Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

1.08.02.2024 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області. 2.Позивач просить суд: - стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з Державної казначейської служби України коштів з єдиного казначейського рахунку 59 000 грн. моральної шкоди, спричиненої невиконання рішення суду. 3.09.02.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 4.15.04.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву. 5.12.04.2024 позивач подав відповідь на відзив. 6. [PERSON] звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що він є пенсіонером СБУ, в 2014 році звільнений зі служби за вислугою років. З 23.04.2014 отримує пенсію. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок та виплату з 01.04.2019 пенсії з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 80% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум. 01.09.2021 було видано виконавчий лист на виконання рішення суду. 23.09.2021 державний виконавець відкрив виконавче провадження на виконання рішення адміністративного суду. З дати набрання законної сили рішенням суду (16.08.2021) до часу звернення до суду (а це 875 днів) рішення суду не виконано. Позивач вважає, що це підриває, як авторитет судової гілки влади, так і авторитет держави в цілому, а також усі принципи правосуддя та спричиняє йому моральні страждання (погіршення фізичного та морального стану), які він оцінює в 59 000 грн. 7.Відповідач проти позову заперечує. Рішення адміністративного суду від 14.07.2021 враховано для наступного обчислення пенсії позивачеві, а відповідачем проведено заходи для виконання цього судового рішення. Розмір пенсії позивача з 01.09.2021 становив 16 170,32 грн. Сума доплати за період з 01.04.2019 по 31.08.2021, яка становить 59 179,19 грн., обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації та буде виплачена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. Безпідставною є вимога про стягнення з ГУПФУ в Одеській області моральної шкоди, оскільки пенсія нарахована, перерахована та виплачується відповідно до чинного пенсійного законодавства. Судом встановлено такі обставини справи. 8. [PERSON] є інвалідом 2 групи, пенсіонером СБУ за вислугою років. 9.Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 (справа №420/7921/21), що набрало законної сили 16.08.2021, зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок та виплату з 01.04.2019 [PERSON] пенсії з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 80 % грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум. 10.01.09.2021 видано виконавчий лист на виконання рішення суду. 11.23.09.2021 державний виконавець відкрив виконавче провадження №66877555 з виконання зазначеного виконавчого листа та надано боржникові строк на виконання рішення суду. 12.Листом від 14.09.2023 вих.№ 1500-0505-5/128103 ГУПФУ в Одеській облатсті повідомило державного виконавця про виконання рішення, що [PERSON] 28.08.2021 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 80% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії. Розмір пенсії з 01.09.2021 становив 16 170,32 грн. Сума доплати за період з 01.04.2019 по 31.08.2021 з урахуванням фактично виплачених сум склала 59 279,19 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Виплата буде проведена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України. 13.Постановою від 26.09.2023 державний виконавець за безпідставне невиконання без поважних причин рішення суду наклав на боржника штраф. 14.З виписки №1335 за 2022 рік з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] вбачається наявність захворювань уретри та нирок в період з 07.07.2022 по 11.07.2022; за 2023 рік наявність жовчнокам`яної хвороби, калькульозного холециститу з супутньою гіпертонічною хворобою за період з 10.04.2023 по 14.04.2023; з виписного епікризу із медичної карти наявність гіпертонічної хвороби у період з 01.12.2023 по 13.12.2023; за 2023 рік наявність гіпертонічної хвороби, сечокамінної хвороби, жовчнокамінної хвороби, подагри, енцефалопатії змішаного генезу за період з 15.03.2024 по 22.03.2024. Висновки суду. 15.Предметом спору є стягнення з суб`єкта владних повноважень моральної шкоди, а його підставами - тривале та безпідставне невиконання рішення суду. Як на правову підставу відшкодування моральної шкоди позивач посилається на частину 1 статті 1173 ЦК України. 16.Захист порушених прав та інтересів здійснюється судом за вимогою особи, що вважає своє право порушеним (стаття 124 Конституції України, норми процесуального законодавства). 17.За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 18.Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. 19.Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 20.Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 21.Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 22.Як вбачається з підстав позову, між позивачем та відповідачем були публічно-правові відносини щодо перерахунку пенсії, що вирішувались судом адміністративної юрисдикції. 23.Рішення Одеського окружного адміністративного суду перебуває на примусовому виконанні в державного виконавця. 24.Внаслідок невиконання відповідачем рішення окружного адміністративного суду в позивача постало питання про відшкодування йому моральної шкоди. 25.Проте позивач не ставить вимогу про визнання протиправними дій, не звертався за встановленням судового контролю за виконанням рішення суду, а звертається до загального місцевого суду за правилами ЦПК України за відшкодуванням моральної шкоди на підставі ст. 1173 ЦПК України, вважаючи дії позивача завідомо протиправними. Протиправність, на думку позивача, полягає в тривалому невиконання судового рішення, що підриває авторитет судової гілки влади, авторитет держави, а також усі принципи правосуддя та спричиняє йому моральні страждання. 26.За правилами ч.3 ст. 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду. 27.А за правилами ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. 28.Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за сукупності таких умов: -вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; -такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. 29.При цьому суд звертає увагу, що місцевим загальними судам підсудні спори про відшкодування моральної шкоди саме у приватно-правових відносинах. 30.Велика Палата ВС у постанові від 09.02.2021 у справі № 520/17342/18 звертає увагу, що: ...Спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин. Аналіз положень частини 5 ст. 21КАС України та ч.1 ст. 19 КАС України у їх поєднанні дозволяє виснувати, що юрисдикція спору про стягнення моральної шкоди з суб`єкта владних повноважень визначається як за правовою природою правовідносин, зокрема публічно-правових, так і у зв`язку з тим, чи пред`явлено позов про стягнення моральної шкоди в одному провадженні з вимогою про вирішення публічно-правового спору. У випадку пред`явлення позову про відшкодування шкоди, у тому числі моральної, в іншому судовому провадженні такий спір підлягає розгляду за правилами цивільної або господарської юрисдикції, за виключенням випадку, якщо можливість об`єднання спорів у одне провадження в адміністративній юрисдикції не втрачена. 31.Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди заявлено окремо (самостійно) до загального місцевого суду без вимог, які можуть розглядатись за правилами адміністративного судочинства (де моральна шкода може бути похідною вимогою). Отже, позивач вважає, що заподіяння шкоди відбулось саме у приватно-правовій сфері, а не публічно-правовій, оскільки протиправність бездіяльності відповідача вважає очевидною. Тому й подав позов до цього суду. 32.За загальним правилом факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди й умовою цивільно-правової відповідальності. У зв`язку з цим, з`ясуванню підлягають обставини щодо шкоди, протиправної поведінки та причинного зв`язку між ними, вини особи. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Проте відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. 33.Відповідно до приписів статей 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. 34.На відміну від загальних норм статей 1166, 1167 ЦК України, що вимагають встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми статті 1173 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини органу державної влади та його посадової або службової особи. 35.За таких обставин необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою. 36.Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. 37.У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. 38.Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. 39.Отже, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. 40.У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.09.019 у справі № 916/1423/17 вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акту; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. 41.За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. 42.Але, суд звертає увагу, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди на підставі статей 1173 та 1174 ЦК України, презюмується лише вина органу, а не його протиправні дії чи бездіяльність. Тобто, протиправність має бути встановлена і лише тоді за правилами зазначених статей ЦК України, її при вирішенні питання про стягнення моральної шкоди її не потрібно доводити, а вина презюмується. 43.Разом з тим, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується. 44.Факт невиконання рішення суду щодо виплати нарахованої доплати до пенсії в сумі 59 279,19 грн. визнається відповідачем з причини відсутності виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. 45.Суд погоджується, що неможливість отримати доплату до пенсії становить очевидні незручності для особи, зокрема, й у вигляді нереалізованих законних очікувань особи отримати присуджені кошти та розпоряджатися ними. Пенсія є джерелом існування для людини. 46.Доплату до пенсії хоч і нараховано, але фактично її не виплачено, що триває з 2021 року. 47.Позивач просить стягнути з відповідача компенсацію за завдану йому моральну шкоду у розмірі 59 000 грн. 48.У зв`язку із невиплатою сум нарахованих доплат до пенсії позивачу було завдано моральних страждань. Зокрема, він розраховував на ці кошти, як засіб для задоволення життєвих потреб, пов`язаних з підтриманням стану здоров`я. Отже, наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів позивача про спричинення йому моральної шкоди. Також очевидним є те, що невиплата коштів позивачу протягом тривалого періоду, в сукупності з необхідністю відстоювати свої права у судовому порядку, вплинули на моральний стан позивача. 49.Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом. 50.Виходячи з статей 16 і 23\~ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. 51.Тлумачення статті 23\~ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду від 16.06.2022, справа №569/20510/19). 52.При визначенні грошової компенсації моральної шкоди, суд враховує засади розумності, виваженості та справедливості, характеру правопорушення, глибини душевних страждань. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. 53.Існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди. Суд вважає таку презумпцію особливо незаперечною у випадку надмірної затримки у виконанні державою (державного органу) винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу. Право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презумується. 54.Позивач не\~пояснив чому\~визначив розмір\~моральної шкоди\~саме в\~розмірі 59\~000\~грн.\~Можна лише\~припустити,\~що цей\~розмір відповідає\~розміру суми,\~яка нарахована\~позивачу,\~але й\~досі не\~виплачена -\~59\~279,19\~грн. 55.Водночас право особи на отримання моральної шкоди від тривалого невиконання рішення суду не може підміняти собою збагачення на недоотриману суму, інакше інститут відшкодування моральної шкоди нівелюється. Відтак, дотримуючись засад розумності та справедливості, суд вважає за доцільне визначити розмір компенсації моральної шкоди у розмірі 3 000 грн. 56.Таким чином, позовом підлягає до задоволення частково, а саме позивачу підлягає відшкодуванню моральна шкода в розмірі 3\~000 грн. 57.Судові витрати у справі відсутні.

Outcome: partial