Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з цим позовом, у порядку підсудності, визначеної Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 травня 1999 року за № 320 згідно з розпорядженням (наказом), мовою оригіналу: «КДП «Жилищно-комунальная контора «Строитель» АОА трест «СХС» у м. Сєверодонецьку видано Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 41,8 кв.м, яка на праві спільної сумісної власності належали: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача, [PERSON] дружина, а [PERSON] , [PERSON] донька та син відповідно. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у виді 1/6 частини квартири [ADDRESS] . Станом на 21 липня 2009 року разом з нею був зареєстрований її чоловік та батько позивача [PERSON] , який вважається таким, що прийняв спадщину. Другою Сєверодонецькою нотаріальною конторою 06 серпня 2007 року заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 43034811, номер у нотаріуса 292. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/6 частини квартири [ADDRESS] . На момент смерті батько проживав один. Другою Сєверодонецькою нотаріальною конторою 06 вересня 2009 року заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 48028570, номер у нотаріуса 576. Позивач указує, що після смерті [PERSON] та [PERSON] ним подані заяви про прийняття спадщини. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заяв щодо права на спадкування не подавали, зі спадкодавцями на момент їх смерті не проживали, на 2/6 частки квартири [ADDRESS] , не претендують. 01 грудня 2023 року позивач, з метою оформлення спадкових прав за законом після смерті батьків звернувся з заявою до нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Черновської Л. Г та подав документи для оформлення спадщини. Нотаріус 01 грудня 2023 року надала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення спадкових справ за законом після смерті [PERSON] , де спадкова маса: нерухоме майно - 1/6 частини квартири [ADDRESS] та постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення спадкових справ за законом після смерті [PERSON] , де спадкова маса: нерухоме майно - 1/6 частини квартири [ADDRESS] . Неможливість вчинення нотаріальної дії обґрунтована відсутністю юридичного документу, підтверджуючого відсутність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву у строк встановлений для прийняття спадщини. Нотаріусом у постановах встановлено, що нотаріус не в праві здійснювати нотаріальну діяльність за межами нотаріального округу, крім як за зверненням спадкоємця для завершення спадкування в іншому територіальному окрузі, у випадках, якщо спадкова справа була зареєстрована у Спадковому реєстрі до початку тимчасової окупації окремих територій України, введення воєнного стану, але не закінчена. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 смт Миронівський Світлодарської міської територіальної громади тимчасово окупована Російською Федерацією з 23 травня 2022 року. Позивач указує, що оскільки спадкова справа знаходиться на непідконтрольній українській владі території, з`ясувати усі обставини, наявні у ній на теперішній час не є можливим і відповідним способом захисту є визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на 2/6 частини квартири. Постановленою судом ухвалою від 28 лютого 2024 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання, витребувано докази у виді копій спадкових справ. Докази отримано 04 квітня 2024 року. Постановленою судом ухвалою від 08 квітня 2024 року закрите підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися. Позивач надав клопотання про розгляд справи у його відсутність та підтримав вимоги позовної заяви. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомив. Про обізнаність щодо розгляду справи свідчить виконання ухвали суду про витребування доказів. Відзив на позов не надав. Треті особи, їх представники у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, належним чином. Надали заяви, відповідно до яких, кожен окремо підтримали позов та зазначили про те, що не мають бажання отримувати спадщину. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, враховуючи відсутність заперечень позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, висновує таке. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с.21/. 13 травня 1999 року Бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецьк Луганської області видано технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , копію якого надано /а.с.15-16/ та 24 травня 1999 року за № 6320 згідно з розпорядженням (наказом) № 320 від 24 травня 1999 року КДП «Житлово-комунальна контора «Будівельник» ВАТ трест «СХС» видано свідоцтво про право власності на житло, копію якого долучено до позову та яким передано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 41,8 кв.м: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Право власності зареєстроване у реєстрову книгу за № 419 07 червня 1999 року /а.с.14/. 07 вересня 1985 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] у копії /а.с.24/. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] у копії /а.с.25/ та [INFO] син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] у копії /а.с.27/, а 18 серпня 2006 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] у копії /а.с.20/. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с.28/. Згідно з копією витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 144 від 16 жовтня 2023 року Сєвєродонецької військової адміністрації, на момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею був зареєстрований [PERSON] /а.с.18/. [INFO] [PERSON] помер, про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , копія якого надана суду /а.с.29/. Згідно з копією витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 115 від 20 вересня 2023 року Сєвєродонецької військової адміністрації, на момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] один /а.с.17/. Також долучені до матеріалів справи копії витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 16 листопада 2023 року № 74767439 /а.с.30/та № 74767144 /а.с.31/ свідчать, що після смерті [PERSON] 06 серпня 2007 року заведена спадкова справа № 292/2007 Другою сєверодонецькою державною нотаріальною конторою, номер у спадковому реєстрі 43034811 та після смерті [PERSON] 10 вересня 2009 року заведена спадкова справа № 576/2009 Другою сєверодонецькою державною нотаріальною конторою, номер у спадковому реєстрі 48028570. Отримані копії спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] свідчать, що: -06 вересня 2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Черновської Л. Г. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] /а.с.61/; -06 вересня 2023 року [PERSON] звернувся до нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Черновської Л. Г. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] /а.с.52/; -01 грудня 2023 року нотаріусом складено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] з підстав відсутності юридичного документу, підтверджуючого відсутність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву у строк, встановлений для прийняття спадщини /а.с.68/; -01 грудня 2023 року нотаріусом складено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] з підстав відсутності юридичного документу, підтверджуючого відсутність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву у строк, встановлений для прийняття спадщини /а.с.59/. Вирішуючи питання по суті позову, суд ураховує таке. Стосовно належності часток спадкової квартири спадкодавцям [PERSON] , та [PERSON] по 1/6 кожному, суд зазначає таке. За ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦК України).У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (абз. 1 ч. 2 ст. 372 ЦК України).У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Зважаючи на те, що позивачем надано належні докази про реєстрацію права власності на спірну квартиру за власниками без визначення часток кожного зі співвласників, підтверджено доказами того, що померлі набули права спільної сумісної власності на майно, суд висновує про наявність підстав для висновку про обґрунтованість тверджень позивача щодо фактичної належності його батькам по 1/6 частці спірного майна. Щодо набуття права власності на майно в порядку спадкування. За ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Особливості реалізації права на спадкування щодо тимчасово окупованої території, передбаченої частиною першою статті 3 цього Закону, регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинні на момент видачі постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій, Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, крім:заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом;за зверненням спадкоємця для завершення спадкування в іншому територіальному окрузі, у випадках, якщо спадкова справа була зареєстрована у Спадковому реєстрі до початку тимчасової окупації окремих територій України, введення воєнного стану, але не закінчена. Нотаріальні дії щодо спадкових справ, передбачених частиною третьою цієї статті, можуть здійснюватися будь-яким нотаріусом на території України за зверненням спадкоємця. Дійсно, за п. 2.1, 2.2, 2.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року у редакції, чинній на момент подання позивачем заяв про прийняття спадщини нотаріусу (надалі Порядок 296) спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна:про прийняття спадщини;про відмову від прийняття спадщини;про видачу свідоцтва про право на спадщину;спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі);про видачу свідоцтва виконавцю заповіту;виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень;другого з подружжя (колишнього з подружжя) про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя);про вжиття заходів до охорони спадкового майна;претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту, крім випадків, передбачених підпунктом 2.5 цього пункту. У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Однак, згідно з п. 2.8 пункту 2 глави 10 розділу II Порядку 296 якщо спадщина була відкрита на окремих територіях України до початку їх тимчасової окупації, введення воєнного стану та щодо якої спадкова справа була зареєстрована у Спадковому реєстрі, але не була закінчена, внаслідок знищення спадкової справи або відсутності доступу до місця її зберігання у зв`язку з тимчасовою окупацією чи веденням бойових дій, будь-який (будь-яка) приватний нотаріус (державна нотаріальна контора), до якого (якої) звернувся спадкоємець для завершення спадкування, продовжує провадження такої спадкової справи на підставі відповідної заяви спадкоємця. При прийнятті заяви нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність зареєстрованої спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Так, матеріали справи свідчать, що нотаріусом не заведено спадкові справи повторно, а продовжено провадження таких спадкових справ на підставі відповідних заяв спадкоємця, перевірено наявність зареєстрованої спадкової справи, спадкового договору, заповіту. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). За ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними (ч. 1 ст. 1280 ЦК України). При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Надані в справу матеріали справи свідчать, що на момент смерті [PERSON] ( [INFO] ), разом з нею проживав [PERSON] , а померлий [PERSON] на момент смерті ( [INFO] ) мешкав один. При цьому, Другою сєверодонецькою державною нотаріальною конторою заведено спадкові справи після смерті [PERSON] 06 серпня 2007 року № 292/2007 та після смерті [PERSON] 10 вересня 2009 року № 576/2009. Також, суд ураховує дані щодо заведення спадкових справ після смерті [PERSON] , [PERSON] у встановлений строк, що свідчить про наявність осіб, які подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття вчасно. Суд ураховує посилання на те, що [PERSON] є особою, яка прийняла спадщину шляхом фактичного проживання з померлою на момент відкриття спадщини. При цьому, отримані судом від нотаріуса копії спадкових справ не містять відомостей щодо звернення інших осіб у період з 06 серпня 2007 року по 12 вересня 2007 року з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як не містять і доказів звернення інших спадкоємців у період з 12 вересня 2009 року по 21 січня 2010 року з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позивач указує, що є єдиним спадкоємцем за законом, що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. При цьому суд ураховує, що спадкові справи перебувають на тимчасово окупованій території України і неможливість їх отримання. За таких обставин, наведені докази у сукупності свідчать про те, що кожен із спадкодавців набули право власності на 1/6 частку спірної квартири, [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , однак не зареєстрував таке право, а тому право власності на вказані частки увійшло до складу спадщини після [PERSON] . Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька, прийняв спадщину у строки та порядку встановленому Законом, місце його реєстрації з 09 серпня 2010 року збігається з місцезнаходженням спірного майна (на що вказують відомості в паспорті та довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи) /а.с.7-8, 9/, суд вважає що позовні вимоги про визнання права власності на 2/6 частки спадкового майна обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved