Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. 26 квітня 2024 року поштою до суду від представника позивача адвоката Синявської Катерини Юріївни надійшла ця позовна заява. У позовній заяві ставиться вимога про зменшення розміру аліментів з 1/4 частини заробітку (доходу) на 1/8 частини заробітку (доходу). Підставою для позову названо факт наявності у сторін спільного сина [PERSON] , [INFO] ; факт сплати позивачем на користь відповідача на утримання сина аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 14 грудня 2016 року; наявність підстав, які свідчать про зміну матеріального стану позивача, як то: укладення повторного шлюбу, народження у ньому [INFO] дочки [PERSON] ; отримання позивачем при виконанні бойового завдання із захисту України від агресора мінно-вибухових травм верхніх та нижніх кінцівок, м`яких тканин живота та паха; потреба в подальшому оперативному лікуванні; суттєве зменшення доходу станом на березень 2024 року. На відповідний запит, 30 квітня 2024 року отримано інформацію з підтвердженням зареєстрованого місця проживання відповідача в с. Галайківці Мурованокуриловецької селищної ради (а.с. 33). Ухвалою від 30 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 34). Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів, а також судова повістка були направлені відповідачу 01 травня 2024 року, та отримано нею 15.05.2024 (а.с. 54). Відзиву на позов відповідач не подала. За клопотанням відповідача (а.с. 37) підготовче засідання було відкладено на 01 липня 2024 року. Ухвалою від 01 липня 2024 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до розгляду по суті (а.с. 58). В судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с. 59, 61). У судове засідання з`явилася представник позивача адвокат Синявська К.Ю. (підтвердження повноважень на а.с. 28-29), вона не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач не повідомила суд про причину неявки. З урахуванням п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України судом на місці постановлено ухвалу про розгляд справи за відсутності сторін. За наявності всіх умов, встановлених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив про ухвалення заочного рішення. Представник позивача адвокат Синявська К.Ю. підтримала заявлений в інтересах [PERSON] позов з підстав, викладених у позовній заяві. Розглянувши справу, зокрема, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , дослідивши надані стороною позивача докази, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, враховуючи таке: Сторони мають спільну дитину - малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с. 12-13). Це рішення набрало законної 27 грудня 2016 року. 24 червня 2020 року позивач уклав повторний шлюб із [PERSON] (а.с. 10) і має з нею спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Для забезпечення передбачених законодавством прав та інтересів дитини сторін [PERSON] , [INFO] , рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року у справі № 139/1016/16-ц із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Це рішення набрало законної сили 27 грудня 2016 (а.с. 12-13). Відповідно до цього судового рішення, 20 січня 2017 року видано виконавчий лист, на підставі якого постановою начальника Літинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 15 грудня 2017 року відкрито виконавче провадження № 55395616 (а.с. 14-15). Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 16) за період з вересня 2018 року до лютого 2024 року [PERSON] сплатив всього за виконавчим документом 442530 гривень 28 копійок аліментів на дитину, заборгованість з аліментів станом на 29 лютого 2024 року відсутня. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України). Указане узгоджується\~з правовою\~позицією Верховного\~Суду України,\~викладеною у\~постанові від\~05\~лютого 2014\~року №\~6-143цс13,\~і неодноразово\~підтриманою Верховним\~Судом у\~постановах:\~від 10\~вересня 2018\~року у\~справі №\~486/466/18,\~від 30\~червня 2020\~року у\~справі №\~343/945/19,\~від 12\~січня 2022\~року у\~справі №\~545/3115/19,\~від 23\~травня 2022\~року у\~справі №\~752/26176/18. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У розумінні статті 81 ЦПК України та статті 192 СК України саме позивачу необхідно доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний правовий висновок у міститься постанові Верховного Суду від 17.02.2020 (справа № 459/2189/18). Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене вище, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Проаналізувавши надані\~в обґрунтування\~позовних вимогдокази, судом встановлено, що стан здоров`я та сімейний стан [PERSON] , а також його доходи змінилися. Відповідно до довідки в/ч [NUMBER] № 158 від 08.03.2024 (а.с. 17) [PERSON] перебуває на військовій службі у цій військовій частині Національної гвардії України, однак під час виконання бойового завдання він отримав поранення та травми, які зумовили значене погіршення здоров`я, що стверджується довідкою КНП "Хмельницька обласна лікарня" від 28 лютого 2023 року № 139 (а.с. 20), випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 3562 від 25 лютого 2023 року (а.с. 21), випискою із медичної карти стаціонарного хворого № ІХ-230226/4695 (а.с. 22), актом № 63/23 про нещасний випадок (у тому числі поранення) затвердженого начальником [INFO] від 31.03.2023 (а.с. 24-26), направленням в/ч [NUMBER] Національної гвардії України від 05.04.2024 № 50/28/44-3937 (а.с. 27), випискою з медичної карти хворого № 5096 від 18.04.2024 (а.с. 64-65). Отже, доведеним є факт, що у позивача в сторону погіршення змінився стан здоров`я у зв`язку з отриманим пораненням в період проходження служби при виконанні службових обов`язків із захисту України від російської агресії і потребує подальшого лікування. Крім того, з моменту прийняття судового рішення Мурованокуриловецьким районним судом 14 грудня 2016 року у справі № 139/1016/16-ц (а.с. 12-13) у [PERSON] народилася донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11) Отже, очевидним є факт, що у позивача змінився сімейний стан в сторону збільшення утриманців. Із поданих до суду доказів про доходи [PERSON] (а.с. 17, 18, 68) вбачається, що за останній рік його щомісячний дохід зменшився від біля 100 тисяч гривень до приблизно 65 тисяч гривень. Тому, на думку суду, в наявності є достатні підстави для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з наведених позивачем доводів, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який стягується з позивача на користь відповідачки на утримання малолітнього сина слід змінити і стягувати з нього аліменти в розмірі 1/8 часини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру\~аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved