Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

У березні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до Миронівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором у сумі 47\~943,46 грн, судового збору у сумі 3028,00 грн та витрат на правову допомогу у сумі 13 000,00 грн. В обґрунтуванні позову зазначивши, що 17 травня 2021 року між ПАТ «Альфа\~Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» було укладено договір факторингу №2, за яким ПАТ «Альфа\~Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором від 17.10.2017 року укладеним між ПАТ «Альфа\~Банк» та [PERSON] . 18 травня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №18-05/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило право вимоги до позичальників за кредитними договорами, зокрема до відповідачки за договором від 17.10.2017 року. В свою чергу, між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено Договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «Коллект центр» право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №630755769 укладеним 17.10.2017 року. Посилаючись на те, що відповідачка не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 47943 грн. 46 коп., позивач просив суд стягнути з неї нараховану заборгованість, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 37700,47 грн. 47 коп., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги у сумі 3249 грн 47 коп., нарахованих 3% річних 498 грн. 88 коп. та інфляційних втрат 2000 грн. 36 коп., а також стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. та 13000,00 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.05.2024 року вище зазначена цивільна справа передана судді Кириленко М.О. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року відкрито провадження по справі та справу призначено до судового розгляду спрощеному порядку з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити, у випадку неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, місце та час розгляду справи. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки та виклик до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву, тому у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши докази, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи убачається, що 17 жовтня 2017 року відповідачка звернулася до ПАТ «Альфа-Банк» з пропозицією укласти Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії № 630755769, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк». За умовами кредитного договору Банк відкрив відповідачці картковий рахунок, ліміт якого на день укладення договору складав 200 000 грн., зі сплатою 26% річних, строком до 17.10.2020. 17.05.2021 року АТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» право вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачкою, що підтверджується Договором факторингу № 2, Додатком 1- 1 до цього договору та характеристиками права вимоги. 18.05.2021 року ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» відступлене ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитним договором укладеним 21.12.2017 року з відповідачкою, що підтверджується Договором факторингу № 18-05/21, актом приймання-передачі реєстру боржників від 18.05.2021 року до Договору Факторингу № 18-05/21 від 18.05.2021 року, платіжними дорученнями та характеристиками права вимоги. Відступлення права вимоги від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за кредитним договором № 630755769 укладеним з відповідачкою 17.10.2017 року підтверджується договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 та реєстрами боржників до Договору № 10-01/2023. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, заборгованість відповідачки за вказаним Кредитним договором станом на 08 березня 2024 року складає 47943 грн. 46 коп., позивач просив суд стягнути з неї нараховану заборгованість, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 37700,47 грн. 47 коп., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги у сумі 3249 грн 47 коп., нарахованих 3% річних 498 грн. 88 коп. та інфляційних втрат 2000 грн. 36 коп. \~ \~ \~ \~За приписами ч.1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та двох - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2ст. 207\~ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст. 626\~ЦК України). В силу ч.1ст. 628\~ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638\~ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1ст. 634\~ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Згідно з ч. 1ст. 1054\~Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд вважає укладеним договір про надання споживчого кредиту між відповідачкою та ПАТ «Альфа\~Банк». За приписами\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнавався. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1\~ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 610\~ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення відповідачкою отриманих в позику коштів, в межах визначеного сторонами строку кредитування. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, оскільки відповідачка не виконала зобов`язання за кредитним договором укладеним 17 жовтня 2017 року, тому з неї на користь ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути заборгованість нараховану за тілом кредиту в розмірі 47943 грн. 46 коп. у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що свідчили б про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. За встановленого вище, позивач має право вимагати від відповідачки сплати 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат, а тому позовні вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню. Згідно із частин 1, 3\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин 1, 2\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з платіжним дорученням позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 горн. З огляду на викладене вище та відповідно до вимогаст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved