїм правом надання відповіді на відзив не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 23.06.2006 року, серії [NUMBER] від 30.05.2007 року, серії [NUMBER] від 05.05.2009 року. 24.06.2023 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.06.2023 року. Від вказаного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.08.2023. 21.09.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] з виконання судового наказу №133/2200/22 від 18.09.2020 року, виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.08.2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. З даних комп`ютерної програми документообігу загальних судів «Д-3» вбачається, що на підставі судового наказу від 18.09.2020 року по справі №133/2200/20 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина - [PERSON] , [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] ; дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.08.2020 року до досягнення старшою дитиною повноліття. На підставі судового наказу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18.01.2024 року по справі № 133/40/24 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.01.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання судового наказу від 18.01.2024 року по справі № 133/40/24 державним виконавцем 23.01.2024 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у виробничому підрозділі дистанція колії. Згідно довідки про доходи [PERSON] , виданої в.о. начальника виробничого підрозділу Козятинська дистанція колії, загальна сума доходу за період з червня 2023 року по січень 2024 року загальний розмір заробітної плати позивача становить 182 514,79 грн, без урахування аліментів - 128 773,10 грн, стягнуто аліментів - 53 741,69 грн. Ухвалою суду від 17.01.2024 року по справі №133/41/24 відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідну правову позицію, висловив і Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року в справі №565/2071/19. Поряд з цим, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими. Так, судом встановлено, що у зв`язку з досягненням [PERSON] , [INFO] , повноліття, відбулася зміна розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача, з 1/2 на 1/3 частки з усіх видів його доходів, тобто розмір частки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , складає 1/6 частки кожному. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказує на те, що з нього також стягуються аліменти на утримання дочки від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, а тому на день подачі даного позову відрахування з його заробітної плати становлять 75 відсотків, однак суд не погоджується з даними доводами позивача. Так, відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Судом встановлено, що загальний розмір відрахувань аліментів на трьох неповнолітніх дітей від двох шлюбів із заробітку позивача, на день звернення до суду з даним позовом, складає 58 відсотків. Таким чином, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, можна прийти до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено належними доказами позовні вимоги, щодо підстав зміни розміру аліментів, відповідно до положень ст. 192 СК України, а саме: зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, тобто сторін, доказів, які б свідчили про необхідність зменшення їх розміру не надано, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Тобто, сам факт стягнення аліментів з позивача на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , без доказів того, що вони разом не проживають, не ведуть спільне господарство, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Також позивачем не надано до суду доказів того, що з нього стягнуто судом аліменти на утримання [PERSON] до досягнення донькою трирічного віку. Враховуючи те, що позивач жодного доказу, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже вказаний факт мінливості життєвих обставин та його дохід, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed