Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

17 травня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~ через свого представника за довіреністю [PERSON] \~ звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 7067021 в розмірі 24 212,21 грн., з яких: 6 045,00 грн. суму заборгованості за основною сумою боргу, 17 517,21 грн. суму заборгованості за відсотками, 650,00 грн. заборгованість за комісією та за договором позики № 78617651 в розмірі 34 100,00 грн., з яких: 8 800,00 грн. суму заборгованості за основною сумою боргу, 25 300,00 грн. суму заборгованості за відсотками, а всього стягнути заборгованість за договорам в сумі 58 312,21 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 03 червня 2023 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 7067021. 27 жовтня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27102023/1, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором, укладеним з відповідачем. На даний час відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 24 212,21 грн., з яких: 6 045,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 17 517,21 грн. заборгованість за відсотками та 650,00 грн. заборгованість за комісією. 16 травня 2023 року між відповідачем та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики № 78617651. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором, укладеним з відповідачем. На даний час відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 34 100,00 грн., з яких: 8 800,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 25 300,00 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями\~ від 17 травня 2024 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 20 травня 2024 року судом отримано відомості з Державної міграційної служби щодо реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 22 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні, призначеному на 17 червня 2024 року. Представник позивача в позовній заяві\~ просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення в справі. Судовий розгляд у справі через неявку відповідача відкладено з 17 червня 2024 року на 12 липня 2024 року Відповідач в судове засідання 12 липня 2024 року повторно не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином за місцем зареєстрованого проживання, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 03 червня 2023 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 7067021. За п.1.2 договору сума кредиту становить 6 500,00 грн. За п.1.3 договору кредиту надається строком на 100 днів з 03.06.2023. Пільговий період складає 10 днів і завершується 13.06.2023. Поточний період складає 90 днів і завершується 11.09.2023. За п.1.5 договору загальні витрати позичальника складають 25 675,00 грн.. За п.1.5.1 договору, комісія за надання кредиту становить 650,000 грн. За п.1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 17 550,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00%. Додатком № 1 до добового про споживчий кредит від 06.06.2023 встановлено загальну вартість кредиту в сумі 25 675,00 грн. яка складається з суми кредиту 6 500,00 грн., процентів за користування кредитом в сумі 18 525,00 грн. та комісії в сумі 650,00 грн. 27 жовтня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27102023/1, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором, укладеним з відповідачем. Згідно витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу, [PERSON] , має заборгованість за кредитом в сумі 24 212,21 грн., яка складається з 6 045,00 заборгованості за основною сумою боргу, 17 517,21 грн. заборгованості за відсотками та 650,00 грн. заборгованості за комісією. На даний час відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 24 212,21 грн., з яких: 6 045,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 17 517,21 грн. заборгованість за відсотками та 650,00 грн. заборгованість за комісією. 16 травня 2023 року між відповідачем та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики № 78617651. За п.1.2 договору сума позики становить 8 800,00 грн., строк позики 26 днів, процентна ставка 2,5% в день, загальна вартість позики становить 10 802,00 грн. Згідно з додатком № 1 до договору позики, загальна вартість кредиту становить 10 802,00 грн., яка складається з суми кредиту в сумі 8 800,00 грн. та процентів за користування кредитом в сумі 2 002,00 грн. 22 листопада 2023 року між ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором, укладеним з відповідачем. Згідно витягу з реєстру боржників № 12 до договору факторингу, загальна заборгованість [PERSON] становить 34 100,00 грн. та складається з заборгованості за сумою кредиту в сумі 8 800,00 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в\~ сумі 25 300,00 грн. На даний час відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 34 100,00 грн., з яких: 8 800,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 25 300,00 грн. заборгованість за відсотками. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд приймає до уваги те, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і вона мала можливість представити суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надала. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд при вирішенні справи користується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду. У постановах великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 2024494/16-ц та від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446\\15\~ зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом,\~ а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, позивач не скористався. Щодо кредитного договору № 7067021 від 03.06.2023 суд вважає, що заборгованість за відсотками відповідає умовам кредитко договору та доданкам до даного договору. Щодо договору позики № 78617651 від 16.05.2023, суд зазначає, що згідно з п.2 договору позики, загальна вартість кредиту становить 10 802,00 грн, проценти нараховуються на 26 днів. Згідно додатку № 1 до договору позики, який є невід`ємною частиною договору позики, загальна вартість кредиту становить 10 802,00 грн, яка включає в себе суму позики в сумі 8 800,00 грн. та суму процентів за користування кредитом в сумі 2 002,00 грн. На підставі наданих позивачем доказів суд встановив, що строк кредитування за вказаним договором позики становить 26 днів, доказів, що строк було продовжено позивачем не надано. Таким чином нарахування відсотків на період понад строку кредитування є незаконним. Отже, стягненню підлягає заборгованість\~ за договором позики № 78617641 від 16.05.2023 в розмірі\~ 10 802,00 грн, яка включає в себе суму позики 8 800,00 грн. та суму процентів за користування кредитом в сумі 2 002,00 грн. Отже, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 35 014,21 грн., що складається з заборгованості за кредитним договором № 7067021 в сумі 24 212,21 грн. та заборгованості за договором позики № 78617651 в сумі 10 802,00 грн. Судовий збір у справі, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 60,05 % від розміру задоволених судом позовних вимог, отже, судовий збір становить 1 818,31 грн.

Outcome: partial