Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд: - визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , батьком [PERSON] , [INFO] . - внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 116 від 15.02.2017 року (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) місце державної реєстрації:Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, змінивши прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », по-батькові змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я залишити без змін, дату народження залишити без змін, місце народження залишити без змін; - виключити в графі «Батько» запис: « [PERSON] », замість цього зазначивши батьком дитини: [PERSON] , [INFO] , громадянин України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Короткий зміст та обґрунтування позову [PERSON] вказує, що з 2016 року між нею (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідачем [PERSON] склались фактичні шлюбні відносини. Позивачка та відповідач проживали разом, вели спільне господарство, проводили вільний час та дозвілля, відпочивали, надавали спільну допомогу нашим родинам та близьким родичами. За час фактичних шлюбних відносин позивачка [PERSON] завагітніла. [INFO] від спільних шлюбних відносин у позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] народилась спільна дитина - [PERSON] . Зазначення по-батькові дитини відбулось через відсутність зареєстрованого шлюбу із відповідачем. Також позивачка вказує, що на час фактичного спільного проживання із Відповідачем вона мала дитину - [PERSON] , [INFO] від іншого шлюбу із гр. [PERSON] , [INFO] , та у зв`язку із скрутним фінансовим становищем та відсутністю допомоги від колишнього чоловіка вимушена була оформити державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. [PERSON] зазначає, що окрім того, в період проживання із відповідачем вона довгий час намагалась отримати допомогу від колишнього чоловіка у вигляді аліментів. Через протиправну поведінку гр. [PERSON] по відношенню до своєї дитини позивачка звернулась до суду із позовом про позбавлення гр. [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] з метою дотримання та забезпечення якнайкращих інтересів дитини. 23 січня 2024 року [PERSON] зареєструвала шлюбу із відповідачем [PERSON] . На даний час, метою вказаного позову є необхідність забезпечення права дитини знати свого батька і перебувати з ним у правовому зв`язку та право дитини бути вихованою та отримувати відповідну підтримку від батька. На підставі наведеного просить суд задовольнити позов. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.06.2024 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підтовче судове засідання. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву у якій просить розгляд справи здійснювати у її відсутність, позов просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився 10.07.2024 року від адвоката Садовського В.Є., який діє в інтересах відповідача, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача, у якій заявник вказав, що в зв`язку з тим, що біологічним батьком дитини є саме відповідач, просить суд позов задовольнити, визнати його батьком та внести зміни до актового запису про народження сина [PERSON] . Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву у якій просить розгляд справи здійснювати у його відсутність. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Положенням ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 2016 року проживала у цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] . [PERSON] вказує, що з 2016 року між нею (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідачем [PERSON] склались фактичні шлюбні відносини. Позивачка та відповідач проживали разом, вели спільне господарство, проводили вільний час та дозвілля, відпочивали, надавали спільну допомогу нашим родинам та близьким родичами. За час фактичних шлюбних відносин позивачка [PERSON] завагітніла. [INFO] від спільних шлюбних відносин у позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] народилась спільна дитина - [PERSON] . Зазначення по-батькові дитини відбулось через відсутність зареєстрованого шлюбу із відповідачем. Також позивачка вказує, що на час фактичного спільного проживання із Відповідачем вона мала дитину - [PERSON] , [INFO] від іншого шлюбу із гр. [PERSON] , [INFO] , та у зв`язку із скрутним фінансовим становищем та відсутністю допомоги від колишнього чоловіка вимушена була оформити державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. [PERSON] зазначає, що окрім того, в період проживання із відповідачем вона довгий час намагалась отримати допомогу від колишнього чоловіка у вигляді аліментів. Через протиправну поведінку гр. [PERSON] по відношенню до своєї дитини позивачка звернулась до суду із позовом про позбавлення гр. [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] з метою дотримання та забезпечення якнайкращих інтересів дитини. 23 січня 2024 року [PERSON] зареєструвала шлюбу із відповідачем [PERSON] . На даний час, метою вказаного позову є необхідність забезпечення права дитини знати свого батька і перебувати з ним у правовому зв`язку та право дитини бути вихованою та отримувати відповідну підтримку від батька. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнав у повному обсязі. Таким чином, біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] . Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Згідно ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до статей 264, 265 Цивільного Процесуального кодексу України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved