Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 червня 2024 року вказаний позов задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України на користь позивачки 546 500,00 грн на відшкодування майнової та моральної шкоди. 17.06.2024 представник позивачки - адвокат Гордієць В. С. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, до якої додала документи щодо витрат на правничу допомогу та просила стягнути з Державного бюджету України на користь позивачки понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. Зокрема, зазначила, що позивачці [PERSON] надавалася правнича допомога адвокатом Гордієць В. С. на підставі договору про надання правничої допомоги від 16.08.2023 та ордера на надання правової допомоги. Відповідно до детального опису робіт наданої правничої допомоги та квитанцій від 16 серпня 2023 року, 17 червня 2024 року загальний розмір понесених позивачкою витрат на правничу допомогу становить 15 000,00 грн. Представник позивача - адвокат Гордієць В. С. подала до суду заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без її та позивачки участі. У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що вказана заява необґрунтована, а заявлений позивачкою розмір витрат на правничу допомогу є завищеним і неспівмірним зі складністю справи. Так, позивачка уклала з адвокатом безстроковий договір про надання правничої допомоги № б/н від 16 серпня 2023 року, в якому не зазначено номера справи, тобто фактично вказаний договір є договором загального представництва на всі випадки життя. Зі змісту цього договору вбачається, що гонорар у розмірі 15 000,00 грн розрахований на надання послуг, які можуть бути не пов`язані з участю представника у вказаній справі. Зауважила, що додана до заяви квитанція до прибуткового касового ордера № 26 від 16 серпня 2023 року на суму 10 000,00 грн є недопустимим доказом з огляду на те, що у вказаному документі зазначено: «письмова консультація, пошук судової практики ВС в аналогічних правовідносинах, складання позовної заяви у справі № 740/7341/23, провадження № 2/740/1463/23». При цьому позовна заява подана до суду в листопаді 2023 року, суд відкрив провадження 15 листопада 2023 року, таким чином, у серпні, тобто до подання позовної заяви до суду, представник позивача не міг знати ні номера, ні провадження вказаної справи. Крім цього, позов задоволено частково, а тому витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 2 000,00 грн. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав подані письмові заперечення та просив відмовити у задоволенні заяви позивачки про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, зауважив, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн не відповідає критеріям реальності, до заяви не додано належного підтвердження здійснення оплати гонорару, а саме банківського документа. Крім того, заперечив щодо стягнення цих витрат саме із Державного бюджету України, оскільки за жодною бюджетною програмою не передбачено такої категорії асигнувань, що призведе до фактичного невиконання майбутнього рішення. Витрати на правничу допомогу мають бути стягнуті винятково зі сторони у справі. Разом з цим звернув увагу на квитанцію до прибуткового касового ордера № 26 від 16 серпня 2023 року на суму 10 000,00 грн, в якому зазначено номер справи, при цьому позов подано набагато пізніше, а тому на той час ще не було відкрито провадження в справі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. У грудні 2023 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з Державного бюджету України на свою користь витрати на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, а саме: 1 000 000,00 грн - на відшкодування моральної шкоди, 46 500,00 грн - на відшкодування витрат на правничу допомогу, а також інші судові витрати у вказаній цивільній справі. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 червня 2024 року вищевказаний позов [PERSON] задоволено частково: стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] 546 500,00 грн на відшкодування майнової та моральної шкоди. До ухвалення рішення у справі представник позивачки - адвокат Гордієць В. С. подала до суду заяву, в якій повідомила щодо наміру стягнення понесених судових витрат, які позивачка сплатила. Згідно з доданою до заяви копією договору про надання правничої допомоги б/н від 16 серпня 2023 року клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнтову в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Адвокат бере на себе виконання наступних дій з надання правничої допомоги: представництво інтересів клієнта в будь яких органах державної, законодавчої та виконавчої влади, органах прокуратури, поліції, судових органах усіх рівнів, органах місцевого самоврядування, органах управління установ, організацій, підприємств та їх об`єднань, керівних органах об`єднань громадян; консультація; складення позовної заяви, відповіді на відзив; представництво інтересів у всіх судових інстанціях; тощо. У розділі 4 указаного договору сторони погодили порядок оплати послуг адвоката, відповідно до якого гонорар адвоката визначений у розмірі 15 000,00 грн. Відповідно до детального опису робіт наданої правничої допомоги адвоката Гордієць В. С. від 17.06.2024 обсяг наданої правової допомоги клієнту [PERSON] у цивільній справі № 740/7341/23 (провадження № 2/740/1463/23), а саме: письмова консультація з вивченням документів, пошук судової практики ВС в аналогічних правовідносинах, складання позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, складання відповіді на відзив, представництво інтересів в суді першої інстанції - 10 год., що становить 15 000,00 грн. Статтею 270 ЦПК України встановлено, що с уд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно із ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких віднесено і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода. Відповідно до ст. 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі ст. 1174 ЦК України є держава Україна. Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Разом з тим п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно з квитанціями до прибуткового касового ордера № 26 від 16 серпня 2023 року та № 34 від 17 червня 2024 року, [PERSON] сплатила адвокату Гордієць В. С. 15 000,00 грн за надання правничої допомоги. Відповідно до детального опису робіт наданої правничої допомоги та квитанцій від 16 серпня 2023 року, 17 червня 2024 року загальний розмір понесених позивачкою витрат на правничу допомогу становить 15 000,00 грн. З урахуванням вищевказаного суд вважає за можливе заяву представника позивачки задовольнити частково та стягнути з Державного бюджету України витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам (52,22 %) у розмірі 7833,00 грн, що відповідає критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, є співмірним зі складністю справи, а також обсягом наданих адвокатом послуг, зокрема, написання і подання позовної заяви з додатками на 61 арк., написання і подання відповіді на відзив з додатками на 12 арк., участь у судовому засіданні 13 червня 2024 року. Відповідачем не спростовано належними доказами неспівмірність розміру понесених позивачкою витрат на правничу допомогу. Доводи представника відповідача та представника третьої особи про визнання касового ордера № 26 від 16 серпня 2023 року на суму 10 000,00 грн недопустимим доказом, з огляду на наявність в ньому інформації, яка на момент його видання не відповідала дійсності, не можуть свідчити про те, що вказані в ньому послуги не надавалися адвокатом. Разом з цим, крім указаної квитанції до заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивачки додано й інші документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивачки.

Outcome: partial