Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Відповідач просила розглянути справу у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, про що надала письмову заяву. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] на задоволенні позовних вимогах наполягав, просив розглянути справу без його участі та участі позивача, про що надав відповідну заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою від 22.05.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 13.06.2024 року о 09:45 годині, про що було повідомлено сторін у справі. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . За життя йому належало: частина житлового будинку із надвірними спорудами [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.03.2006р., земельна ділянка, площею 0,1673 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 169646, завершення процедури приватизації та одержання документу про право, власності на земельну ділянку площею 1,50 га., для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (колишня Лиманська сільська рада) на підставі рішення дванадцятої сесії XX1-го скликання Лиманської сільської ради. На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, залишив заповіт від 03.02.2004р. на ім`я свого сина [PERSON] , яким заповів йому усе своє майно. Тому спадкоємство здійснюється за заповітом. У відповідний шестимісячний строк син спадкодавця, [PERSON] (як спадкоємець за заповітом) звернувся до Лиманської сільської ради із заявою про прийняття спадщини від 10.08.2018 р., реєстр № 93. Однак, у подальшому спадкоємець за життя не встиг завершити процедуру оформлення спадщини на своє ім`я, свідоцтво про право на спадщину не отримав. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України та не заявив про відмову від неї, однак за життя не встиг її юридично оформити. [INFO] померла матір сторін по справі [PERSON] . За життя їй належало: частина житлового будинку із надвірними спорудами [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.03.2006р., земельна у ділянка, площею 4,15 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ОД № 021699. На випадок смерті [PERSON] розпорядилась належним їй майном, залишила заповіт від 09.03.2006р. на ім`я свого сина [PERSON] , яким заповіла йому усе своє майно. Тому спадкоємство здійснюється за заповітом. У відповідний шестимісячний строк син спадкодавця, [PERSON] (як спадкоємець за заповітом) звернувся до Лиманської сільської ради із заявою про прийняття спадщини від 10.08.2018 р., реєстр № 99. Однак, у подальшому спадкоємець за життя не встиг завершити процедуру оформлення спадщини на своє ім`я, свідоцтво про право на спадщину не отримав. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України та не заявив про відмову від неї, однак за життя не встиг її юридично оформити. Згодом, 06.10.2022р. державний нотаріус видав [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом №№ 1650, 1651, на частину спадкового майна, а саме на: земельну ділянку площею 3,9918 га, 0,16 га. Таким чином, до спадкової маси, яку прийняв спадкоємець [PERSON] та переоформив на своє ім`я, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , увійшло усе спадкове майно, окрім право власності на 1/2 частини житлового будинку із надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право-власності на нерухоме майно від 09.03.2006 р., які спадкоємець за життя не встиг переоформити на своє ім`я та отримати свідоцтво про право на спадщину. [INFO] помер брат позивачки - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на: житловий будинок із надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який він фактично прийняв після смерті батьків, земельна ділянка, площею 0,1673 га. яку він також прийняв після смерті батька, земельна ділянка площею 3,9918 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.10.2022р. реєстр № 1650, земельна ділянка площею 0,16 га на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.10.2022р. реєстр № 1651, завершення процедури приватизації та одержання документу про право, власності на земельну ділянку площею 1,50 га., для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (колишня Лиманська сільська рада) на підставі рішення дванадцятої сесії XX1-го скликання Лиманської сільської ради, яке також прийняв після смерті батька. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіт не склав. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємці першої черги за законом після смерті спадкодавця відсутні ( [PERSON] не мав ні дружини, ані дітей, батьки померли). Спадкоємцями другої черги за законом є його сестри: [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач). У відповідний шестимісячний строк позивач (як спадкоємець другої черги за законом) звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в порядку ч. 1 ст.1269 ЦК України. Відповідач у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття не зверталась, не заперечувала проти оформлення позивачем права власності на спадкове майно на своє ім`я. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 22.03.2024р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого брата та вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України (ст.1223 ЦК України). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Як було встановлено судом, брат позивача [PERSON] як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину після смерті батьків відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України та не заявив про відмову від неї. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті матері [PERSON] позивач спадщину прийняла в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за законом була виражена у її діях щодо звернення з відповідною заявою до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняла спадщину, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку із чим в даний час позивач вимушена звернутися до суду із позовом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1ст.1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved