Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Сенич В.І. звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про стягнення майнової шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.10.2023 року о 13.10 год. в м. Калуші на регульованому Т-подібному перехресті вулиць Грушевського та Винниченка, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки Mazda 626, реєстраційний номер [NUMBER] , проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості транспортного засобу, щоб постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху праворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, під час\~руху регульованим\~перехрестям на\~ввімкнений червоний\~сигнал світлофора\~в напрямку\~стрілки зеленого\~кольору на\~таблиці,\~встановленій на\~рівні червоного\~сигналу світлофора\~із вертикальним\~розташуванням сигналів,\~не зайняв\~крайню праву\~смугу руху\~та не\~надав дорогу автомобілю Hyundai ІХ35, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки Hyundai ІХ35, чим порушив вимоги пунктів 16.9; 8.7.3.е) та 10.4 ПДР України, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу Hyundai ІХ35, реєстраційний номер [NUMBER] з матеріальними збитками. Працівниками поліції було складено протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД № 588823 від 02.10.2023 за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] та серії ААД № 588822 від 02.10.2023 за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] . За результатами розгляду протоколу серії ААД № 588822 відносно [PERSON] , постановою Калуського міськрайонного суду від 09.11.2023 провадження у справі № 345/5118/23 закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дана постанова ніким не оскаржувалася. 20 грудня 2023 року за результатами розгляду протоколу серії ААД № 588823 відносно [PERSON] , постановою Калуського міськрайонного суду провадження у справі № 345/5117/23 також закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 лютого 2024 року по справі № 345/5117/23 постанову Калуського міськрайонного суду від 20.12.2023 року щодо [PERSON] скасовано, провадження у справі закрито на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП у зв`язку з закінченням строку давності. В позовній заяві зазначено, що підставою винесення цієї постанови, крім інших матеріалів справи, став також висновок експерта № СЕ-19/109-24/1356-ІТ від 07.02.2024 інженерно-технічної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму ДТП», у відповідності до якого, в діях водія автомобіля марки Mazda626 реєстраційний № [NUMBER] [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам пунктів 16.9; 8.7.3.е) та 10.4 ПДР України, які з технічної точки зору, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Mazda 626, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-216747197 від 11 вересня 2023 року. За Договором страхування страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 160\~000,00 грн. 29 лютого 2024 року [PERSON] звернулася із заявою до ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" для отримання виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну. Однак, відповідачем відмовлено [PERSON] у добровільній виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що виготовлення Звіту/Висновку/Експертизи компанія не замовляла, оскільки заявлена подія не була визнана страховим випадком, відповідно до норм Закону України № 1961-ІV. Представник позивачки зазначає, що [PERSON] в передбачені\~Законом України\~№ 1961-IV строки звернулася до\~ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» із заявою про виплату страхового відшкодування. У відповідності до висновку експерта № СЕ-19/109-24/5445-АВ від 05.06.2024, вартість матеріального збитку завданого власнику наданого на дослідження автомобіля марки Hyundai ІХ35, реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року виготовлення, внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 19.04.2024 становить 135\~598 (сто тридцять п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто всім) грн 89 коп. У зв`язку з цим, представник [PERSON] адвокат Сенич В.І. просить постановити рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» 135598,89 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 21.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду. 11.07.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» адвоката Боднарук І.Ю. (а.с.71-74). У відзиві зазначено, що відповідно до Постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.12.2023 р. у справі № 345/5117/23, провадження у справі відносно [PERSON] було закрите у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до Постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 16.02.2024 р. у справі № 345/5117/23, провадження у справі відносно [PERSON] було закрито на підставі у зв`язку з закінченням строку давності. При цьому апеляційним судом не встановлювалися обставини вчинення ДТП, наявності чи відсутності вини [PERSON] у її вчиненні та жодні докази не досліджувалися, про що зазначено в цій постанові апеляційного суду. Тому доводи представника позивача, що підставою винесення цієї постанови став висновок експерта Івано-Франківського НДЕКЦ від 07.02.24 р. інженерно-транспортної експертизи, що нібито свідчить про встановлення вини [PERSON] , не відповідають дійсності, тому що даний висновок експерта апеляційним судом не досліджувався. У відзиві вказано, що за правилами ст.284 КУпАП України рішенням, що доводить вину особи, є лише постанова про накладення адміністративного стягнення, умовою якої є визначення вини. Однак такої постанови суду, ухваленої відносно [PERSON] за вчинення даної ДТП, та яка б набрала законної сили, - у справі немає. Тому вина [PERSON] у вчиненні даної ДТП не може підтверджуватись висновком інженерно-транспортної експертизи ІваноФранківського НДЕКЦ від 07.02.24 року, оскільки висновок експертизи не є преюдиційним фактом, встановленим судовим рішенням, що набрало законної сили, який не підлягає доведенню, в розумінні положень ст. 82 ЦПК України. Крім того, [PERSON] в суді повністю заперечував свою вину у вчиненні ДТП та вказував, що рухався на зелений знак світлофора. Також представнки відповідача зазначає, що у висновку інженерно-транспортної експертизи Івано-Франківського НДЕКЦ від 07.02.24 р. зазначено (стор.11): «З врахуваннням того, що в межах даного дослідження встановити місце зіткнення транспортних засобів експертним шляхом не є можливим через малоінформативність та низьку якість фіксації слідової інформації, то і вирішити питання в частині невідповідності дій водія [PERSON] вимогам п.10.5 ПДР України експертним шляхом також не є можливим». Тому це викликає сумнів у об`єктивності даного дослідження. Таким чином вину (настання цивільно-правової відповідальності) [PERSON] у вчиненні ДТП 02.10.2023 р. не встановлено та не доведено, оскільки не підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, що дає підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування на підставі п.32.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, згідно полісу страхування № EP-216747197 розмір франшизи становить 3200,00 грн. Також відповідно до абз.2 п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Однак заявлений розмір позовних вимог цього не враховує (не зменшено на розмір франшизи і ПДВ) та задоволенню не підлягає також на підставі цього. У зв`язку з цим, представник відповідача просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог. 18.07.2024 судом отримано від представника позивача відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.83-88). Представник позивача зазначає, що відповідач обґрунтовує свою позицію у відзиві тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] внаслідок вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди не настала, вина останнього не встановлена та недоведена, а також тим, що заявлений розмір позовних вимог не враховує розмір франшизи і податку на додану вартість. Однак, з даним твердженням погодитися не можна. Позивачка [PERSON] зверталася до відповідача із заявою про відшкодування спричиненої їй шкоди, проте відповідач не сплатив страхове відшкодування, хоча ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Крім того, вина водія транспортного засобу - автомобіля марки Mazda 626 реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] підтверджується матеріалами ДТП та висновком судової інженерно-технічної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму ДТП» № СЕ-19/109-24/1356-ІТ від 07.02.2024. Вказаний висновок є достатнім, достовірним, належним та допустимим доказом, який підтверджує, що в діях водія автомобіля марки Mazda 626 реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам пунктів 16.9; 8.7.3.е) та 10.4 ПДР України, які з технічної точки зору, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди. Судовий експерт, який проводив дану експертизу попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, отже є суб`єктом відповідальності за зазначені кримінальні правопорушення. Розмір збитків, що завдано [PERSON] підтверджується висновком експерта № СЕ-19/109-24/5445-АВ від 05.06.2024, у відповідності до якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки Hyundai ІХ35, реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року виготовлення, внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 19.04.2024 становить 135 598 (сто тридцять п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто всім) грн 89 коп. Також, в інтересах позивача надсилались адвокатські запити до страховика з метою отримання копії будь-якого звіту, однак, страховик (відповідач) не задовольнив вимоги адвокатського запиту, та не надіслав копію такого висновку, що ще раз свідчить про умисність дій страховика щодо незаконної невиплати страхового відшкодування. Щодо зменшення страхового відшкодування на розмір франшизи і податку на додану вартість, то представник позивача звертає увагу суду на те, що у позивача на момент подання позовної заяви не було полісу страхування автомобіля марки Mazda 626 реєстраційний номер [NUMBER] , де зазначено наявність та розмір франшизи, а тому не вирахувано зменшення страхового відшкодування на розмір франшизи. На адвокатський запит відповідач відмовився надати копію полісу страхування. Відповідно до норм п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV податок на додану вартість знімається із суми, що відповідає розміру оціненої шкоди при здійсненні виплати безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника). Отже, сума такого податку буде знята при здійсненні виплати безпосередньо на рахунок [PERSON] . Таким чином, враховуючи все вищенаведене, адвокат Сенич В.І. вважає, що представник відповідача у відзиві жодним чином не спростував позовні вимоги, та просить позов задовольнити. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви, в яких просять розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.91, 92). Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА\~ІНШУРАНС ГРУП» в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просить розгляд справи проводити без участі представника відповідача. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У власності [PERSON] перебуває транспортний засіб Hyundai ІХ35, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с 61). 02.10.2023 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів під керуванням [PERSON] та [PERSON] . Працівниками поліції було складено протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД № 588823 від 02.10.2023 за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] та серії ААД № 588822 від 02.10.2023 за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] (а.с. 12-18). За результатами розгляду протоколу серії ААД № 588822 відносно [PERSON] , постановою Калуського міськрайонного суду від 09.11.2023 провадження у справі № 345/5118/23 закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дана постанова ніким не оскаржувалася. (а.с.12-14). 20 грудня 2023 року за результатами розгляду протоколу серії ААД № 588823 відносно [PERSON] , постановою Калуського міськрайонного суду провадження у справі № 345/5117/23 також закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124\~КУпАП (а.с.15-16). Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 лютого 2024 року по справі № 345/5117/23 постанову Калуського міськрайонного суду від 20.12.2023 року щодо [PERSON] скасовано, провадження у справі закрито на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП у зв`язку з закінченням строку давності. В даній постанові зазначено, що, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши апеляційні доводи та пояснення сторін, суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно ст.ст.7, 280, 283\~КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою. Оскаржена постанова суду не відповідає вказаним вимогам, тому підлягає скасуванню через закінчення строку давності. Апеляційне провадження є частиною загального судового провадження у цій справі. Процесуальні повноваження апеляційного суду обмежені строком давності. 3-місячний строк давності у цій справі закінчився, дослідження й оцінка доказів є неможливими, тому постанова суду підлягає скасуванню із закриттям справи на цій підставі. Таким чином, вина особи чи її невинуватість, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається за строком давності, що прямо вказано в ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП. Таке закриття справи не є процесуальною перешкодою для вирішення зацікавленими особами можливих питань про відшкодування завданих збитків у порядку цивільного судочинства, під час якого з використанням й оцінкою наявних доказів, при необхідності експертних висновків чи позиції спеціалістів, суд вирішить цивільно-правові спори між сторонами у цій автопригоді. (а.с.17-18). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Mazda 626, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-216747197 від 11 вересня 2023 року. За Договором страхування страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 160\~000,00 грн., розмір франшизи 3200,00 грн. Строк дії договору з 12.09.2023 по 11.09.2024 (а.с.80). 29 лютого 2024 року [PERSON] звернулася із заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» для отримання виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну (а.с.28). Листом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» від 18.03.2024 [PERSON] відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з наступним: 20 грудня 2023 року за результатами розгляду протоколу серії ААД № 588823 відносно [PERSON] , постановою Калуського міськрайонного суду провадження у справі № 345/5117/23 також закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 лютого 2024 року по справі № 345/5117/23 постанову Калуського міськрайонного суду від 20.12.2023 року щодо [PERSON] скасовано, провадження у справі закрито на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП у зв`язку з закінченням строку давності. З огляду на зазначене, цивільно-правова відповідальність [PERSON] не настала, отже приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» не визнає майнові вимоги за заявленою подією та відмовляє [PERSON] у виплаті страхового відшкодування стосовно пошкодженого транспортного засобу (а.с.29). 19 березня 2024 року адвокат Сенич В.І. звернувся із адвокатським запитом до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»,\~з проханням\~надати інформацію\~про визначення\~компанією вартості\~завданого матеріального\~збитку власнику\~транспортного засобу Hyundai ІХ35, реєстраційний номер [NUMBER] ( [PERSON] ). На вказаний запит 21.03.2024 отримано відповідь, про те, що виготовлення Звіту/Висновку компанія не замовляла, оскільки заявлена подія не була визнана страховим випадком, відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-ІV (далі Закону України № 1961-ІV) (а.с.30, 31). 27 березня 2024 року адвокатом Сеничем В.І. надано запит до ТОВ «Аудатекс Україна» про отримання інформації щодо проведення розрахунку вартості відновлювального ремонту згідно програмного комплексу «Аудатекс Україна» автомобіля марки Hyundai ІХ35, реєстраційний номер [NUMBER] .У відповідності до відповіді директора ТОВ «Аудатекс Україна», розрахунок в системі Audatex проводився 13.03.2024 для транспортного засобу Hyundai ІX35, реєстраційний номер [NUMBER] . Замовником розрахунку вартості являється страхова компанія ПрАТ «УСК «Княжа», по справі номер 24-0950708 (а.с.32, 33). 01 квітня 2024 року адвокат Сенич В.І. звернувся повторно із адвокатським запитом до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»,\~з проханням\~надати інформацію\~про визначення\~компанією вартості\~завданого матеріального\~збитку власнику\~транспортного засобу Hyundai ІХ35, реєстраційний номер [NUMBER] . На вказаний запит 08.04.2024 отримано відповідь, про те, що виготовлення Звіту/Висновку/Експертизи компанія не замовляла, оскільки заявлена подія не була визнана страховим випадком, відповідно до норм Закону України № 1961-ІV (а.с.34-35, 36). Також, 01.04.2024 було направлено досудову вимогу про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». У відповіді на досудову вимогу від 19.04.2024 зазначено, що прийняте рішення, яке викладене Страховиком в листі Вих. № 240000950708-1 від 18 березня 2024 року, залишається без змін, підстав для перегляду прийнятого рішення немає, тобто компанією відмовлено у добровільній виплаті страхового відшкодування потерпілій [PERSON] (а.с.37-38, 39). За матеріалами адміністративного правопорушення була проведена судова інженерно-транспортна експертиза (за експертною\~спеціальністю 10.1\~«Дослідження обставин\~і механізму\~ДТП»),\~результати якої\~оформлені висновком\~експерта №\~СЕ-19/109-24/1356-ІТ\~від 07.02.2024.\~У відповідності\~до даного\~висновку,\~в діях\~водія автомобіля\~марки Mazda626\~реєстраційний №\~ [NUMBER] [PERSON] \~вбачаються невідповідності\~вимогам пунктів\~16.9;\~8.7.3.е)\~та 10.4\~ПДР України,\~які з\~технічної точки\~зору,\~перебувають у\~причинно-наслідковому\~зв`язку із\~настанням дорожньо-транспортної\~пригоди.\~Також у\~висновку зазначено,\~що з врахуванням того, що в межах даного дослідження встановити місце зіткнення транспортних засобів експертним шляхом не є можливим через малоінформативність та низьку якість фіксації слідової інформації, то і вирішити питання в частині невідповідності дій водія [PERSON] вимогам п.10.5 ПДР України експертним шляхом також не є можливим (а.с.20-27). З метою встановлення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки Hyundai ІХ35,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] \~ [PERSON] ,\~Івано-Франківським\~науково-дослідним\~експертно-криміналістичним\~центром МВС\~України була\~проведена судова\~експертиза вказаного\~транспортного засобу. На вирішення дослідження поставлено питання: «Яка вартість матеріального збитку завдана власнику автомобіля марки Hyundai ІХ35, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкоджень отриманих 02.10.2023?» У відповідності до висновку експерта № СЕ-19/109-24/5445-АВ від 05.06.2024, вартість матеріального збитку, завданого власнику наданого на дослідження автомобіля марки Hyundai ІХ35, реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року виготовлення, внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 19.04.2024 становить 135\~598 (сто тридцять п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто всім) грн 89 коп. (а.с.42-58). Згідно з ч. 1\~ст.1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1-3 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За ч. 1 ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У\~ст. 1 Закону України «Про страхування»\~визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Нормами ст. 980 ЦК України\~передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України\~№ 1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Вказана судова практика знайшла своє подальше підтвердження в рішеннях Верховного суду, зокрема, постанові Касаційного цивільного суду ВС від 29 квітня 2020 року у справі №754/12300/16-ц, провадження № 61-43477св18. Закон України № 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 ст. 1). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~Закон України № 1961-ІV\~(ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Відповідно до\~ст. 6 Закону України № 1961-ІV\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 1.3.\~ст. 1 Закону України № 1961-ІV\~потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. За змістом\~Закону України № 1961-ІV\~(ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 22.1\~ст. 22 Закону України № 1961-ІV \~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю майну третьої особи. Згідно п. 37.1.4 ст. 37 Закону України № 1961-ІV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року (справа № 465/4287/15), потерпілий в межах строків, передбачених п. 37.1.4 ст. 37 Закону має здійснити своє волевиявлення про захист свого порушеного права шляхом подання заяви про страхове відшкодування до страховика або шляхом звернення із позовною заявою до суду. Норма ст. 395 ЦК України\~визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами,\~\~хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до\~ст. 396 ЦК України\~правила про захист права власності, які встановлені\~главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі\~ст. 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України\~під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2\~Правил дорожнього руху, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові\~від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. Така правова позиція в подальшому підтримується судом касаційної інстанції, на що вказує постанова Касаційного цивільного суду ВС від 07.11.2018р. у справі №200/21325/15-ц. Судом встановлено,\~що цивільно-правова\~відповідальність водія\~ [PERSON] \~була застрахована\~у ПрАТ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-216747197 і з\~врахуванням вимог\~Закону України\~№ 1961-ІV, саме Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» є належним відповідачем по справі. Також встановлено, що [PERSON] на правовій підставі володіла транспортним засобом, який був пошкоджений внаслідок ДТП. Суд приходить до висновку, що саме в діях водія [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам підпунктів 16.9; 8.7.3.е та 10.4 ПДР України, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням цієї ДТП, в результаті якої був пошкоджений транспортний засіб [PERSON] , оскільки: 1) вина водія автомобіля Mazda 626 [PERSON] підтверджується висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обстави і механізму ДТП» № СЕ-19/109-24/1356-ІТ від 07.02.2024. Інших висновків експерта, які б спростовували висновок судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-24/1356-ІТ від 07.02.2024 відповідачем суду не надано; 2) відсутність вини [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху підтверджено постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.11.2023 у справі № 345/5118/23. Дана постанова набрала законної сили та ніким не оскаржувалася. [PERSON] в передбачені\~Законом України\~№ 1961-IV строки (1 рік) звернулася до\~ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» із заявою про виплату страхового відшкодування. Оскільки, відповідно до\~ст. 6 Закону України № 1961-ІV\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого, то суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода, яка відбулася 02.10.2023 за участі транспортних засобів під керуванням [PERSON] та [PERSON] , є страховим випадком. За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення із відповідача майнової шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Однак, відповідно до абз.2 п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Судом встановлено, що заявлений розмір позовних вимог цього не враховує (не зменшено на розмір франшизи і ПДВ). Як встановлено судом згідно полісу страхування № EP-216747197, розмір франшизи становить 3200,00 грн. (а.с.80). Оскільки вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] внаслідок пошкоджень транспортного засобу марки Hyundai ІХ35, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 135598,89 грн, то дана сума повинна бути зменшена на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, а також на суму франшизи. Сума оціненої шкоди, зменшена на розмір франшизи: 135598,89 грн 3200,00 грн = 132398,89 грн Сума оціненої шкоди без франшизи, зменшена на розмір ПДВ: 132398,89 грн (сума включає ПДВ, розмір ПДВ становить 20%, сума без ПДВ становить 100%, разом 120%) 20% (ПДВ) = 110332,41 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про стягнення майнової шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, сліз задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки 110332,41 грн. майнової шкоди (сума оціненої шкоди, зменшена на розмір франшизи та ПДВ). В задоволення решти позовних вимог слід відмовити. Згідно ч.1 ст. ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 5102-11-003/С від 11.06.2024 позивачкою за подання позовної зави оплачено 1356,00 грн. судового збору (а.с.11). За проведення судової експертизи стороною позивача було оплачено 3635,00 грн. (а.с.40). За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача\~на користь\~позивача необхідно\~стягнути 1103,38\~гривень судового\~збору та 2957,80 гривень витрат на проведення експертизи пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: approved