Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02.11.2012 шлюб між позивачкою та [PERSON] , зареєстрований 17 лютого 2009 року в Солоницівській селищній раді Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 16- було розірвано. Від спільного подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу проживають із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Красноградським районним судом Харківської області було видано 17.09.2018 у справі № 626/1993/18 судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 13 вересня 2018 року і до повноліття дітей. Довідкою № 11309 від 08.02.2024 Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління юстиції по ВП № [NUMBER] підтверджується, що станом на 01.01.2024 відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 250 228, 33 грн, тобто відповідач взагалі нічого не сплачував на утримання дітей. Після розірвання шлюбу відповідач взагалі не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшому житті, не цікавиться станом їх здоров`я, не виконує покладених законом на батьків обов`язків. Всі питання щодо виховання та утримання дітей, вирішуються тільки позивачем без будь-якої участі відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно наданої суду заяви позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, а справу розглядати за їх відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явивсь, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, при цьому не надав відзив на позов, тому справа розглядається в заочному судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради Харківської області Кічка Р. надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника служби, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] та батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Сторони по справі, тобто батьки дітей перебували у зареєстрованому шлюбі у період із 17 лютого 2009 року по 02 листопада 2012 року. Рішенням Дергачівського Районного суду Харківської області від 02 листопада 2012 року по справі 2010/5030/2012 шлюб між ними було розірвано. Від спільного подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу проживають із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Судовим наказом у справі № 626/1993/18 виданим Красноградським районним судом Харківської області 17.09.2018 стягнено з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 13 вересня 2018 року і до повноліття дітей. Згідно довідки № 11309 від 08.02.2024 Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління юстиції по ВП № [NUMBER] станом на 01.01.2024 [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 250 228, 33 грн, тобто відповідач взагалі нічого не сплачував на утримання дітей. Згідно довідки Красноградської міської ради Харківської області виданої [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в тім, що за цією ж адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - невістка; [PERSON] , [INFO] - не родич, [PERSON] , [INFO] - не родич, [PERSON] , [INFO] - онук, [PERSON] , [INFO] - онук. Згідно свідоцтва про народження у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Валківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Незважаючи на всі доводи позивачки, матері дітей, щодо важливості присутності батька у житті дитини, відповідач свідомо вже багато років зовсім не приймає участі у вихованні дітей, не цікавиться їхнім життям, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач не спілкується та не бачиться з дітьми після розірвання шлюбу сторонами, а саме з листопада 2012 року. Тобто, обов`язок щодо належного виховання дитини, її духовного та фізичного розвитку, усвідомлення зовнішнього світу, стану здоров`я, значних фінансових витрат на дитину тощо здійснюється тільки позивачкою - матір`ю дітей. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789 - ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-ІІІ передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідач, який являється батьком дітей, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статті 150, 157 СК України передбачають, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Відповідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 5 ст.19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Красноградської міської ради від 10.05.2024 № 02-24/3209 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Красноградської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Отже, судом встановлено, що [PERSON] безвідповідально відноситься до виховання дітей, вихованням не займається, у зв`язку з цим суд позбавляє його батьківських прав у відношенні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, судом встановлено, що [PERSON] безвідповідально відноситься до виховання дітей, вихованням не займається, у зв`язку з цим суд позбавляє його батьківських прав у відношенні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved