Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Котляр Анна Ігорівна, Перша Запорізька державна нотаріальна контора, Концерн «Міські теплові мережі», АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», Акціонерне товариство «Державний Ощадний Банк України» в особі відокремленого підрозділу (філії) - Запорізьке обласне управління АТ «Державний Ощадний Банк України» про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] у віці 51 років помер її двоюрідний брат, [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина. На час його смерті, останній був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а постійно мешкав за адресою: [ADDRESS] . Позивач, в установлений законом строк, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , а саме: на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; 2/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , як спадкоємиця п`ятої черги, оскільки інших спадкоємців немає. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено з причини ненадання в повному обсязі відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме: відсутнє підтвердження родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю позивачки, як брата та сестри, оскільки згідно відповіді Державного архіву Одеської області за №1162/06-20 від 25.07.2022 архіви села Кіндратівка Котовського району Одеської області за 1928 рік та села Мардарівка Долинського району Одеської області за 1934 рік на зберігання до Державного архіву Одеської області не надходили і вважаються втраченими у період окупації та воєнних дій 1941-1944 років та відсутні факти прийняття спадщини між спадкодавцями: після смерті [PERSON] - [PERSON] та після смерті [PERSON] - [PERSON] . У зв`язку з викладеним, просить суд встановити факт постійного мешкання [PERSON] , [PERSON] на 25.07.2014 - на день смерті останнього, яка сталася 25.07.2014 в квартирі [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] право власності: на квартиру [ADDRESS] ; на 2/3 частки будинковолодіння [ADDRESS] ; на грошові вклади в АТ «ПриватБанк» в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2023 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2023 витребувано з Першої Запорізької нотаріальної контори матеріали спадкової справи № 301/2014 року, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Котляр Анни Ігорівни матеріали спадкової справи №7/2022, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 09.08.2023 від представника відповідача, через канцелярію суду, надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за умови доведення позивачкою всіх обставин, на які вона посилається щодо встановлення факту постійного мешкання [PERSON] з його батьком, [PERSON] на день смерті останнього, [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, у вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. 23.08.2023 від представника АТ «Ощадбанк», через канцелярію суду, надійшли письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що АТ «Ощадбанк» не є суб`єктом засвідчення переходу права власності від спадкодавця до спадкоємців, а отже, не є учасником спору про наявність або відсутність у позивача права на спадщину. Позовна заява та позовні вимоги не містять відомостей та вказівок щодо рахунку в АТ «Ощадбанк», на якому знаходяться кошти, право власності на які в порядку спадкування бажає набути позивач, шляхом подання до суду даного позову. АТ «Ощадбанк» не може самостійно на власний розсуд надати до суду інформацію щодо наявності/відсутності банківських рахунків спадкодавців та їх стану. На підставі викладеного, просить суд винести рішення з урахуванням норм чинного законодавства та наданих пояснень АТ «Ощадбанк». 20.10.2023 від представника позивача, через канцелярію суду, надійшла позовна заява ( уточнена),зі змісту якої вбачається, що позивач збільшив позовні вимоги, шляхом доповнення первісних позовних вимог додатковими вимогами про встановлення родинних відносин, а саме: просить встановити факт родинних відносин, що: - [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] ( [INFO] , який помер [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] , яка померла [INFO] ); - [PERSON] ( [INFO] , який помер [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] , яка померла [INFO] ) є рідними братом та сестрою; [PERSON] ( [INFO] , помер [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) є двоюрідними братом та сестрою. У підготовче засідання треті особи: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Котляр Анна Ігорівна, Перша Запорізька державна нотаріальна контора, Концерн «Міські теплові мережі», АТ КБ «ПриватБанк», Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», Акціонерне товариство «Державний Ощадний Банк України» не з`явилися, про дату та час проведення підготовчого судового засідання повідомлені вчасно та належним чином. У підготовчому засіданні представник позивача - адвокат Уткін О.Є. заявив клопотання про витребування доказів, а саме: просить витребувати від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі відокремленого підрозділу (філії) - Запорізьке обласне управління АТ «Державний Ощадний Банк України» інформацію щодо наявності/відсутності банківських рахунків спадкодавців [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що самостійно зазначену інформацію не має можливості отримати, оскільки, у відповідності до ст. 60 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» вищевказана інформація відноситься до банківської таємниці, та може бути розкрита за умови її витребування у банку відповідною процесуальною ухвалою суду. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення клопотання не заперечував. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2023 клопотання представника позивача - адвоката Уткіна О.Є. - задоволено. Витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ЄДРПОУ: 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 «д» інформацію щодо наявності/відсутності банківських рахунків спадкодавців: [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Витребувано у Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ЄДРПОУ: 14282829, місцезнаходження: 04070, вул. Андріївська, буд. 4 інформацію щодо наявності/відсутності банківських рахунків спадкодавців: [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Витребувано у Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі відокремленого підрозділу (філії) - Запорізьке обласне управління АТ «Державний Ощадний Банк України» ЄДРПОУ: 02760363, місцезнаходження: 69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 48, інформацію щодо наявності/відсутності банківських рахунків спадкодавців: [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2024 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Представник позивача у підготовчому засіданні просив призначити справу до судового розгляду. Разом із цим, просив залишити позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на грошові вклади, які перебували на відповідних рахунках банківських установ - АТ КБ «ПриватБанк», Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», Акціонерне товариство «Державний Ощадний Банк України» в особі відокремленого підрозділу (філії) - Запорізьке обласне управління АТ «Державний Ощадний Банк України» без розгляду. У підготовче засідання інші учасники справи не з`явилися, звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їх відсутності. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2024 підготовче провадження по цивільній справі - закрито, справу призначено до судового розгляду. Позовні вимоги по цивільній справі в частині визнання за [PERSON] права власності на грошові вклади, які перебували на відповідних рахунках банківських установ - АТ КБ «Приват Банк», Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», Акціонерне товариство «Державний Ощадний Банк України» в особі відокремленого підрозділу (філії) - Запорізьке обласне управління АТ «Державний Ощадний Банк України» - залишено без розгляду. Представник позивача, під час проведення судового засідання, позовні вимоги та фактичні обставини справи, зазначені у позовній заяві, підтримав, просив задовольнити їх. У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, звернулись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона обіймає посаду спеціаліста - юрисконсульта відділу питань господарсько-правових відносин управління з питань правового забезпечення Запорізької міської ради. Після отримання копії позовної заяви [PERSON] до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Котляр Анна Ігорівна, Перша Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, Департаментом правового забезпечення ЗМР, задля підтвердження або спростування викладених у позові обставин, було прийнято рішення виїхати за адресою: [ADDRESS] для складання відповідного акту. Вона разом з спеціалістом - юрисконсультом відділу з питань господарсько-правових відносин управління з питань правового забезпечення роботи галузей міського господарства департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради [PERSON] , 03.08.2023 виїхали за вказаною адресою. Під час проведення обстеження їм вдалося опитати лише двох жінок, а саме: [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] та є сусідами сім`ї [PERSON] . Останні підтвердили, що дійсно [PERSON] постійно мешкав з батьком [PERSON] на день його смерті, [INFO] за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з чим, в цей же день, в присутності [PERSON] та [PERSON] , був складений акт обстеження, відповідно до якого підтверджено факт постійного проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] по день смерті останнього, а саме: [INFO] . У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] та є сусідкою сім`ї [PERSON] . Вона підтверджує той факт, що [PERSON] постійно мешкав з батьком [PERSON] на день його смерті за адресою: [ADDRESS] . Також їй відомо, що брати [PERSON] та [PERSON] власних сімей та дітей не мали. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] та є сусідкою сім`ї [PERSON] . Вона підтверджує той факт, що [PERSON] постійно мешкав з батьком [PERSON] на день його смерті за адресою: [ADDRESS] . Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Відповідно до п.5. ч.1 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 23.06.2022 №69282337 ( а.с. 122 т. 1). Після його смерті відкрилась спадщина. Позивач, в установлений законом строк, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , а саме: на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; 2/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , як спадкоємиця п`ятої черги, оскільки інших спадкоємців немає. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено з причини ненадання в повному обсязі відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме: відсутнє підтвердження родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю позивачки, як брата та сестри, оскільки згідно відповіді Державного архіву Одеської області за №1162/06-20 від 25.07.2022 архіви села Кіндратівка Котовського району Одеської області за 1928 рік та села Мардарівка Долинського району Одеської області за 1934 рік на зберігання до Державного архіву Одеської області не надходили і вважаються втраченими у період окупації та воєнних дій 1941-1944 років та відсутні факти прийняття спадщини між спадкодавцями: після смерті [PERSON] - [PERSON] та після смерті [PERSON] - [PERSON] . Дані факти підтверджуються матеріалами спадкової справи №7/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] , індекс справи №02-14 від 23.06.2022 ( а.с. 119-186 т. 1). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. .261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1266 ЦК України встановлено, що двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , не залишив заповіту. На момент його смерті його батько, [PERSON] , [INFO] та матір [PERSON] , [INFO] , які є спадкоємцями першої черги та спадкоємиць другою черги, рідний брат, [PERSON] , [INFO] померли, що підтверджується матеріалами спадкової справи №7/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] , індекс справи №02-14 від 23.06.2022 ( а.с. 119-186 т. 1). Єдиною спадкоємицею за законом п`ятої черги є позивач. Згідно Інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, ще на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як встановлено з матеріалів справи, Позивач виконала вимоги закону та подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Постановою від 20.04.2023 приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Котляр А.І. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв`язку з ненадання в повному обсязі відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме: відсутнє підтвердження родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю позивачки, як брата та сестри, оскільки згідно відповіді Державного архіву Одеської області за №1162/06-20 від 25.07.2022 архіви села Кіндратівка Котовського району Одеської області за 1928 рік та села Мардарівка Долинського району Одеської області за 1934 рік на зберігання до Державного архіву Одеської області не надходили і вважаються втраченими у період окупації та воєнних дій 1941-1944 років та відсутні факти прийняття спадщини між спадкодавцями: після смерті [PERSON] - [PERSON] та після смерті [PERSON] - [PERSON] ( а.с. 10-11 т. 1). Щодо встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , та між [PERSON] та [PERSON] суд зазначає наступне: Згідно зі ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких, у зв`язку із встановленням факту родинних відносин, мають настати певні юридичні наслідки. Отже, в судовому порядку може бути встановлено факт родинних відносин заявника у справі з померлою особою. У постанові Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому, до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Доказом родинних відносин спадкоємців зі спадкодавцем є зокрема свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії судових рішень, які набрали законної сили щодо встановлення факту родинних відносин. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Такі докази позивачами суду надано. Судом встановлено, що [PERSON] ( дошлюбне прізвище - [PERSON] , [INFO] є рідною матір`ю позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу від 20.04.2023 №00039349300, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу від 20.04.2023 №00039349443, свідоцтвом про укладення шлюбу від 09.05.1975 р.н., серія [NUMBER] , свідоцтвом про народження від 08.11.1954 та свідоцтвом про укладення шлюбу від 15.02.1980, серія [NUMBER] ( а.с. 31-32, 172 зворотна сторона - 175 т. 1). [PERSON] , [INFO] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.11.1971, серія [NUMBER] ( а.с. 126 зворотна сторона т. 1). Батьками [PERSON] [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповіддю Шевченківського відділу у місті Запоріжжі Управління ДМС України в Запорізькій області від 01.06.2023 №2316-893/2316.1-23 ( а.с. 43 т. 1). Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 20.04.2023 №00039349966 ( а.с. 180 зворотна сторона - 183 т. 1). Суд вважає доведеним факти, які мають юридичне значення, а саме те, що[PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є рідними братом з сестрою; [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є двоюрідними братом та сестрою, оскільки розбіжності в написанні імені матері « [PERSON] » у свідоцтві про народженні [PERSON] та у відомостях про матір [PERSON] , [INFO] , як « [PERSON] » зумовлені зазначенням у різні періоди, по-різному, особового імені спільного походження, а розбіжності в написанні по батькові батька останніх: « [PERSON] » та « [PERSON] » зумовлені помилками при перекладі його з російської на українську мову. Щодо встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] суд зазначає наступне. За змістом норми ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 172 Сімейного кодексу України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. У постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 362/642/22 зроблено наступний висновок: «відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судами». Вказане узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61- 44149св18). З постанови приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Котляр А.І. від 20.04.2023вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, зокрема, у зв`язку з відсутністю фактів прийняття спадщини між спадкодавцями: після смерті [PERSON] - [PERSON] та після смерті [PERSON] - [PERSON] ( а.с. 185-186 т. 1). З постанови державного нотаріуса Першої Запорізької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.09.2020, зокрема, вбачається, що [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] звертався до Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом та про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька - [PERSON] , який мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . До складу спадкового майна за законом входили: -частка житлового будинку [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік - [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, помер [INFO] -частка квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік - [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, помер [INFO] ; -частка квартири [ADDRESS] . [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України та не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому останньому відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом ( а.с. 165 т. 1). Отже, встановлення факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме: на 25.07.2014, має значення для позивачки, оскільки він підтвердить факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька - [PERSON] , який в свою чергу фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини - [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав. З матеріалів справи вбачається, що на час смерті, 23.02.2022, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про внесення відомостей до ЄДДР від 24.06.2020 №478249-2020 ( а.с. 163 зворотна сторона -164 т. 2). Відповідно до Акту обстеження Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради від 03.08.2023 встановлено достовірність факту постійного мешкання [PERSON] з його батьком [PERSON] на день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 82 т. 1). На підставі викладеного, з урахуванням показів свідків, суд вважає доведеним факт, який має юридичне значення, а саме: фактпостійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Щодо визнання права власності на квартиру [ADDRESS] та на 2/3 частки будинковолодіння [ADDRESS] суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 2/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Судом встановлено факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме: на 25.07.2014 за адресою: [ADDRESS] , що в свою чергу, підтверджує факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька - [PERSON] , який в свою чергу фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини - [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Котляр А.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.04.2023 №85/02-14, факт прийняття спадщини до майна померлого [PERSON] - [PERSON] підтверджено. Як спадкоємець п`ятої черги спадкування за законом, позивачка, у встановлений ст. 1270 ЦК України подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, але отримала відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину. Таким чином існують підстави для застосування виняткового способу захисту прав позивача визнання за нею права власності на спадкове майно в судовому порядку. У даній справі перешкодою була відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, обраний позивачкою спосіб захисту є належним, а отже позов в частині визнання права власності на спадкове нерухоме майно також підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved