Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

Представник позивачки звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовною заявою , в якій стверджує, що відповідно до свідоцтва про народження від 19.01.2010р. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З початком повномасштабного вторгнення на територію України [PERSON] разом із батьком переїхали із міста Краматорськ Донецької області до міста Чернівці, де зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.10.2022р. З квітня 2022 року позивачка проживає разом із своїм батьком та перебуває на його самостійному вихованні та утриманні. Відповідач не виявила бажання переїжджати до міста Чернівців разом із чоловіком та донькою та переїхала до АР Крим, де отримала паспорт та зареєструвалася, як громадянка Російської Федерації, про що колишньому чоловіку та доньці вислала відповідні документи. Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 25.05.2023р. у справі №725/3455/23 встановлено факт самостійного виховання та утримання [PERSON] своєї неповнолітньої доньки [PERSON] . Вказує, що з квітня 2022 року позивачка проживає в м.Чернівці разом із своїм батьком [PERSON] , будь-які контакти з матір`ю [PERSON] відсутні. Відповідачка не цікавиться донькою та її життям . За результатами психологічної діагностики, проведеної 07.02.2024р. психологом II категорії Чернівецького міського центру соціальних служб встановлено, що дитина прихильно ставиться до батька, зокрема у складних ситуаціях схильна опиратися на його підтримку та допомогу. Сімейна система сприймається дівчинкою як нестійка, що в свою чергу негативно впливає на її психоемоційний стан. Ставлення до матері характеризується почуттям образи. Основною потребою є потреба в безпеці та емоційному комфорті. Батько позивачки [PERSON] , працює провідним інженером-технологом на ПрАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування», яке наразі знаходиться в м.Чернівці. За місцем роботи батько характеризується виключно позитивно, до кримінальної відповідальності не притягався, незнятої чи непогашеної судимості не має , не перебуває у розшуку. Також не перебуває на обліку в наркологічному диспансері та психіатричній лікарні. Враховуючи факт самоусунення відповідачки від виконання нею батьківських обов`язків по вихованню дитини, 26.02.2024р. позивач звернулася до Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчого комітеті Чернівецької міської ради із заявою щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Комісією з питань захисту прав дитини 17.04.2024р. ухвалено рішення щодо надання до суду висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] - матері неповнолітньої [PERSON] , без зазначення позиції з окресленого питання, у зв`язку з неможливістю з`ясувати причини відсутності батьківського піклування (винної поведінки). ВК Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування, ухвалено рішення за №297/10 та надано до суду висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] - матері неповнолітньої [PERSON] , без зазначення позиції з окресленого питання, у зв`язку з неможливістю з`ясувати причини відсутності батьківського піклування. Враховуючи наведені обставини , просить суд позбавити [PERSON] [INFO] батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] . В судовому засіданні представник позивачки підтвердила обставини , які слугували підставою для звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] Додатково вказала , що матір будь-якої участі у вихованні та спілкуванні з донькою не приймає. Отримала громадянство іншої країни. Заслухана у судовому засіданні неповнолітня позивачка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснила , що з мамою не спілкується протягом декількох років. Навіть не має номеру її телефона. Проживає ввесь цей час з батьком , який піклується про неї. Відповідачка у судове засідання не з`явилася , хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи. Про причини своє неявки до суду не повідомила. Будь-яких заяв та клопотань по суті позову до суду не надходило. Відзиву на позов не подала. Згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Враховуючи наведене , суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі. Представники третьої особи у судове засідання також на з`явився. Відповідності до вимог п.п 1,2,4, ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивачки не заперечувала проти розгляду даної справи за відсутності відповідачки, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов , оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до положень ч.ч. 4,5 ст.82 ЦПК України- обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25.05.2023, судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає з своїм батьком, який створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над нею, доглядає та піклується про її стан здоров`я. Дитина проживає окремо від матері. ( а.с. 77). Шлюб між батьками [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] розірвано згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.10.2022 року . [PERSON] навчається у Чернівецькому ліцеї №14 Чернівецької міської ради, що підтверджується характеристикою з навчального закладу, в якій крім іншого, також зазначається про систематичне підтримання зв`язку батька із класним керівником та іншими педагогами, а також приділення ним належної уваги навчанню та вихованню доньки. Неповнолітня [PERSON] також займається в медіагуртку « Про Медіа» КЗ Чернівецький обласний центр естетичного виховання «Юність Буковини ». Згідно даної довідки підтверджується факт участі в її дозвіллі виключно батька. ( а.с. 29). З 2016 року [PERSON] є ученицею театрального відділення КЗ «Мистецька школа №3» Краматорської міської ради, в якій з лютого 2022 року навчається в онлайн- форматі. Відповідно до даної довідки батько [PERSON] завжди вчасно здійснює батьківську плату за навчання. Постійно цікавиться успіхами та допомагає доньці. Відеороботи , в яких приймає участь [PERSON] приймали участь у конкурсах різного рівня та завжди отримували дипломи лауреата І ступеня та гран-прі. ( а.с. 30). Факт самоусунення матері [PERSON] від своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] також підтверджується поясненнями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] ( а.с. 32-43). Згідно даних пояснень , матір [PERSON] не спілкується з донькою [PERSON] , не приймає участь у вихованні та не утримує її. [PERSON] проживає разом з батьком, який повністю займається її вихованням. Згідно характеризуючи даних , [PERSON] є працевлаштованою особою та має відповідний дохід. [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягався, незнятої чи непогашеної судимості не має та не перебуває у розшуку, що підтверджується відповідними довідками. ( а.с 50-51). Згідно висновку органу опіки та піклування Чернівецької міської ради від 14.05.2024 року, мати дитини [PERSON] фактично проживає за межами України , самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини , матеріальної допомоги не надає , не піклується про фізичний та духовний розвиток. Встановити причину відсутності батьківського піклування не представилось можливим ( а.с. 56). Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст.81ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Представником позивачки доведено, що поведінка відповідачки відносно її доньки [PERSON] є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її доньки забезпечуватиме інтереси самої дитини . Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). На підставі наведеного вище, враховуючи положення ст. 264 ЦПК України, відповідно до якої під час ухвалення рішення суд , окрім іншого вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити, суд вважає за можливе прийняти рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved