Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

В квітні 2024 року [PERSON] звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області із позовом до Шепетівської районної військової адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що він є власником земельної ділянки площею 4,0626 га з кадастровим номером 6822188400:03:018:0027, розташованої на території Сахновецької сільської ради Хмельницької області (раніше Христівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 04.04.2024 року він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Онищук [PERSON] Сахновецької сільської ради Хмельницької області для проведення державної реєстрації права власності на належну позивачу земельну ділянку, однак отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване за органом державної влади - Ізяславською районною державною адміністрацією Хмельницької області. Спірна земельна ділянка помилково зареєстрована як невитребувана земельна частка (пай). Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] зазначає, що допущену помилку виправити чи усунути неможливо без скасування рішення державної реєстрації права власності земельної ділянки за Ізяславською районною державною адміністрацією Хмельницької області, а тому і звернувся з вказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 29.04.2024 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження та запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив. Ухвалою суду від 18.06.2024 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача Шепетівської районної військової адміністрації в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, якою просила розгляд справи проводити без її участі, зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Відтак, суд вважає за можливе провести розгляд даної справи по суті за відсутності учасників справи, які в судове засідання не з`явилися. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши позицію відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Судом об`єктивно встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №095864 від 10.12.2004 року на підставі розпорядження Ізяславської районної державної адміністрації від 06.09.2004 року №274 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,0626 га з кадастровим номером 6822188400:03:018:0027, розташованої на території Сахновецької сільської ради Хмельницької області (раніше Христівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-9936639492024 станом на 11.04.2024 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6822188400:03:018:0027 становить 177279,43 грн. Згідно з долученими до матеріалів справи копіями квитанцій АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що [PERSON] в 2023 2024 роках здійснювалися платіжні операції по сплаті земельного податку . Відповідно до повідомлення головного управління ДПС у Хмельницькій області №9777/6/22-01-13-06-07 від 26.06.2024 року, за даними інформаційно комунікаційних систем органів ДПС станом на 25.06.2024 року у [PERSON] податкова заборгованість зі сплати земельного податку з фізичних осіб та податку на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання, що підлягає сплаті фізичними особами, відсутня. 04.04.2024 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Онищук [PERSON] Сахновецької сільської ради Хмельницької області з метою реєстрації права власності на належну йому земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно №72513738 від 10.04.2024 року відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6822188400:03:018:0027 у зв`язку з наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (вказана заявником земельна ділянка зареєстрована за органом державної влади - Ізяславською районною державною адміністрацією Хмельницької області, запис про право власності 26557557). Факт належності спірної ділянки Ізяславській районній державній адміністрації Хмельницької області підтверджується також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №372834881 від 04.04.2024 року. Разом з тим, як убачається із довідки Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області №880/291-24 від 09.04.2024 року, державний акт на право власності на землю серії ЯБ №095864 площею 4,0626 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6822188400:03:018:0027, виданий на ім`я [PERSON] , було зареєстровано 10.12.2004 року. 06.02.2016 року було зареєстровано, шляхом передачі у власність/оренду із земель державної чи комунальної власності та присвоєно кадастровий номер 6822188400:03:018:0027 (помилково, як не витребувану земельну частку (пай)) на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробник ФОП [PERSON] , земельну ділянку площею 4,0627 га, яка фактично належить згідно Протоколу розподілу земельних часток (паїв) та Державного акту на право власності на землю серія ЯБ №095864, [PERSON] . Відомості про власника земельної ділянки з кадастровим номером 6822188400:03:018:0027 зареєстровані в реєстрі речових прав за Ізяславською районної державною адміністрацією Хмельницької області помилкові. Відповідно до ст. 3 ЦК України одними із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з ст. 14 Конституції України, ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до приписів ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. За змістом ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У даній справі судом встановлено, що 07.06.2018 року помилково зареєстровано право державної власності за Ізяславською державною адміністрацією Хмельницької області на земельну ділянку площею 4,0627 га з кадастровим номером 6822188400:03:018:0027 як невитребувану земельну ділянку, яка є приватною власністю [PERSON] . Зазначене призвело до порушення прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку. Статтями 125, 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, відповідно і припинення цього права, підлягає державній реєстрації відповідно до закону. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, слід скасувати рішення державного реєстратора Хмельницького бюро технічної інвентаризації Дубас О. О. про державну реєстрацію права державної власності за Ізяславською районною державною адміністрацією Хмельницької області щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6822188400:03:018:0027 площею 4,0627 га у зв`язку із тією обставиною, що реєстрація права державної власності щодо цієї земельної ділянки як невитребуваної була проведена помилково та вона належить позивачу. Відтак, позов [PERSON] підлягає до задоволення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. На підставі викладеного,

Outcome: approved