Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичного значення. Свою заяву обґрунтовує тим, що з 27 липня 2012 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. За період спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також, разом з ними проживає та перебуває на його утриманні неповнолітня [PERSON] , [INFO] , дочка дружини [PERSON] від попереднього шлюбу. [PERSON] є для неї вітчимом. Разом вони проживають в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Чоловік від попереднього шлюбу [PERSON] - [PERSON] , шлюб з яким вона розірвала в 2011 році, , на даний момент не має можливості забезпечити належного та достатнього утримання своєї дитини. Після розірвання шлюбу, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо їх спільної дочки. [PERSON] офіційно працевлаштований та має можливість виховувати та утримувати всіх трьох дітей. Піклується про їх духовний та фізичний розвиток, навчання, забезпечує всім необхідним: харчуванням, одягом, дозвіллям, медичним лікуванням, створюючи при цьому усі необхідні умови для їх повноцінного життя. Дружина заявника - [PERSON] не працює, оскільки перебуває у відпусті по догляду за дитиною до трьох років. На підставі наведеного, просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] перебувають на його утриманні. Встановлення даного факту є необхідним для захисту прав та інтересів дітей, для впорядкування документації, отримання пільг та переваг, передбачених чинним законодавством. Вказана заява надійшла до суду 11 червня 2024 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 червня 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримує. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала письмові пояснення, де підтвердила, що [PERSON] утримує трьох дітей, двох спільних та її дочку від попереднього шлюбу - [PERSON] . Біологічний батько [PERSON] - [PERSON] , життям дитини не цікавиться, участі в утриманні та вихованні дитини не бере, аліментів не сплачує, в добровільному порядку фінансово дитину не утримує. [PERSON] не працює, отримує щомісячну допомогу при народженні дитини в розмірі 860 гривень, інших доходів не має. Утримує сім"ю чоловік - [PERSON] , про що долучила листа з Вараського відділу ДВС у Вараському районі Рівненської області №11462/27.1/29-24 від 17.05.2024 про відсутність виконавчого провадження, де боржником є [PERSON] та довідку №887 від 27 травня 2024 року про отримання щорічної одноразової допомоги при народженні дитини. Просить заяву задовольнити, розгляд справи проводити у її відсутності. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Частиною 2 ст. 319 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з 27 липня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] є батьками двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження дітей, серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . Окрім того, [PERSON] від попереднього шлюбу з [PERSON] , який розірвано на підставі рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 09.11.2011, має одну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження дитини, серії [NUMBER] . Згідно відповіді на звернення №№11462/27.1/29-24 від 17.05.2024, наданого Вараським відділом державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області, у Відділі на примусовому виконанні відсутні виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] . Відповідно до Витягу №782 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 30.05.2024, виданого Вараською міською радою Рівненської області, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено в Акті обстеження умов проживання сім`ї від 31 травня 2024 року, складеного комісією Вараської міської ради Рівненської області, [PERSON] та [PERSON] , разом із своїми двома спільними дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та дитиною [PERSON] від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] зареєстровані та проживають у будинку матері заявника в [ADDRESS] . Батьки спільно займаються вихованням дітей, забезпечують їх всім необхідним. Умови проживання сім`ї задовільні. Згідно наказу №011123-1 від 01.11.2023, виданого ТзОВ «ЕКССЕРВІС», [PERSON] з 01.11.2023 розпочав викнувати обов`язки директора ТзОВ «ЕКССЕРВІС», з посадовим окладом 7500 грн,згідно штатного розпису. А як зазначено в довідці №ЕКС00000001 від 23.05.2024, сукупний дохід [PERSON] , в період з 01.11.2023 по 30.04.2024 становить - 46700 грн. Згідно довідки №887 від 27 травня 2024 року, виданої департаментом соціального захисту населення Вараської міської ради, [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. Факт перебування [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] на утриманні [PERSON] підтверджується також письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, встановлено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.ч. 1, 2 ст. 157 СК України). А як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) у справі «М. С. проти України», при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Верховний Суд у своїй постанові від 22.08.2018 по справі № 363/214/17-ц, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено та не заперечувалось [PERSON] те, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] перебувають на утриманні [PERSON] . Частиною 1 ст.319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вище вказане, суд вбачає, що заявник правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення і такі підстави встановлені в судовому засіданні, а тому відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд на підставі досліджених доказів дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved