Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

[PERSON] , через свого представника адвоката Міліруд Є.О. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить: 1) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові в розмірі 30000 грн.; 2) стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме: судовий збір в розмірі 1073,60 грн. та витрати на правову допомогу. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] домовилася з [PERSON] про продаж житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На виконання досягнутих домовленостей 12.04.2021 року [PERSON] власноруч в простій письмовій формі написав розписку про отримання ним від [PERSON] грошових коштів в розмірі 30 000 грн. з подальшим оформленням документів за бажанням покупця. Крім того, сторони домовилися, що [PERSON] разом з матір?ю [PERSON] та двома неповнолітніми дітьми, до оформлення документів на будинок, можуть ним користуватись, що і було зроблено шляхом їх заселення до спірного будинку 15.05.2021 року. 3 початком повномасштабного військового вторгнення на територію України з 24.02.2022 року [PERSON] разом з дітьми та матір`ю весь час проживали у спірному житловому будинку. Беручи у борг грошові кошти у сумі 30 000 грн., [PERSON] фактично взяв на себе обов`язок у майбутньому укласти договір купівлі-продажу житлового будинку з [PERSON] , а тому, на думку позивача, згадана розписка за своєю правовою природою фактично є завдатком в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу, оскільки з тексті розписки [PERSON] зазначив, що бере у борг грошові кошти в рахунок купівлі-продажу житлового будинку. Текст розписки не містив точно визначеної дати, місця та часу виконання угоди, оскільки [PERSON] продавати житловий будинок не поспішав. [PERSON] кілька разів зустрічалась з [PERSON] з тим щоб нагадати про необхідність оформити правочин щодо будинку, однак відповідач посилався на відсутність такої можливості викликану наявним в країні військовим станом, зазначав, що нотаріуси не працюють, проте він контролює ситуацію. Представник позивача\~зазначає,\~що 25.02.2023\~року відповідач, скористався військовим станом та підтримкою місцевого депутата (депутат [PERSON] ), в грубій формі, з застосуванням криків та нецензурної лайки, виселив родину [PERSON] з будинку. 11 квітня 2023 року позивачем на адресу [PERSON] була направлена вимога про необхідність прибути до приватного нотаріуса Краснокутського районного нотаріального округу Харківської області Гук С.Ю. 19.04.2023 року, для укладення договору купівлі-продажу або повернення позивачці раніше сплачених грошових коштів. Отримавши вимогу лише 26.04.2023 року, [PERSON] 28 квітня 2023 року зателефонував [PERSON] , запропонувавши укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , та повідомив, що він буде чекати з 15:00 до 15:30 три дні підряд в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса [PERSON] по [ADDRESS] з 02 по 04 травня 2023 року включно. 02.05.2023 року представник [PERSON] адвокат Міліруд Є.О. особисто зателефонував [PERSON] з метою з`ясування дійсності його намірів щодо оформлення договору купівлі-продажу, на що [PERSON] в зневажливій формі наголосив на змінених умовах попереднього договору, зазначивши при цьому, що, нібито, продає не лише житловий будинок, а все домоволодіння, що не можна розділити за іншу суму, та згоден повернути частину грошових коштів, при цьому не зазначивши яку саме частину, після чого кинув слухавку. 02.05.2023 року на електронну адресу приватного нотаріуса Гук С.Ю. був направлений адвокатський запит про надання підтвердження або спростування інформації про звернення [PERSON] до приватного нотаріуса з приводу укладення договору купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS] . 10.05.2023 року у відповідь на запит представника позивача адвоката Міліруд Є.О. на електронну адресу останнього надійшла відповідь приватного нотаріуса Гук С.Ю., у якій зазначено, що за період з 19 квітня по 05 травня 2023 року гр. [PERSON] з питанням щодо укладання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , не звертався. Викладені вище обставини змусили позивачку звернутися до суду за захистом своїх прав. 18.07.2023 від позивача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що з позовом не погоджується, оскільки у позовній заяві невірно викладено обставини справи, що впливає на нормативне обґрунтування позовних вимог. Зазначає, що в травні 2021 року до нього в усній формі звернулася громадянка [PERSON] з питанням здачі в оренду на літній період належного йому домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , в якому буде проживати її мати - [PERSON] , оскільки у матері виникли неприязні відносини із зятем, тобто чоловіком позивачки. На що відповідач відмовив у наданні житлового будинку в оренду (найм), запропонував купити будинок з офіційним оформленням договору купівлі-продажу в нотаріальній конторі. В усній формі було обговорено вартість купівлі будинку з господарськими будівлями, а саме: 2500 доларів США. Позивачка погодилася із ціною, але попросила відтермінувати оформлення договору купівлі-продажу, мотивуючи, що вона розлучається з чоловіком і не хоче цей будинок ділити як спільно придбане майно в шлюбі. Відповідач зазначає, що він погодився з пропозицією позивачки, при умові, що вона сплатить йому попередньо завдаток за купівлю будинку за адресою: [ADDRESS] в сумі 30000 грн., а в подальшому протягом року доплатить повну суму вартості будинку при оформленні договору купівлі-продажу у нотаріуса. Після цього, до спірного будинку приїхала її мати [PERSON] і проживала в ньому з травня 2021 року. Відповідач вказує, що позивачкою була сплачена йому попередня сума завдатку 30000 грн, про що він власноручно написав розписку про отримання, та вважав це гарантією, що відповідач купить в подальшому домоволодіння. Зауважує, що у тексті позовної заяви представник позивача зазначає, що у даному випадку встановити строк виконання попереднього договору та умови його виконання сторони не мали змоги, оскільки для укладення договору купівлі продажу житлової будівлі у власника повинні бути усі необхідні документи. Проте, відповідач не погоджується та зазначає, що є власником будинку на підставі рішення Краснокутського районного суду від 26 жовтня 2017 року, справа № 627/667/17. Відповідач вважає пояснення представника позивача - адвоката Міліруд Є.О., про те, що не з`являвся до приватного нотаріуса [PERSON] у визначений термін недоречними, оскільки відповідач прибував до нотаріальної контори приватного нотаріуса [PERSON] два дні підряд, а саме: 02.05.2023 року та 03.05.2023 року, і чекав як і домовлялися з 15.00 до 15.30 год. Зазначає, що до нотаріальної контори його привозив на своєму власному автомобілі сусід [PERSON] , разом з яким вони чекали позивача. Зазначає, що до нотаріуса він не заходив, оригінали документів мав при собі, оскільки вважав, що до нотаріуса потрібно заходити двом сторонам по договору купівлі-продажу, а одному заходити безпідставно. Відповідач запитував у секретаря нотаріуса чи з`являлася до нотаріальної контори [PERSON] , на що дізнався, що вона не з`являлася. Отже, за таких обставин, відповідач вважає, що не впевнений, що позивач мала намір купувати будинок з господарськими будівлями, оскільки 05.02.2023 року в присутності депутата Краснокутської селищної ради [PERSON] , відповідач попередив матір позивачки [PERSON] , яка на той час сама проживала в належному йому будинку, щоб вони або оформили договір купівлі-продажу або залишили будинок. Зазначає, що позивач та її матір з квітня 2022 по 13 березня 2023 були зареєстровані у його будинку як внутрішньо переміщені особи, та користувалися даним будинком близько двох років. Разом з ними в будинку проживали також їх три собаки. Після чого, позивач та її мати, як зазначає відповідач, залишили будинок у занедбаному стані, про що свідчить акт обстеження житлового будинку від 12.05.2023. Крім того, відповідач зазначає, що станом на 14.07.2023 вартість відновлювальних робіт становить 33773 грн, про що вказано у дефектному акті, виготовленому суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] . Зауважує, що згоден продати спірний будинок на раніше визначених умовах, якщо позивач має намір його купити. Відтак, просить у задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача на його користь витрати на правову допомогу. 11.08.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що у відзиві на позов представник відповідача винайшов метод захисту у цій справі шляхом доведення суду, що розписка від 12.04.2021 р. є формою завдатку майбутнього договору купівлі-продажу будинку, а вартість збитків завданих позивачу компенсувати відмовляється, посилаючись на видумані пошкодження будинку за час проживання в ньому сім`ї позивача. Представник позивача з такими доводами представника відповідача погодитися не може, оскільки вони є хибними та по суті злочинними, що полягає у наступному. По-перше, відповідач навіть не пам`ятає, коли виникли зазначені цивільні правовідносини, оскільки зазначає «в травні 2021 року до мене в усній формі звернулась громадянка [PERSON] з питання здавання в оренду на літній період належного мені домоволодіння…», хоча домовленості були оформлені в розписці від 12.04.2021 р. По-друге, у відзиві представник [PERSON] вказує, що в усній формі було обговорено вартість купівлі будинку з господарськими будівлями за 2500 доларів США, однак жодного доказу про такі домовленості не надає, ні аудіо запису, ні переписки з цього приводу, ні зазначення свідків даних домовленостей, що вказує видачу бажаного за дійсне, оскільки розписка містить не двозначний смисл викладеного тексту, а саме: підтверджує факт передачі позивачем грошових коштів відповідачу у розмірі 30 000 грн., що є еквівалентно 1000 доларам США по обмінному курсу на той день. По-третє, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання, на що посилається відповідач у своєму відзиві, може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Представник позивача зазначає, що з аналізу ч. 1 ст. 657 ЦК України, убачається, що державній реєстрації укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна має передувати його нотаріальне посвідчення. (Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13). З огляду на викладене, передані [PERSON] і прийняті [PERSON] 12 квітня 2021 року грошові кошти у розмірі 30 000 грн. не мають забезпечувальної функції, отже є авансом і правові наслідки, передбачені статтею 571 ЦК в цьому випадку не застосовуються. По-четверте, відповідач посилається у своїй заяві, що позивач надала йому попередній завдаток в сумі 30 000 грн. за купівлю будинку, при чому у власноручно складеній розписці самим [PERSON] чітко та зрозуміло зазначено, що отримав від [PERSON] 30 000 грн. «за покупку будівлі». Представник позивача зазначає, що якби було зазначено за майбутню купівлю або попередня сума за купівлю будинку, або безпосередньо слово завдаток, тоді доводи відповідача були спроможними та достовірними. В даному випадку розписка написана зрозуміло та недвозначно, з якої не можна віднайти слова завдаток і т.д., тим більше, що завдаток оформлюється окремим договором із зазначенням всіх істотних умов майбутнього договору. По-п`яте, після отримання [PERSON] суми у розмірі 30 000 грн. за купівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , позивач наполягла оформити договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі, але [PERSON] аргументував тим, що: "Нотаріус не сидить, не чекає нікого, а домовлятися потрібно заздалегідь, це тобі не місто." Сама розписка, як зазначає представник позивача, містить форму та порядок оформлення домовленостей позивача та відповідача, а саме: «Оформлення документів по бажанню [PERSON] ». Ця фраза в розписці від 12.04.2021 р. чітко визначає, що оформлення чого? (покупки будівлі) за бажанням покупця, яким є [PERSON] , а оформлення має за своїм змістом та трактуванням офіційний перехід права власності з наступною реєстрацією. Переходом права власності та згідно з домовленостей малося на увазі саме щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстрація якого так і не відбулася з вини продавця ( [PERSON] ). По-шосте, відповідач намагається ввести в суд в оману, оскільки він вказує, що вищевказаний будинок перебував в доброму стані, але це позивач та її представник з цим не погоджуються, та навпаки зазначають, що за період проживання у даному будинку, позивач робила ремонті роботи, для можливості проживання у ньому. Допитана 22.11.2023 року в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що в квітні 2021 року її донька [PERSON] придбала спірний житловий будинок по [ADDRESS] , куди в подальшому переїхала свідок з онуками. 24.02.2024 у зв`язку з війною свідок разом з позивачкою та родиною переїхали у спірний будинок. В грудні 2022 року позивач викликала землеміра, однак відповідачу це не сподобалось, він почав кричати та виражатись нецензурною лайкою, сказав, що гроші хоч зараз віддасть. Свідок зазначила, що в січні 2023 відповідач сказав, щоб до кінця лютого виїхали з будинку, знову ж таки у грубі формі. 25.02.2023 року свідок разом з родиною з`їхали з будинку. В березні 2023 року свідок разом з дочкою ходили до [PERSON] , щоб той повернув гроші за будинок в сумі 30 000, 00 грн. на що він сказав, що розмову буде вести з юристами, він зі своїми, позивач зі своїми. Допитаний 29.01.2024 у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що навесні 2021 року до нього звернувся його сусід [PERSON] з проханням вивезти речі з його домоволодіння по [ADDRESS] (точно номер будинку не пам`ятає), на яке він знайшов покупців. Свідок зазначив, що зі слів [PERSON] останній отримав від покупця [PERSON] завдаток за будинок. Під час передачі коштів свідок присутній не був. Відомо, що [PERSON] написав розписку про те, що він отримав грошову суму за цей будинок. На думку свідка будинок був придатний для проживання, родина позивачки проживала у даному будинку з весни 2021 року. Вважає, що відповідач [PERSON] мав намір оформити документи на будинок, оскільки свідок на початку травня 2023 року їздив до нотаріуса з метою оформлення договору купівлі-продажу будинку. [PERSON] телефонував [PERSON] з тим щоб поїхати з нею до нотаріуса. Проте, почекавши її близько години, свідок з відповідачем піднялися до нотаріуса. [PERSON] зайшов до секретаря, яка повідомила йому, що [PERSON] не прибула (при цьому розмову між секретарем та [PERSON] свідок не чув). Наступного дня відбулася аналогічна поїздка, проте позивач також не з`явилася. Свідок пояснив, що в його присутності [PERSON] не телефонував до [PERSON] . Про те, що позивач була повідомлена про день явки до нотаріуса, свідку відомо лише зі слів [PERSON] . Також свідок зазначає, що після того як з будинку з`їхала родина позивачки, він став не придатний до проживання. Допитано 19.02.2024 у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що він є депутатом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області. Зазначив, що в січні лютому 2023 до нього звернувся мешканець с. Мурафи, з проханням бути присутнім під час розмови з громадянкою, яка має намір придбати будинок. Свідку відомо, що [PERSON] неодноразово пропонував [PERSON] оформити документи на будинок, однак позивач відмовлялася. Мати позивача також відмовилася від оформлення документів на будинок та виселення з нього. Свідку зі слів відповідача відомо, що останній отримав від позивачки завдаток за спірне домоволодіння. Який був стан будинку до заселення в нього родини позивача, свідку не відомо. Позивач будучи раніше присутньою у судових засіданнях, позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що у неї на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей. У квітні 2021 року вона звернулася до [PERSON] , оскільки дізналася, що той продає житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Вони домовилися про продаж будинку та початкову передачу коштів за його придбання. Через тиждень, а саме 12.04.2021 року, позивачка прибула до відповідача з оговореною сумою в розмірі 30000, 00 грн., які останній отримав у будинку перерахувавши їх в присутності своєї дружини, та склав розписку про отримання коштів за продаж будинку та передав позивачці ключі від будинку, пообіцявши вивезти свої до травня 2021 року. На час вселення будинок перебував у занедбаному стані, що змусило позивача проводити роботи з його благоустрою. На запитання позивачки, щодо оформлення будинку, відповідач повідомив, що необхідно записатися до нотаріуса, що наразі є проблематичним. У серпні 2021 року вони з відповідачем так і не домовилися про оформлення документів на будинок. 24.02.2024 у зв`язку із повномасштабним вторгненням, позивач разом з родиною вимушена була приїхати до спірного будинку. При цьому знову звернулася до [PERSON] з питанням оформлення документів на будинок. У січні позивач викликала землеміра, щоб відміряти три сотки під будинком, який має намір придбати, на що відповідач відреагував, при цьому зазначив, що вона може придбати земельну ділянку по 150 доларів за сотку, на що позивач зауважила, що по закону їй належно три сотки для обслуговування будинку. В кінці січня 2023 року [PERSON] разом з [PERSON] , звернулися нецензурно до матері позивачки [PERSON] з вказівкою виселитися, зазначивши спочатку термін до 01.04.2023, а потім до лютого 2023, оскільки документи на будинок не оформлені. 25.02.2023 позивач разом з родиною виселилися з будинку відповідача. Коли мати повертала відповідачу ключі від будинку, останній повідомив, що кошти за будинок поверне особисто позивачці. Однак, в березні 2023 року відповідач відмовився повернути кошти в сумі 30000,00 грн., мотивуючи тим, що це оплата за проживання їх в будинку, та гроші поверне лише через суд. Після цього, як зазначає позивач, її адвокат звернувся з листом до [PERSON] , щодо оформлення договору купівлі продажу, на що останній відповів листом, щоб позивач приїхала в с. Мурафа 26.04.2023 для розмови. Позивач зазначає, що не погодилася на таку пропозицію відповідача, оскільки побоялася, та вирішила звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. Представник позивача адвокат Міліруд Є.О. , будучи присутнім у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позицію позивача та обставини викладені у позовній заяві і відповіді на відзив підтримав, прохав позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у відкритому судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, прохав суд відмовити у його задоволенні, свій відзив підтримав. Пояснив, що відповідно до рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 26.10.17 він є власником будинку [ADDRESS] . На зазначений будинок є технічний паспорт та витяг на землю. У березні 2021 року до відповідача в усній формі звернулася [PERSON] з питанням взяти в оренду будинок для мами, оскільки та проживала у місті Балаклея у чоловіка позивачки, з яким мала неприязнені стосунки, та з яким позивач мала намір розлучитися. [PERSON] повідомив, що має намір продати будинок за 2500 доларів США, а не здати його в оренду. При цьому жодних оголошень про продаж будинку він не давав. Відповідач зауважив позивачці, що в разі її згоди поїдуть до нотаріуса. [PERSON] попрохала [PERSON] відтермінувати нотаріальне посвідчення договору до кінця літа 2021 року, обґрунтовуючи це тем, що вона розлучається з чоловіком і не хоче ділити з ним майно. [PERSON] пішов на зустріч та запропонував їй сплатити 30000 гривень, а решту доплатити у нотаріуса. Через тиждень [PERSON] привезла йому оговорені кошти і попрохала звільнити будинок від речей, шо останній пообіцяв виконати впродовж місяця. Речі з будинку він вивіз з дружиною та з сусідом [PERSON] , та позивач заселилася туди навіть раніше оговореного строку. До серпня 2021 року жодних розмов з приводу належного оформлення документів на домоволодіння не йшлося. В кінці серпня [PERSON] звернувся до [PERSON] з питанням чи розірвала вона шлюб, щоб оформити документи на будинок, на що остання попросила почекати ще деякий час. У вересні 2021 року відповідач знову звернувся до позивачки з тим самим питанням, однак на цей раз її мати повідомила, що та поїхала до м. Харкова, оскільки зайнята на роботі. У 2022 році почалася війна і 24.02.2022 року в цей житловий будинок переїхали позивачка з чоловіком, її матір`ю та дітьми. У квітні 2022 року [PERSON] прийшла до [PERSON] та виказувала побоювання з того приводу, що не може оформити документи на будинок, оскільки не працюють реєстри, обіцяла повернутися до цього питання відразу після того як відкриються реєстри у нотаріуса. В жовтні 2022 року [PERSON] прийшов до домоволодіння [ADDRESS] знову ж таки з питанням щодо оформлення документів на будинок, проте [PERSON] повідомила що [PERSON] перебуває у м. Харкові. В листопаді 2022 року [PERSON] побачила дружину [PERSON] і сказала щоб він прийшов до них, так як приїхала [PERSON] . Прийшовши, відповідач попрохав [PERSON] про оформлення документів на будинок з нового року, на що остання погодилася. За тиждень потому [PERSON] побачив як біля його будинку позивач разом із землеміром проводили якісь виміри, що викликало у відповідача обурення. На питання що вона робить остання пояснила, що їй потрібно три сотки під будинок, на що [PERSON] не погодився та наказав припинити виміри. Через декілька днів [PERSON] звернувся до юриста з приводу ситуації що склалася. В січні 2023 року [PERSON] прийшов до [PERSON] і сказав щоб остання передала доньці, поїхати з ним до нотаріуса до 01.03.2023 для оформлення документів на спірний будинок, у противному випадку нехай вибирається з будинку. Відповідач звернувся до місцевого депутата [PERSON] щоб той був присутній при його розмові з матір`ю позивачки. З будинку позивач з родиною виселилися до кінця лютого 2023 року. У квітні 2023 року позивач разом з матір`ю прийшли до відповідача та влаштували сварку, звинувачуючи його в тому, що він їх вигнав. На запитання відповідача чи будуть вони придбавати спірний будинок [ADDRESS] , [PERSON] сказала, що «нам ето нєпріємлімо». 14.04.2023 засобами поштовому зв`язку на його адресу надійшла вимога щодо нотаріального оформлення будинку, на що відповідач направив позивачці листа про те, що готовий оформлювати документи на будинок. [PERSON] декілька разів телефонував [PERSON] з пропозицією приїхати до приватного нотаріуса Гук С.Ю., однак відповіді не було. 02.05.2023 на мобільний телефон відповідача зателефонував представник [PERSON] , та пропонував приїхати до нотаріуса в м. Харкова для оформлення угоди, на що відповідач не погодився, кошти погодився повернути частково, оскільки родина позивачки під час проживання в будинку занедбала його. Зазначив, що прохав свого сусіда [PERSON] щоб той 02.05.2023 та 03.05.2023 звозив його до нотаріуса для оформлення документів на спірний будинок, куди на його думку повинна була приїхати і позивачка, проте остання не з`явилася. Представник відповідача адвокат Фільова Н.Д. у відкритому судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя, прохала відмовити у задоволенні позову, та зменшити витрати на професійну правничу допомогу на розсуд суду. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами\~ст. 10 ЦПК України\~передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом частини першої\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції). Судом встановлено, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 26.10.2017 року, справа № 627/667/17 за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина також підтверджується копією Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 104748358 від 22.11.2017 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 331727325 від 09.05.2023 /Т.1, а.с.64-66,67,12/. Як вбачається з відповіді № 01-20/5044 від 30.08.2023 заступника голови з питань діяльності виконавчих органів Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області на адвокатський запит [PERSON] , що згідно з даними погосподарської книги № 1 Мурафського старостинського округу на 2021-2025 роки житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] та колишній житловий будинок по [ADDRESS] це один і той самий будинок і належить на праві власності [PERSON] . Номерація будинків була змінена у 2000 році, у зв`язку із проведенням перепису населення. Житловий будинок по [ADDRESS] відповідно до даних погосподарської книги № 1 на 2021-2025 роки не обліковується / Т.1, а.с.95/. З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2021 року [PERSON] склав розписку про отримання від [PERSON] 30000,00 грн., за купівлю будинку. Оформлення документів по бажанню [PERSON] . Будівлю від майна зобов`язався звільнити до 12.05.2021 року. Розписка написана власноручно /Т.1, а.с.11/. (оригінал розписки оглянутий в судовому засіданні та знаходиться у [PERSON] ) Крім того, факт передачі та отримання коштів сторонами не заперечується. З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталася до відповідача з вимогою прибути 19.04.2023 до приватного нотаріуса Краснокутського районного нотаріального округу Гук С.Ю. для укладення договору купівлі продажу будинку або до 19.04.2023 повернути їй сплачені грошові кошти у розмірі 30000,00 грн. готівкою та сплатити штрафні санкції за порушення грошового зобов`язання. Дану вимогу було направлено поштовим зв`язком / Т.1, а.с.13-14,15,16/. У відповідь на вимогу [PERSON] . 27.04.2023 року [PERSON] направив на її адресу листа, в якому повідомив, що вимогу отримав 26 квітня, готовий обговорити питання повернення коштів, або поділу земельної ділянки представником Держкомзему, БТІ і в подальшому оформлення нотаріусом. Для обговорення варіантів готовий на зустріч особисто за адресою [ADDRESS] в будь-який час / Т.1, а.с.17/. 02.05.2023 представник позивача звернувся з адвокатським запитом до приватного нотаріуса Краснокутського районного нотаріального округу Харківської області Гук С.Ю., на що 06.05.2023 надано відповідь, у якій повідомлено, що з 19.04. по 05.05.2023 гр. [PERSON] з питання укладення договору купівлі продажу житлового будинку з господарським будівлями за адресою: [ADDRESS] (сімдесят шість), не звертався / Т.1, а.с.18,19/. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі №369/3340/16-ц, провадження №61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Зміст позову [PERSON] полягає у вимозі повернення грошових коштів, одержаних від неї відповідачем як попередню оплату в рахунок суми за основним договором, у зв`язку з тим, що зобов`язання не виконано (не укладено основний договір). Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За вимогами ст. 657 ЦК договір купівлі - продажу житлового будинку (квартири) та іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1ст. 220 ЦК України). Тобто, правовідносини при здійсненні оплатної передачі нерухомого майна його власником за грошові кошти іншій особі, а також відповідні наслідки цих правовідносин виникають лише після укладення в письмовій формі договору купівлі-продажу та його нотаріального посвідчення. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку, який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, та вони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана [PERSON] відповідачу грошова сума в розмірі 18775 грн, що є еквівалентом 500 доларів США, є нічим іншим ніж авансом, який підлягає поверненню позивачу. Такі правові висновки сформовані Верховним Судом України в постанові від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, у постанові від 25 вересня 2013 року у справі № 6-82цс13, та в подальшому підтримувалися Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2019 року у справі № 128/1885/14-ц та від 27 листопада 2019 року у справі № 520/6286/16-ц та в інших. Відтак, суд вважає позовні вимоги [PERSON] , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позивачем надано до суду достатньо доказів на їх підтвердження. Що стосується доводів відповідача про наявні між сторонами відносин з приводу найму спірного житлового приміщення, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Предметом договору найму житла, як передбачено ч. 1 ст. 812 ЦК України можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Згідно з ч. 1 ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. З огляду на викладене, суд зауважує, що доказів укладення сторонами договору найму житла матеріали справи не містять, як не містять і самого примірника такого договору, а наявність у справі розписки не свідчить про те, що між сторонами склалися саме правовідносини пов`язані з наймом спірного житла. Крім того, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права звернутися до суду із зустрічним позовом до [PERSON] з тим щоб довести той факт, що між ними склалися саме правові відносини щодо найму спірного житла, проте останній таким правом не скористався. Відтак, беручи до уваги приписи ст. 13 та 264 ЦПК України, суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог. Щодо вимог про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1, 3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог\~ст. 59 Конституції України\~кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою\~статті 15 ЦПК України\~встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно з ч. 1-6\~ст.137ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 29.01.2024 до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Клопотання мотивоване тим, що вартість адвокатських послуг, яка становить 15000,00 грн. не є співмірною із ціною позову, крім того звертає увагу на ту обставину, що [PERSON] пенсіонер, у зв`язку з чим просить зменшити стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу на розсуд суду. У разі недотримання вимог частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Процесуальним законодавством передбачений механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Статтею 141 ЦПК України\~передбачено вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 2\~ст.141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача - адвокат Міліруд Є.О. надав суду наступні копії документів, як то: адвокатський договір № 324011 про надання правничої допомоги від 11.04.2023; ордер про надання правничої (правової) допомоги від 11.04.2023; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2153 серії ХВ №000450; акт приймання передачі наданих послуг від 24.11.2023; прибутковий касовий ордер № 44 від 24.11.2023 відповідно до якого адвокатом Міліруд Є.О. прийнято від [PERSON] 15\~000, 00 грн. на підставі адвокатської угоди № 324011 від 11.04.2023 про надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1.1. адвокатського договору № 324011 про надання правничої допомоги від 11.04.2023, виконавець зобов?язується надавати Клієнту правову допомогу в справі укладення договору-купівлі продажу житлового будинку чи про стягнення з [PERSON] грошових коштів за попереднім договором оформленого розпискою від 12.04.2021 р., притягнення його до відповідальності за протиправне виселення з житлового будинку з неповнолітніми дітьми в зимовий період у військовий час, а Клієнт зобов?язується сплатити гонорар за надану правову допомогу. Розділом четвертим Договору передбачно, що вартість послуг адвоката визначається в акті наданих послуг, оплата за яким здійснюється протягом 3 банківських днів з моменту підписання. Вартість послуг з представництва інтересів Клієнта в судах першої інстанції з приводу стягнення грошових коштів в розмірі 30 000 грн. за попереднім договором купівлі-продажу оформленого розпискою 12.04.2021 р. складає 15 000 грн. Оплата здійснюється Клієнтом на рахунок Виконавця у банку /Т.1, а.с.159-161/. Отже, з акту приймання передачі наданих послуг від 24.11.2023 вбачається, що вартість послуг за даним актом визначена сторонами згідно з п. 4.2. договору та складає 15\~000,00 грн. Послуги надані повністю, претензій та зауважень щодо надання юридичних послуг згідно з адвокатською угодою про надання правничої допомоги № 324011 від 11.04.2023 у клієнта немає / Т.1, а.с.162/. Відповідно до прибуткового касового ордеру № 44 від 24.11.2023, адвокат Міліруд Є.О. прийняв від [PERSON] 15\~000, 00 грн. відповідно до адвокатської угоди № 324011 від 11.04.2023 про надання правничої допомоги. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. З огляду на викладене, та з урахуванням конкретних обставин справи, складності справи, ціни позову, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, часом, витраченим представником позивача на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих представником позивача послуг (складання і подання позовної заяви, подання відповіді на відзив, безпосередня участь представника у судових засіданнях, подання інших процесуальних заяв), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, а також з урахуванням заперечень відповідача проти заявленого до стягнення стороною позивача розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 8 000 грн. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно зі\~ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлена ставка 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved