Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві звернулось до Печерського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги охорони та пені за прострочення платежу, у якому просив стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 150100,00 грн, пені - 3524,27 грн, вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування позову вказано, що сторонами було укладеного договір № 83-Д/2016 про забезпечення охорони фізичної особи підрозділами поліції охорони від 29.04.2016, згідно з яким відповідач зобов`язалася вносити 100 % попередню оплату щомісячно до 05 числа кожного місяця шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача. Позивач свої договірні зобов`язання виконував у повному обсязі у відповідності до умов укладеного договору, а відповідач у повному обсязі не оплатив наданих послуг і станом на дату подачі позовної заяви відповіді на претензії від відповідача не надходило, а борг не сплачений і складає 150100,00 грн, розмір пені за весь період прострочення оплати - 3524,27 грн. На підставі викладеного просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 23.01.2023 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 08.03.2024 [PERSON] подав заяву про заміну позивача - Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві на [PERSON] , посилаючись на те, що відповідно до договору про відступлення права вимоги від 11.12.2023 право вимоги за договором № 83-Д/2016 про забезпечення охорони фізичної особи підрозділами поліції охорони від 29.04.2016 перейшло до останнього. Ухвалою суду від 12.03.2024 заяву [PERSON] про заміну позивача правонаступником в справі за позовом Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги охорони та пені за прострочення платежу - задоволено. Замінено позивача у цивільній справі за позовом Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги охорони та пені за прострочення платежу з Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві на правонаступника - [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, проте на адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. Під час судового розгляду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, судові повістки про виклик до суду, які були отримання особисто, що підтверджується рекомендованими повідомленнями (а.с. 57, 61). Крім того, 10.07.2023, 16.08.2023, 12.12.2023 до суду з`являвся представник відповідача - адвокат Дорошенко Є.В., який 12.03.2024 подав заяву про розгляд справи без участі відповідача (а.с. 101). Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що 29.04.2016 сторонами укладено договір № 83-Д/2016 (а.с. 10-21), предметом якого є забезпечення Управлінням поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві охорони (особистої безпеки) [PERSON] (замовник), а він зобов`язаний оплатити надані послуги: захист тілесної неушкодженості від протиправних посягань, забезпечення свободи її очевидних не протиправних дій, безпеки у місці перебування особи та за маршрутом її пересування, шляхом безпосереднього застосування працівниками охорони заходів спрямованих на відвернення і припинення злочинів та інших правопорушень проти особи. Відповідно до пункту 1.5 договору, замовник гарантує виконання умов здійснення цього договору на забезпечення її особистої безпеки, обов`язків, які покладає на неї цей договір. Згідно з пунктом 2.1 договору, ціна послуг охорони за цим договором є договірною і визначається на підставі протоколу узгодження договірної ціни за годину охорони згідно з додатком 2 до договору та кількості годин охорони згідно з дислокацією об`єкта охорони (додаток 3 до договору). Пунктом 2.6 договору передбачено, що оплата замовником за виконання заходів охорони особи згідно з цим договором здійснюється в національній валюті, на умовах попередньої оплати щомісяця, до 05 числа кожного місяця у вигляді внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок охорони у розмірі 100 % від суми вартості послуг охорони, визначеної згідно з дислокацією об`єкта охорони (додаток 3 до договору) та протоколом узгодження договірної ціни (додаток 2). Остаточний розрахунок проводиться протягом 10 банківських днів від дня підписання сторонами акту виконаних робіт. Відповідно до пункту 2.7 договору, датою оплати вважається дата зарахування коштів замовника на банківський рахунок охорони. Здійснення заходів охорони особи поза визначеного договором періоду оплачується замовником у повному обсязі за кожну годину надання послуг охорони понад встановлений договором час, як передбачено пунктом 2.9 договору. Оплата витрат, вказаних у п.п. 2.8, 2.9 цього розділу, здійснюється замовником на підставі акту виконаних робіт, який підписується сторонами в кінці кожного календарного місяця і по закінченню дії договору, як визначено пунктами 2.10, 2.11 договору. Підписаний сторонами акт про надання послуг є підтвердженням надання послуг охороною замовнику. Акти складаються, підписуються зі сторони охорони і надаються замовнику до 5 числа місяця, наступного за звітним. Акт про надання послуг підписується замовником протягом 2 робочих днів з дня його отримання. У разі відмови замовника підписувати акт про надання послуг, він вважається підписаним з моменту вручення його поштою замовнику, за адресою вказаною у договорі. Згідно з пунктом 11.2 договору, за кожний день прострочення платежів за здійснення заходів охорони замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу. Відповідно до додатку № 2 до договору № 83-Д/2016 (а.с. 23), сторонами досягнута домовленість про договірну ціну за здійснення заходів охорони у розмірі 76 грн за кожну годину виконання заходів охорони одним працівником. 29.012021 на рахунок Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві охорони сплачено [PERSON] за послуги охорони (поліц./воєн.), згідно з рахунком-фактурою № 000000024 від 01.01.2021 за договором № 83-Д/2016 від 29.04.2016, 176700,00 грн (а.с. 34-35). 31.01.2021 сторонами підписано акт №000000017 прийому-здачі наданих послуг за січень 2021 року на суму 275500,00 грн, а 10.02.2021 - акт №000000156 за лютий 2021 року на суму 51300,00 грн (а.с. 33). 05.02.2021 [PERSON] направлено повідомлення № 177/43/46/01-2021 про дострокове припинення дії договору (а.с. 29). 09.02.2021 наказом Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві № 48-Д договір від 29.04.2016 № 83-Д/2016 про забезпечення особистої безпеки фізичної особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , шляхом залучення до заходів охорони 2-х поліцейських та 1-го працівника воєнізованої охорони, вважається припиненим з 10.02.2021 (а.с. 30-31). 08 квітня 2021 року [PERSON] за вих. № 525/43/46/01-2021 направлено письмову претензію на суму боргу у розмірі 199 500, 00 грн, що утворився внаслідок неналежного виконання замовником зобов`язань з оплати послуг охорони згідно з договором 29 квітня 2016 року № 84-Д/2016. 01.03.2021 сторонами складено акт звірки взаємних розрахунків по договору 29.04.2016 № 83-Д/2016 з 01 січня 2021 року по 28 лютого 2021 року, за яким сальдо після звірки становить 150100,00 грн (а.с. 36). Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 11.12.2023, Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві відступило [PERSON] право вимоги за договором № 83-Д/2016 про забезпечення охорони фізичної особи підрозділами поліції охорони від 29.04.2016 (а.с. 92-98). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст. 903 Цивільного кодексу України, відповідно до якої замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у строки та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 978 Цивільного кодексу України, за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. В силу частини першої ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Із аналізу викладених вище правових норм випливає, що наявність обов`язку оплати за послуги охорони щомісячно, незалежно від фактичного часу охорони і вноситься шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця, вказаний у договорі, на умовах попередньої (авансової) оплати, до 05-го числа поточного місяця. Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено факт виконання позивачем зобов`язань по договору, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (наданих послуг), які містяться в матеріалах справи. Претензій від замовника (відповідача) з приводу якості охоронних послуг не надходило, незважаючи на це відповідач у порушення умов договору допустив заборгованість за надані послуги охорони на загальну суму 150100,00 грн. За приписами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до пункту 3 частини першої ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Умовами пункту 11.2 Розділу 11 договору передбачена відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату послуг у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. Пеня нараховується на суму простроченого платежу за кожен день прострочення оплати. Згідно з розрахунком з відповідача за весь період прострочення оплати підлягає стягненню 3524,27 грн пені. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 2270,00 грн. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved