Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 31.08.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції. У шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] донька [PERSON] . Вказував, що протягом останніх місяців поточного року у їх сім`ї відбувся розпад, через часті конфлікти та сварки, численні непорозуміння, незрозумілі звинувачення з побутових питань, що призвело до припинення фактичних відносин. Впродовж тривалого часу кожен з подружжя живе окремим життям, своїми особистими інтересами, що на його думку свідчить про припинення існування сім`ї. При цьому зазначив, що вихованням та піклуванням сина він займається самостійно. Відповідачка участі у вихованні та утриманні сина не приймає, грошових коштів не надає, зацікавленості у вихованні та розвитку дитини не проявляє. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Сина залишити проживати разом із батьком на його самостійному вихованні та утриманні, а доньку залишити проживати разом із матір`ю на її самостійному утриманні та вихованні. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо їх задоволення. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 31.08.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1465, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копій свідоцтв про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] . Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про залишення проживати сина разом із батьком, а дочки з матір`ю суд зазначає наступне. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що спір у сторін стосовно того з ким із батьків будуть проживати діти відсутній, він самостійно утримує, доглядає та виховує сина, забезпечує сину додаткові заняття у спорті та навчанні, звертається за медичною допомогою на підтвердження чого надав відповідні довідки, а тому просив залишити сина після розірвання шлюбу проживати разом із батьком на його самостійному вихованні та утриманні. Крім того між сторонами укладено нотаріально посвідчений, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Погорєловою М.Ю., договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, згідно якого батьки досягли згоди щодо місця проживання дітей, а саме що [PERSON] проживатиме разом із батьком який зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, самостійно утримувати, виховувати та забезпечити дитині достатній рівень життя та освіти. [PERSON] проживатиме разом із матір`ю, яка зобов`язана піклуватися про здоров`я дитини, самостійно утримувати, виховувати та забезпечити дитині достатній рівень життя та освіти. Дані обставини також підтвердила і відповідачка визнаючи позовні вимоги. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким будуть проживати діти, у суду не виникає, обидві сторони згідні з тим, що [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишається проживати разом із батьком та перебуватиме на його самостійному вихованні та утриманні, а [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишається проживати разом із матір`ю та перебуватиме на її самостійному вихованні та утриманні, виходячи із інтересів дітей, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved