Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 30 вересня 2022 року сталась ДТП за участі автомобіля Toyota Rav4, державний номерний знак [NUMBER] , та автомобіля Volkswagen Tiguan, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивач вказав, що на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована відповідно до умов полісу ОСЦПВВНТЗ №207362613, виданого ТДВ СК «Альфа-гарант», дійсного на дату ДТП. Станом на дату подання позовної заяви АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» було здійснено на його користь виплату страхового відшкодування у розмірі 23 000 грн. Вказав, що відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власникові колісного транспортного засобу №470/11-22 від 15 листопада 2022 року, вартість відновлювального ремонту складає 66\~621,89 грн. Враховуючи вищезазначене, позивач вважав, що з відповідача на його користь підлягає сплаті шкода в розмірі 42\~121,89 грн., що складається з непокритою частиною страховим відшкодування та франшизою в розмірі 1500 грн. Також позивач зазначив, що внаслідок пошкодження її майна з вини відповідача, він зазнав також і моральної шкоди. Належний позивачеві автомобіль був її основним засобом пересування. Пошкодження автомобіля в ДТП завдало позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на її моральний стан. Таким чином, моральна шкода, за внутрішнім переконанням позивача, з урахуванням принципів розумності і справедливості, має бути відшкодована у розмірі 5000,00 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] : різницю між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування у розмірі 42\~121,89 грн.; моральну шкоду в розмірі 5000 грн.; судові витрати в розмірі 10\~147,20 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 листопада 2022 року судом було здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. У зв`язку з припиненням повноважень судді Ковальчук Л.М. проведено повторний авторозподіл справи. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року справу прийнято до провадження суддею Пінкевич Н.С. 18 грудня 2023 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з доводами позову, відповідач [PERSON] вказав, що на час ДТП цивільна-правова відповідальність застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», який і є належним відповідачем. Позивачу сплачено страхове відшкодування в розмірі 23\~000 грн. Така виплата проведена без висновку експерта, а лише за результатами огляду пошкодженого майна. При зверненні до суду позивач також не подав висновку експерта, який є належним і допустимим доказом в цій категорії справ. Ліміт страхового відшкодування складає 100\~000 грн., тому завдані збитки повність мають покритись страховою компанією. Просив відмовити у задоволенні позову та стягнути з [PERSON] на його користь понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 30 вересня 2022 року о 14 год. 58 хв. в с.Петропавлівська Борщагівка по вул. Соборна, 2, Київської області, водій [PERSON] керуючи автомобілем «Toyota RAV4» д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Tiguan», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] .. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу як власнику майна було завдано матеріальної шкоди. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~від 29.09.2021\~року у\~справі №369/1010234/22\~винним у\~вчиненні адміністративного\~правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП,\~внаслідок якого\~трапилась зазначена\~дорожньо-транспортна\~подія,\~визнано [PERSON] . У матеріалах справи відсутні відомості про оскарження даної постанови. Свою вину у даному ДТП відповідач також не оспорював при розгляді цієї справи. Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2\~ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Toyota Rav4, державний номерний знак [NUMBER] , на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №207362613, виданого ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», дійсного на дату ДТП. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик,

Outcome: partial