Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача 4662,61грн. виплаченого матеріального забезпечення. Свої вимоги мотивує наступним. Відповідач звернувся до Сокальської районної філії Львівського обласного центру зайнятості (надалі ЛОЦЗ) із заявою про надання йому статусу безробітного та 06.08.2020р. йому було надано такий статус та призначено допомогу по\~ безробіттю в розмірі 55% середнього доходу, яку він отримував та перебував на обліку до 28.01.2021р. За наслідками проведення верифікації страхових виплат встановлено, що [PERSON] в період з 19.10.2020р. по 30.10.2020р. на підставі цивільно-правового договору надавав послуги ТзОВ «ТД «СОКМЕ» та отримав дохід в розмірі 3790грн., а також в період з 26.11.2020р. по 30.11.2020р. на підставі цивільно-правового договору надав послуги ТзОВ «СОФАС» та отримав дохід в розмірі 3400грн. Про виконання зазначених робіт відповідач не повідомляв центр зайнятості. Відповідач відносився до категорії зайнятого населення та не мав права отримувати допомогу по безробіттю. Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до заяв від 06.08.2020р., [PERSON] звернувся до Сокальської районної філії ЛОЦЗ з проханням надати йому статус безробітного та призначити йому виплату допомоги по безробіттю. 19.10.2020р. між ТзОВ «ТД СОКМЕ» та [PERSON] укладено цивільно-правовий договір №32 про виконання останнім робіт (надання послуг) у виді порізки пінопласту, за що відповідачу передбачена винагорода в розмірі 3400грн. Відповідно до акта №4 від 29.01.2021р., за наслідками проведення звірки щодо обґрунтованості виплат матеріального забезпечення [PERSON] встановлено, що останній в період з 26.11.2020р. по 30.11.2020р. працював у ТзОВ «СОФАС» на підставі цивільно-правового договору №Ц-17 від 26.11.2020р. З листа відвідування встановлено, що [PERSON] відвідував центр зайнятості після укладення цивільно-правових угод на виконання оплачуваних робіт. З витягу від 01.02.2021р. встановлено, що наказами від 06.08.2020р. [PERSON] надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю до 31.07.2021р. наказом від 02.09.2020р. розмір виплати визначено в розмірі 55% середньої заробітної плати (доходу)\~ залежно від тривалості безробіття. Наказом від 02.09.2020р. визначено розпочати виплату допомоги починаючи з 06.08.2020р. Наказами від 03.02.2021р. припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з встановленням факту виконання безробітним оплачуваної роботи, припинено реєстрацію відповідача як безробітного. Наказом від 08.02.2021р. визначено повернути кошти в сумі 10587,61грн. у встановленому порядку відповідно до ч.3 ст.36 ЗУпЗДССВБ за період з 19.10.2020р. по 28.01.2021р. З додатку 4 до Персональної картки, розрахунку та довідки №09.3-306/24 від 26.01.2024р. встановлено, що за період з 19.10.2020р. по 28.01.2021р. [PERSON] безпідставно отримав 10587,61грн. допомоги по безробіттю, з яких він повернув 5925грн. та сума, яка підлягає поверненню становить 4662,61грн. Повідомленням №02-105/21 від 08.02.2021р. зажадано від [PERSON] повернути 10587,61грн. незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Відповідно до статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а) рахункової помилки зі сторони платника; б) недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Зобов?язання у зв?язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. Відповідно до статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). У частині другій статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з пунктом 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року № 613, виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 (з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості). Відповідно до підпункту 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію, зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення матеріального забезпечення та вартості наданих соціальних послуг. З урахуванням вказаного, суд обґрунтовано вважає, що укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, цивільно-правового договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення за період з 19.10.2020р. по 28.01.2021р. з врахуванням суми коштів, які відповідач вже добровільно повернув, зокрема: 10587,61грн. 5925грн. = 4662,61грн. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 2422,40грн. Також, на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», позивачу слід повернути 605,60грн., що є різницею між сплачений судовим збором та сумою, яка повинна бути сплачена з врахуванням коефіцієнту 0,8 при подання до суду позову в електронній формі.

Outcome: approved