Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

У лютому 2024 року ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі за текстом ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2323416 від 04.09.2021 та за договором позики №77896642 від 31.10.2021, що в загальному розмірі становить 41 616,21 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 04.09.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2323416. Крім того, 31.10.2021 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі за текстом ТОВ «ФК «1 БАНК») та [PERSON] укладено договір позики №77896642. Вказані договори підписано електронним підписом відповідача. В подальшому 11.08.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №11082023, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі до [PERSON] 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 БАНК» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №11 від 27.10.2023 до договору факторингу №14/06/21, позивач набув права грошової вимоги до відповідача. Всупереч умовам кредитного договору №2323416 від 04.09.2021 відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем у розмірі 32 710,00 грн. з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 710,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. У зв`язку з невиконанням належним чином умов договору позики №77896642 від 31.10.2021 у відповідача існує заборгованість перед позивачем у розмірі 8 906,21 грн. з яких: 2 692,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 214,21 грн. - сума заборгованості за відсотками. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, шляхом стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за вказаними вище договорами. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2024 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 02.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надала, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. У судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи не з`явився. Разом із цим, у позовній заяві він просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 04.09.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2323416 про надання коштів на умовах споживчого кредиту строком на 30 днів, у відповідності до якого відповідач отримала кредит в розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER] , із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р048. Крім того, [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, який містить умови договору, зокрема, розмір процентної ставки, який становить: 693,50 % річних (або 1,90 % в день) - стандартна процентна ставка; 3,65 % річних (або 0,01 % в день) - знижена процентна ставка; тип процентної ставки «фіксована». 02.10.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено додатковий договір до договору №2323416 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого строк користування кредитом за договором продовжено на строк 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 02.11.2021. Вказаний додатковий договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А022. Крім того, [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, який містить умови договору, зокрема, розмір процентної ставки, який становить: 693,50 % річних (або 1,90 % в день) - стандартна процентна ставка; 693,50 % річних (або 1,90 % в день) - знижена процентна ставка; тип процентної ставки «фіксована». Крім того, судом встановлено, що 31.10.2021 між ТОВ «ФК «1 БАНК» та [PERSON] було укладено договір позики №77896642 (на умовах повернення позики в кінці строку) про надання коштів строком 30 днів, у відповідності до якого відповідач отримала у позику грошові кошти в розмірі 2 692,00 грн., із нарахуванням процентів за користування: 1,99 % - процентна ставка (базова)/день; 0,01 % - знижена процентна ставка/день; 2,70 % - процентна ставка за понадстрокове користування; 2,70 % - пеня % в день; 3,71 % - орієнтовна реальна річна процентна ставка; дата повернення позики 30.11.2021. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором sJ0fY2dhTM. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства відповідно до ст. 628 ЦК України. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді відповідно до статті 205, 207 ЦК України. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору згідно з п. б ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Враховуючи вищевикладені положення Закону, суд доходить до висновку, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови надання грошових коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно положень ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Разом із тим, як встановлено судом, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №2323416 від 04.09.2021 та договором позики №77896642 від 31.10.2021 належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість за договорами у загальному розмірі 41 616,21 грн., а саме: - за кредитним договором №2323416 - у розмірі 32 710,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 710,00 грн. - сума заборгованості за процентами; - за договором позики №77896642 - у розмірі 8 906,21 грн., з яких: 2 692,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 214,21 грн. - сума заборгованості за процентами. Визначаючи розмір боргу, суд виходить з розрахунку, який надано позивачем, оскільки відповідачем цей розрахунок не спростований та свій контррозрахунок не надано. Судом також встановлено, що 11.08.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №11082023, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило позивачу належне йому право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за кредитним договором №2323416 від 04.09.2021. Так, відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №11082023 від 11.08.2023 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2323416 від 04.09.2021 в загальному розмірі 32 710,00 грн. Факт передачі реєстру боржників зафіксовано в акті прийому-передачі від 11.08.2023, який складено в двох примірниках та скріплено печатками. Крім того, встановлено, що 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 БАНК» відступило позивачу належне йому право вимоги до відповідача за договором позики №77896642 від 31.10.2021. 28.07.2021 додатковою угодою №2 до договору факторингу №14/06/21 сторони дійшли згоди викласти п.1.3. договору у наступній редакції: «Клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.». Решта положень договору залишаються без змін та діють в частині, що не суперечать даній додатковій угоді. 27.10.2023 додатковою угодою №12 до договору факторингу №14/06/21 сторони зазначили, що така угода є невід`ємною частиною договору та положення даної додаткової угоди діють виключно щодо реєстру боржників №11 від 27.10.2023 та не змінюють порядок оплати інших реєстрів. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №77896642 від 31.10.2021 в загальному розмірі 8 906,21 грн., з яких: 2692,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 214,21 грн. - сума заборгованості за відсотками. Факт передачі реєстру боржників зафіксовано в акті прийому-передачі від 27.10.2023, який складено в двох примірниках та скріплено печатками. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як з`ясовано судом, після отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій. Однак відповідач, в порушення умов кредитних договорів, не здійснила погашення заборгованості в повному обсязі ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що до нього перешйло право вимоги до відповідача як за договором №2323416 від 04.09.2021, так і за договором №77896642 від 31.10.2021. Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 31.01.2024 за відповідачем рахується заборгованість: - за кредитним договором №2323416 від 04.09.2021 - у загальному розмірі 32 710,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 710,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - за договором позики №77896642 від 31.10.2021 - у загальному розмірі 8906,21 грн., з яких: 2 692,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 214,21 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вказаний розмір заборгованості та розрахунки боргу відповідачем не спростовані. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушила умови вказаних вище договорів та своєчасно не виконувала їхні умови, в результаті чого має заборгованість перед позивачем на загальну суму 41 616,21 грн., яка перейшла до нього відповідно до згаданих вище договорів факторингу, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами. Ураховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved