Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

На адресу Печерського районного суду м.Києва від представник позивача [PERSON] - адвоката Шипілова Олександра Вікторовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. Заяву обґрунтовує тим, що при постановленні рішення судом не було вирішено питання про судові витрати, понесені позивачем, а саме витрати на правову допомогу адвоката в суді першої інстанції в розмірі 16 200,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи, суд вирішив розглядати питання без повідомлення учасників справи. Згідно ст. 247 ЦПК України , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Так, матеріалами справи встановлено, що рішенням Печерського районного суду м.Києва від 18.06.2024 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Шлюб, укладений та зареєстрований, 20 травня 2016 року між громадянами України [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 638 - розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] - 1 073,60 грн. витрат з оплати судового збору. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача Шипілов О.В. у позовній заяві просив суд вирішити питання окрім іншого і щодо стягнення судових витрат на правову допомогу адвоката в суді першої інстанції в розмірі 16200,00 грн., вказавши, що докази витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом 5 (п`яти) календарних днів, після ухвалення судового рішення по справі. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В позовній заяві представник позивача зазначав, про стягнення витрат на правову допомогу та навів суду попередній (орієнтовний розрахунок). Акти приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг), виконаних адвокатом, з доказами на підтвердження виконаних робіт подано до Печерського районного суду м. Києва 21 червня 2024 року, тобто, в строк, передбачений частиною восьмою статті 141 ЦПК України. До заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, представником позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подано такі докази: копію договору про надання правничої допомоги № 749 від 29 липня 2023 року, копію ордеру від 21 листопада 2023 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію акту приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги від 20 травня 2024 року, копію рахунку - фактури від 29 липня 2023 року та копію платіжної інструкції від 29 липня 2023 року. Згідно договору №749 про надання правничої допомоги від 29 липня 2023 року укладеного між адвокатом АО «Міжнародний правовий альянс» в особі Голови Об`єднання адвоката Шипілова О.В. та [PERSON] п.1. адвокат надає правову допомогу Клієнту у відповідності з порядком, визначеним сторонами, на підставі Конституції України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо виконання доручень Клієнта, захисту та представництва інтересів останнього у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно п.3.1. вказаного договору розмір плати за наданя правничої допомоги встановлюється за погодженням між Адвокатом та Клієнтом та становить 16 200,00 грн. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги від 20 травня 2024 року сторони погодили, що для виконання доручень та захисту інтересів Клієнта у цивільній справі №755/11088/23-ц адвокат надав Клієнту наступні послуги: консультація Клієнта щодо чинного законодавства України з приводу правових підстав звернення до суду з позовом, збір та вивчення доказів, які були потім дорученні до позовної заяви, підготовка та подання до суду позовної заяви від [PERSON] , участь у судових засіданнях у справі № 755/11088/23-ц, підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що представником позивача надано документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. Відтак, оскільки витрати на правову допомогу стороною позивача є підтвердженими, а тому суд вважає, що вони підлягають стягненню з відповідача, у заявленому розмірі. Разом з тим, що стосується вимоги про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру на суму 1 073,60 грн. - суд приходить до висновку про відмову, оскільки рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2024 року вказане питання вже було вирішене, що підтверджується матеріалами справи.

Outcome: partial