Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . У зареєстрованому шлюбі сторони не перебували. Позивач зазначає, що з народження дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, з моменту народження дитини, не цікавиться її життям, не надає будь-якої матеріальної допомоги, не займається вихованням дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не проявляє батьківської уваги та турботи, не цікавиться її здоров`ям, не спілкується та не зустрічається з дочкою. На даний час дитина вважає батьком іншого чоловіка - [PERSON] , з яким позивач 22 вересня 2018 року зареєструвала шлюб, а з біологічним батьком взагалі не знайома. 09 березня 2021 року Золочівським районним судом Львівської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дитину в розмірі 50% прожиткового мінімуму і не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. На підставі зазначеного судового наказу відповідачем нерегулярно сплачуються аліменти. Враховуючи вищевикладене, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, тому останнього необхідно позбавити батьківських прав, у зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з указаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 листопада 2023 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаним позовом та призначено підготовче судове засідання. 13 травня 2024 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження та призначено вказану справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належними чином, однак матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо. Крім того, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутність представника. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність учасників справи. Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що сторони мають спільну малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 24 травня 2018 року. 22 вересня 2018 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22 вересня 2018 року. Прізвище позивача після державної реєстрації шлюбу змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 09 березня 2021 року Золочівським районним судом Львівської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи, з 17 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Дитина проживає разом з матір`ю (позивачем) та знаходиться на її утриманні, а також утриманні чоловіка позивача, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов, витягами з реєстру територіальної громади від 17 квітня 2023 року та висновком комісії з питань захисту прав дитини Золочівської міської ради від 09 червня 2023 року № 12. Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2017 року у справі № 752/13384/17 відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України та засуджено до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 11 липня 2023 року у провадженні № 1-кп\\760\\788\\23 відповідача визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 309 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Звільнено від відбування покарання з випробуванням - з іспитовим строком на 3 роки. Рішенням Виконавчого комітету Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області від 28 червня 2023 року № 1864 було затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини Золочівської міської ради від 09 червня 2023 року № 12 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] ». Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною 7 статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статей 141, 150, 153, 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. За змістом даної норми закону ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом, позивач звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню їх спільної дочки. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до довідки Дошкільного навчального закладу № 6 «Вербиченька» від 31 березня 2021 року вихованням і забезпеченням дитини - [PERSON] займаються мати - [PERSON] та [PERSON] . Упродовж усього часу перебування дитини у закладі дошкільної освіти, [PERSON] не брав участі в освітньому процесі: не телефонував, не відвідував батьківські збори, не був присутнім на жодних виховних заходах. Згідно з характеристик [PERSON] , виданої вихователем дошкільного навчального закладу, відповідач протягом 4 років перебування дочки в садочку не цікавився нею, не був знайомий з вихователем, помічником вихователя. У вихованні [PERSON] беруть участь матір та [PERSON] , який постійно цікавився як дитина веде себе у садочку, відвідував дитячі ранки, брав активну участь у ремонті групи, майданчику. З довідки Золочівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів «Школа Радості» Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області від 13 вересня 2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] навчається в 1-Е класі. Згідно з висновком комісії з питань захисту прав дитини Золочівської міської ради від 09 червня 2023 року № 12 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] », комісія вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача. Докази щодо створення перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною з боку матері - відсутні. З огляду на викладене, судом установлено, що відповідач не займається вихованням та утриманням дочки, не цікавиться її життям, здоров`ям, успіхами, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивачем підтверджено наданими доказами, що [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов`язки. Відповідач не надав відзиву до суду, яким би приведені позивачем обставини спростував та не намагався довести своє бажання виховувати дитину. Суд вважає, що такі фактори, як сприйняття дитиною батьком іншого чоловіка, відсутність відповідача в житті дитини можливе лише внаслідок свідомої поведінки відповідача, як батька. Про свідомість такої поведінки свідчить і та обставина, що відповідач втратив інтерес до дитини, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, з заявами в компетентні органи про перешкоджання в спілкуванні з дитиною не зверталася. При цьому, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, висловлену в постанові в справі № 459/3411/17 від 29 вересня 2021 року щодо того, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. З огляду на викладене, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе позбавити батьківських прав відповідача. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved