Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

У травні 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Акціонерного товариства «Акцент-Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 82\~926,48 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 11.12.2013 [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, з метою укладання кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі наданої Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банк відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27.6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та банком договір. Позивач вказує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 07.05.2024 становить 82\~926,48 грн. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено судове засідання. 18 червня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву згідно якого повідомлено, що [PERSON] \~дійсно підписала\~анкету-заяву\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг в\~А-Банку\~та отримала\~кредитну картку,\~разом з\~цим з\~Умовами та\~Правилами надання\~банківських послуг,\~які є\~частиною кредитного\~договору,\~тарифами та\~основними умовами\~обслуговування та\~кредитування не\~була ознайомлена\~та не\~підписувала їх\~текст,\~анкета-заява\~підписана відповідачем\~не містить\~інформації щодо\~ліміту,\~суми кредиту,\~строк дії\~договору,\~строку повернення\~кредиту (користування\~ним),\~відсотків.В подальшому\~банком було\~протиправно,\~в односторонньому\~порядку,\~неодноразово збільшена\~відсоткова ставка\~за договором\~(процентна\~ставка -\~поточна,\~процентна ставка\~прострочена)\~та ліміт,\~також зазначені\~в позові\~3\~(три)\~картки вона\~не отримувала.Бажаний кредитний\~ліміт за\~платіжною карткою\~«Універсальна»/\~класу Gold\~зазначений в\~анкеті 8\~000,00\~грн.\~на час\~підписання анкети-заяви.При цьому, позивач про зміни відповідача не повідомляв. Наданий банком розрахунок не містить підпису відповідача і не може бути доказом безспірного розміру грошових коштів, не є первинним документом бухгалтерського обліку, оформленим відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Таким чином, вважаємо, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом та необхідно відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Крім того, просили покласти судові витрати на позивача. Представник позивача, Шкапенко О.В., який діє на підставі довіреності № 22908652-К-Н-О від 23.01.2024, в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, просили у позові відмовити посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що 05.12.2013 [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, з метою укладання кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі наданої Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банк відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 22). Однак, представником позивача зазначено, що 11.12.2013 [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. В свою чергу Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банк містить дату 05.12.2013. Частиною 1\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк\~\~або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом\~статті 1056 - 1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Так, позивачем було надано довідку за лімітами, з якої вбачається, що [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 8 000,00 грн, який в подальшому збільшено до 47 600,00 грн. (а.с. 24). Представник відповідача\~у відзиві\~на позовну\~заяву зазначив,\~що дійсно\~ [PERSON] \~підписала анкету-заяву.\~Кредитний ліміт\~за платіжною\~карткою «Універсальна»/\~класу Gold\~зазначений в\~анкеті 8\~000,00\~грн.\~на час\~підписання анкети-заяви.При цьому, позивач про збільшення розміру кредитного ліміту повідомлена не була. Також позивачем надано довідку за картками, з якої вбачається, що [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картки № [NUMBER] строк дії до вересня місяця 2019, № 5351452001877049 строк дії до березня місяця 2023 року, № 4323357020467409, строк дії до липня місяця 2027 року (а.с. 23). Однак, представник відповідача повідомив, що [PERSON] не отримувала картки у такій кількості. Судом встановлено, що до кредитного договору банк додав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Gold», які відповідачем не підписано (а.с. 26-33). Так, пунктами 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Як вбачається з пункту 2.1.2.24 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за кожним з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафта, згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно п. 2.1.1.4.2 Умов та правил надання банківських послуг, У разі порушення Власником або Довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов цього Договору та/або у разі виникнення Овердрафта Банк має право призупинити здійснення розрахунків по Картці (заблокувати Картку) та/або визнати Картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній Банком частці у разі невиконання Власником та/або Довіреною особою Власника своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за цим Договором. Згідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Як вбачається з витягу з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Gold» пільговий період склав до 55 дні (діє за умови погашення заборгованості до 25-го числа місяця, наступного за датою заборгованості); розмір обов`язкового щомісячного платежу - 5% від заборгованості (не менше 100,00 грн, не менше суми нарахованих процентів плюс штраф, якщо він виник, але не більше залишку заборгованості), базова процентна ставка на залишок заборгованості в місяць (після закінчення пільгового періоду) - 3,9% «Універсальна», 3,7% «Універсальна Gold (а.с. 31-33). Таким чином, розмір відсотків за користування кредитом встановлено тільки Тарифами користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Gold» і Умовами та Правилами надання банківських послуг, які відповідачу не були відомі, оскільки вона їх не підписувала. Відповідач підписала лише заяву позичальника 05 грудня 2013 року, яка містить лише анкетні дані позичальника, підпис позичальника та відповідальної особи банку, яка перевіряє правильність та достовірність відомостей позичальника. Як вбачається з матеріалів справи за розрахунком банку станом на 07 травня 2024 року\~\~ [PERSON] \~має заборгованість в розмірі 82\~926,48 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 47\~589,49 грн., заборгованості за відсотками 35\~336,99 грн. 9 (а.с. 5-21). Однак, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Тарифами та Умовами ознайомилась відповідач і з ними погодилась, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування. Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634\~\~ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у банку, який є в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05 грудня 2013 року шляхом підписання заяви-анкети, в якій відсутня базова процентна ставка. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» відсотків у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 05 грудня 2013 року, оскільки витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в банку не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1\~статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій \~статті 509\~\~ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі, сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11\~\~Закону\~\~України\~\~ від 12\~\~травня\~\~1991\~\~року\~\~№\~\~1023-XII\~\~«Про\~\~захист\~\~прав споживачів»\~(далі - Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої\~статті 1 Закону № 1023-XII\~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із відповідачем Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), від 21 серпня 2019 року у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), від 16 серпня 2019 року у справі № 595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18), від 03 лютого 2021 року у справі № 333/36/18 (провадження № 61-11081св19) тощо. Також, суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 05 грудня 2013 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначено моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів приходить до висновку про те, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто тільки щодо стягнення тіла кредиту. Разом з тим, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Як вбачається з цієї норми підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки\~\~з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23) тощо. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Разом з цим, позивачем не надано до суду банківської виписки з рахунку позичальника, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Виходячи з наведеного, суд зазначає, що жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який неодноразово збільшувався, за договором від 05.12.2013 та наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять.\~ \~ \~ \~ \~Разом з тим, відмова в задоволенні позову за недоведеністю не позбавляє права звернутися до суду з відповідним позовом, надавши відповідні докази для підтвердження підстав позову. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог АТ «Акцент Банк» про стягнення заборгованості з [PERSON] слід відмовити у зв?язку з недоведеністю. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем.. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed