Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Решетар Василь Васильович, звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] та Буштинської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області, про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення Буштинської селищної ради. В позовній заяві представник позивача посилається на те, що позивач [PERSON] мешкає зі своєю сім`єю в [ADDRESS] , де побудував будинок на батьківський земельній ділянці. Вказує, що підтвердженням цього є довідка селищної ради №1620 від 15.06.2023 року та акт обстеження матеріально-побутових умов. Покійний батько позивача [PERSON] до моменту своєї смерті проживав з відповідачкою у фактичних шлюбних відносинах, де спільно проживали в окремому будинку за однією адресою з позивачем. Влітку 2023 року він розпочав процес виготовлення правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку, і дізнався, що будинок в якому проживає зі своєю сім?єю переданий у власність відповідачці [PERSON] . Вказує, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме про реєстрацію права власності від 14 лютого 2022 року, житловий будинок за адресою [ADDRESS] загальною площею 39,9 кв. м., що складається з житлової площі - 19,5 кв. м., господарської будівлі, дроварні, гаражу, вбиральні, літньої кухні, огорожі, хвіртки, воріт - було зареєстровано право власності 10 лютого 2022 року за відповідачкою [PERSON] . Право власності на нерухоме майно було зареєстровано на підставі технічного паспорту від 01.02.2022 року №TІ01:4296-9703-6845-2554 та виписки з комп?теризованої програми погосподарського обліку від 10.02.2022 року №316 виданої виконавчим комітетом Буштинської селищної ради. В подальшому відповідачці [PERSON] було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в [ADDRESS] , площею 0,1168 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку. Рішенням 11 сесії 7 скликання Буштинської селищної ради від 22 грудня 2022 року №321 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» затверджено технічну документацію та передано у власність земельну ділянку [PERSON] , яка розташована в [ADDRESS] , площею 0,1168 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер - 2124455300:04:002:0532. 07 лютого 2023 року було зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку. З наведеного, вважає, що реєстрація права власності на житловий будинок та земельну ділянку відбулася у незаконний спосіб та порушує його право на житло. Вказує, що відповідач [PERSON] не є забудовником спірного житлового будинку, оскільки будинок побудований його покійним батьком, ще в попередньому шлюбі (близько 1980 р). А виписка з комп?теризованої програми погосподарського обліку від 10.02.2022 року №316 видана виконавчим комітетом Буштинської селищної ради, викликає великий сумнів щодо правомірності її видачі, та інформації вказаної в ній - оскільки у 1983 році відповідачка [PERSON] ніяк не могла будувати спірний будинок і буди власником дворогосподарства. Щодо набуття права власності на земельну ділянку представник позивача вважає, що право на землю набуто з грубим порушенням норм діючого земельного законодавства. Виходячи з інформації, яка міститься в виписці з комп?теризованої програми погосподарського обліку від 10.02.2022 року №316 - загальна площа земельної ділянки, прилеглої до житлового будинку становить 0,0700 га. З цього випливає, що Буштинська селищна рада незаконно передала у власність земельну ділянку та посадовими особами було погоджено саме технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) замість проекту землеустрою, який розробляється відповідно до норм ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України та ст. 50 Закону України «Про землеустрій». Також представник позивача звертає увагу на те, що при розробленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) мала б бути передана земельна ділянка відповідачці у власність саме 0,0700 га а не 0,1168 га. За таких обставин підтверджується незаконність оформлення житлового будинку у власність відповідачці, оскільки вона не є забудовником та не може на законних підставах набувати права власності на житловий будинок шляхом реєстрації однієї цілої частини, як забудовника за спрощеною процедурою реєстрації права власності на житловий будинок, передбаченою нормами «Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об?єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт» затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва, та житлово-комунального господарства України від 03.07.2018 року № 158. Виходячи з вищенаведеного представник позивача вважає, що як житлові так і майнові права позивача порушено незаконними діями відповідачів, що призвело до втрати житла багатодітної сім?ї, оскільки відповідач [PERSON] не є забудовником будинку у розумінні норм цивільного права. У зв`язку з наведеним просить скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 39,9 кв.м, який розташований в [ADDRESS] , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 2580607821080, який належить [PERSON] , мешканці [ADDRESS] , визнати незаконним та скасувати рішення 11 сесії 7 скликання Буштинської селищної ради від 22 грудня 2022 року №321 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» в частині затвердження та передачі у власність [PERSON] , мешканці [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,1168 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) кадастровий номер 2124455300:04:002:0532, яка розташована в [ADDRESS] та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, яка розташована в [ADDRESS] , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 2690205921244, площею 0,1168 га, кадастровий номер: 2124455300:04:002:0532, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), яка належить [PERSON] , мешканці [ADDRESS] . Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.10.2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 03.11.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче засідання. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.12.2023 року закрито підготовче провадження, призначено цивільну справу до судового розгляду та задоволено заяву представника позивача про виклик свідків. 22.11.2023 року від відповідачки [PERSON] надійшов до суду відзив, в якому вона зазначає, що не погоджується із заявленими вимогами позивача. В обґрунтування цього зауважує, що проживала в незареєстрованому шлюбі з батьком позивача на квартирі в будинку [ADDRESS] та була зареєстрована в ньому з 23.05.1985 року, про що в неї є відмітка в паспорті. З 1983 року, коли був побудований будинок земельна ділянка була обгорожена, площею та розміром, яку відповідачка приватизувала на початку 2023 року. Земельну ділянку площею 0,1168 га. постійно використовувала і використовує, сплачує за неї земельний податок, претензій з боку сусідів - суміжних землекористувачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , не мала і немає, про що свідчить акт прийому - передачі межових знаків на зберігання, що знаходиться в технічній документації та який подав до суду позивач разом з позовною заявою. Також звертає увагу суду на те, що будинок побудований в 1983 році, а почала вона проживати з батьком позивача, в будинку [ADDRESS] з 1985 року, також звертаючи увагу на те, що будинок побудований в 1983 році, батько позивача на той час перебував в шлюбі з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу за №147 від 19 травня 1986 року. Їх син, а саме позивач, який народився в 1985 році, ніяким чином не міг побудувати вказаний будинок. З наведених обставин відповідачка стверджує, що додані позивачем докази, що знаходяться в матеріалах цієї цивільної справи лише підтверджують той факт, що вона являється власником своєї будівлі та закріпленою за нею земельною ділянкою. Стверджує, що права позивача жодним чином не можуть бути порушені, так як він ніколи не був зареєстрований в цьому будинку, ніколи його не використовував, не платить і не платив комунальні платежі, не мав і немає законних підстав у користуванні земельною ділянкою. Тому просить постановити рішення суду, яким в задоволенні позову - відмовити. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Решетар В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором №0600939597457 в судове засідання не з`явилася. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Будучи присутньою в судовому засіданні 3.04.2024, заперечила проти задоволення позову. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Лозан Б.В. в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на дводи та заперечення викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. 09.07.2024 року подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Відділу Державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою в судове засідання не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Допитані під час розгляду справи зі сторони позивачів свідки, а саме: - свідок [PERSON] , в судовому засіданні показала, що позивач приходиться їй племінником та їй відомо, що спірну земельну ділянку було виділено її матері [PERSON] , якою було виготовлено план на будинок, які вона віддала її брату [PERSON] , який помер. Коли її брат [PERSON] розвівся, він почав проживати з відповідачкою [PERSON] з якою поселилися у спірний будинок у 2004 році. Будівельні матеріали на вказаний будинок, а саме пиломатеріали на кришу купляла її мати. Зведення будинку відбувалося без дозвільних документів та батько позивача в подальшому дозволив сину на цій ділянці побудувати собі житло в якому [PERSON] на даний час проживає з сім`єю. - свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що покійний [PERSON] , приходився йому братом. Йому відомо, що [PERSON] отримав спірну земельну ділянку приблизно у 1980-1990 р.р. та на цій ділянці звів будинок у 1990 році. Будинок був збудований з матеріалів, які були придбані за кошти [PERSON] , виготовлені [PERSON] документи на право власності є фальшивими, оскільки вона почала проживати з [PERSON] вже після того, як був збудований фунамент. - свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що земельна ділянка на якій знаходиться спірний будинок було виділена на її прохання сину [PERSON] , який є батьком позивача, після чого протягом тривалого часу її сином разом з позивачем за допомогою її коштів будувався будинок на вказаній земельній ділянці. Додала, що відповідачка [PERSON] фактично почала проживати з [PERSON] вже після того, як на земельній ділянці був збудований фундамент. Також зазначила, що виготовлені відповідачкою документи на право власності на будинок та земельну ділянку, яка прилегла до будинку є фальшивими, оскільки вона не є власником та нею не вчинено жодних зусиль для побудови споруди. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76\~ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з положеннями ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будику осіб, виданої Буштинською селищною радою 17.07.2023 за №1951 позивач разом з іншими членами своєї сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] зареєстровані (а.с.95). Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , вбачається, що при обстеженні дворогосподарства за адресою: [ADDRESS] встановлено, що власницею вищевказаного дворогосподарства та земельної ділянки площею 0,1168 га., являється [PERSON] , [INFO] (а.с.96). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №339300604 сформованої 16.07.2023 року відповідачка [PERSON] , являється власницею житлового будинку загальною площею 39,3 кв.м., розташованого за адресою [ADDRESS] та земельної ділянки з кадастровим номером 2124455300:04:002:0532 розташованої за вказаною адресою. З вказаної довідки також вбачається, що право власності на житловий будинок у відповідачки, виникло на підставі технічного паспорту, серії та номер №TІ01:4296-9703-6845-2554 виданого 01.02.2022 ЄДЕССБ, виписки зі погосподарської книги, про підтвердження права власності на земельну ділянку та про поштову адресу об`єкта нерухомості, серія та номер 316, виданої 10.02.2022, Буштинською селищною радою, Тячівського району, Закарпатської області. Право власності на земельну ділянку, виникло на підставі рішення Буштинської селищної ради №321 від 22.12.2022 про передачу земельної ділянки у власність, відомостей з ДЗК, серія та номер 60684224 виданих 7.02.2023 Державним земельним кадастром (а.с.55-57). З технічного паспорту житлового будинку розташованого в [ADDRESS] , №TІ01:4296-9703-6845-2554, який серед іншого був підставою реєстрації права власності на житловий будинок за відповідачкою вбачається, що такий виготовлено станом на 01 лютого 2022 року на замовлення [PERSON] , ФОП [PERSON] . З цього технічного паспорту також вбачається, що вказаний об`єкт технічної інвентаризації має загальну площу, 39,3 кв.м. та його стіни зведені з ракушняка (а.с.13-16). З виписки з комп`ютеризованої програми погосподарського обліку №316 від 10.02.2022 року виданої виконкомом Буштинської селищної ради, вбачається, що згідно комп`ютеризованої програми погосподарського обліку Буштинської селищної ради, особовий рахунок № [NUMBER] , власником (користувачем, забудовником), житлового будинку, господарських споруд та прилеглої земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Загальна площа будинку становить 39,3 кв.м. Будинок побудований у 1983 році , матеріали стін - блок (а.с.17). З технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розташованої за адресою в [ADDRESS] видно, що така розробленою на підставі заяви договору [PERSON] , від 19.09.2022 року. У вказаній технічній документації, поряд з картографічними матеріалами, кадастровими планами та схемами земельної ділянки, наявний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житлового будинку розташованого на вказаній земельній ділянці (а.с.18-53). Рішенням №321 від 22.12.2022 року одинадцятої сесії (перше пленарне засідання) Буштинської селищної ради VIII скликання (Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі її у власність»: - затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): [PERSON] , мешк. [ADDRESS] , кадастровий номер 2124455300:04:002:0532. - передано у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): [PERSON] , мешк. [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,1168 га., розташовану в [ADDRESS] , кадастровий номер 2124455300:04:002:0532 (а.с.54). Відтак судом встановлено, що на час оформлення вказаної технічної документації, право власності на житловий будинок розташований на земельній ділянці в [ADDRESS] , вже було зареєстровано за [PERSON] , на підставі довідки з погосподарського обліку. Так, чинна станом на час побудови будинку у 1983 р., Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції), які визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Однак, на спростування достовірності відомостей чи недійсності виписки з компютеризованої програми погосподарського обліку, яка стала підставою для реєстрації права власності на житловий будинок за відповідачкою, позивач не подав будь-яких доказів або іншого витягу з погосподарської книги, які б вказували про забудову спірної земельної ділянки саме ним, а не іншою особою та жодного клопотання з цього приводу не заявляв. Ним не доведено також, що на момент смерті спадкодавця, його батька [PERSON] останньому належали будь - які права на спірну земельну ділянку або житловий будинок. Самі ж по собі наявність рішення виконавчого комітету Буштинської селищної ради народних депутатів №68 від 16.05.1989 року про виділення батьку позивача - [PERSON] земельної ділянки для індивідуального будівництва власного житлового будинку, без визначення адреси місця розташування цієї ділянки та її площі та покази свідків, не дають суду можливості та підстав встановити відповідність цієї ділянки, тій ділянці, з приводу якої між сторонами виник спір (а.с. 149). Відповідно до ч.1 ст. 118 Земельного Кодексу України, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення. Ст. 55 ЗУ України "Про землеустрій" визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача. У разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом (крім випадків, якщо відповідно до закону розроблення технічної документації здійснюється без надання такого дозволу). Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) матеріали топографо-геодезичних робіт; г) кадастровий план земельної ділянки; ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; д) відомості про встановлені межові знаки. Як встановлено в судовому засіданні виготовлена на замовлення відповідачки технічна документація, містить всі названі складові та відповідає вимогам ч.1 ст. 118 ЗК України та ст. 55 ЗУ "Про землеустрій", відповідач є особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомого майна, набула суб`єктивне право власності сформованою земельною ділянкою під вказаним об`єктом нерухомого майна, щодо якої раніше були відсутні відомості про її державну реєстрацію. Щодо тверджень позивача про наявність у нього спадкових прав після смерті батька [PERSON] , на спірний об`єкт нерухомого майна, житловий будинок та земельну ділянку на якій цей будинок розташований, суд зазначає наступне. Так за змістом ст.ст.1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог\~статей 1268\~-\~1270\~ЦК України. Однак в межах розгляду справи позивачем не надавалося будь-яких доказів, які б вказували на прийняття ним спадщини після смерті батька. Разом з цим, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Таким чином позивачем у межах розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами, не тільки наявність у нього власних прав на спірне майно, а й наявність таких прав за час життя у його батька [PERSON] , а відтак і порушення його прав на спадщину, на що він та його представник посилалися впродовж всього судового розгляду. При цьому надані позивачем, докази самі по собі не можуть свідчити про те, що саме [PERSON] є забудовником спірного житлового будинку, ним не доведено, що цей будинок розташований саме на тій земельній ділянці, яка було виділена рішенням Буштинської селищної ради народних депутатів виконавчого комітету №68 від 16 травня 1989 року для індивідуального будівництва власного житлового будинку [PERSON] , який згідно свідоцтва про смерть (а.с. 59) помер 10.01.2022, а відтак суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід покласти на позивача. На підставі ст.ст. 15, 16, 331, 328, 346, 1216-1218, 1298 ЦК України, ч. 1 ст. 118 ЗК України, ст. 55 ЗУ "Про землеустрій",

Outcome: dismissed