Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання коштів у позику № 1986986 від 02.06.2021 року в розмірі 35752,00 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.06.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику № 1986986, шляхом обміну електронними повідомлення, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 02.06.2021 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір про надання коштів у позику № 1986986 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що знаходиться за адресою: http://www.credit7.ua. 02.06.2021 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозиції (оферту) щодо укладення договору № 1986986, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор С971, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 02.06.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику № 1986986 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1.2 Договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти. Відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши повернення суми наданого їй кредиту і процентів, нарахованих у строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 23.05.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 01.02-25/23, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала 35752,00 грн. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором № 1986986 від 02.06.2021 року становить 35752,00 грн., з яких: 10900,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 24852,00 грн. заборгованість по відсотках. За вказаних обставин, позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду з даним позовом. Аргументи учасників справи. Представником відповідача [PERSON] \~адвокатом Савченком Я.В. до суду подано відзив на позовну заяву ТОВ «Росвен Інвест Україна», відповідно до якого [PERSON] позовні вимоги заявлені до неї ТОВ «Росвен Інвест Україна» не визнає повністю. Зазначає, що матеріали позовної заяви не містять даних про здійснення кредитодавцем повідомлення клієнта про здійснення відступлення права вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 1986986 від 02.06.2021 року. Письмові повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, тобто від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та від ТОВ «Росвен Інвест Україна», із визначенням грошової вимоги, відповідачу не направлялися та ним отримані не були, що фактично є недотриманням вимог ч. 1 ст. 1082 ЦК України. Крім того, в реєстрі боржників № 1, який є додатком № 1 до договору факторингу від 23.05.2023 року № 01.02-25/23 відсутні дані про договір про надання фінансового кредиту № 1986986 від 02.06.2021 року, який укладався між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , тому представник відповідача вважає, що договір про надання фінансового кредиту № 1986986 від 02.06.2021 року до ТОВ «Росвен Інвест Україна» не передавався. Будь-які інші документи, які б свідчили про передачу вказаного договору до ТОВ «Росвен Інвест Україна» позивачем не надано. За таких обставин, на думку представника відповідача, ТОВ «Росвен Інвест Україна» позбавлений можливості звертатися до суду про стягнення заборгованості з [PERSON] коштів за вказаним договором про надання фінансового кредиту. Також, матеріали позовної заяви не містять первинних бухгалтерських документів, зокрема копії меморіального ордеру, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, чи інше, на підтвердження перерахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту № 1986986 від 02.06.2021 року, коштів на рахунок відповідача. Таким чином, позивачем не доведено факту передачі коштів відповідачу. Щодо стягнення з відповідача відсотків по кредиту вказав, що відповідно до п.1.1, п.1.2 договору про надання фінансового кредиту № 1986986 від 02.06.2021 року, товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 10900,00 грн., кредит надається строком на 30 днів, тобто до 02.07.2021 року, дата надання кредиту 02.06.2021 року. Згідно розрахунку надано позивачем, строкова заборгованість за відсотками по кредиту за період з 02.06.2021 року по 02.07.2021 року складає 17113,00 грн., прострочена заборгованість за відсотками по кредиту за період з 02.07.2021 року по 28.10.2021 року складає 24852,00 грн. За змістом договору про надання фінансового кредиту № 1986986 від 02.06.2021 року слідує, що даний договір укладений 02.06.2021 року та кредитні кошти надаються строком на 30 днів, тобто термін дії договору складає 30 днів. Прострочена заборгованість за відсотками по кредиту за період з 02.07.2021 року по 28.10.2021 року на суму 24852,00, нарахована за межами строку дії договору. З урахуванням вищевикладеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Росвен Інвест Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 1986986 від 02.06.2021 року в розмірі 35752,00 грн. відмовити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Позиція суду. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, вимоги позовної заяви підтримав повністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. \~ \~ \~ \~Відповідач та її представник, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явилася, у відзиві просили відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у поданому до суду відзиві, розгляд справи проводити у їх відсутності. \~ \~ \~ \~Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Судом встановлено, що 02.06.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику № 1986986, відповідно до якого відповідач отримав у позику кошти в розмірі 10900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, кінцева дата повернення позики 02.07.2021 року (надалі Договір). Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: знижена процентна ставка становить 1,90% від суми позики за кожен день користування позикою (693,50 % річних). Процентна ставка за понадстрокове користування позикою 1,90% за день. Орієнтована загальна вартість позики 17113,00 грн. Договір про надання коштів у позику № 1986986 від 02.06.2021 року було підписано відповідачем 02.06.2021 року шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором С971. 23.05.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 01.02-25/23, відповідно до якого кредитор (ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») передав у повному обсязі, а новий кредитор (ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») прийняв у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору до боржників, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором надання коштів у позику № 1986986 від 02.06.2021 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до цього договору (а.с. 25). Згідно витягу з Реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 17052023 від 17.05.2023 року та розрахунку заборгованості по договору позики № 01.02-25/23 від 23.05.2023 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 35752,00 грн., з яких: 10900,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 24852,00 грн. заборгованість по відсотках. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» доведено факт укладення між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] договору про надання коштів у позику № 1986986 від 02.06.2021 року. Як вбачається з позовної заяви, позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна» стверджує, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором про коштів у позику № 1986986 від 02.06.2021 року виконало та надало позичальнику грошові кошти. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Однак, будь-яких доказів, які б підтверджували твердження позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна» про те, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконав свої зобов`язання за договором про надання коштів у позику № 1986986 від 02.06.2021 року та здійснило переказ грошових коштів у сумі, визначеній цим договором, на рахунок відповідача [PERSON] , матеріали справи не містять. При цьому, суд звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву представником відповідача [PERSON] адвокатом Савченком Я.В. викладено позицію відповідача, відповідно до якої позовні вимоги ТОВ «Росвен Інвест України» не визнаються нею у повному обсязі, тобто не визнається і виконання ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» своїх зобов`язань за вищевказаним договором. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Верховний Суд 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц дійшов висновку про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердження перерахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відповідно до умов договору про надання коштів у позику № 1986986 від 02.06.2021 року, кредитних коштів на рахунок відповідача [PERSON] . За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем ТОВ «Росвен Інвест України» не доведено належними та допустимими доказами виконання ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» своїх зобов`язань за договором про надання коштів у позику № 1986986 від 02.06.2021 року, а саме надання [PERSON] фінансового кредиту у сумі 10900,00 грн. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Так, 23.05.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» («Клієнт») та ТОВ «Росвен Інвест Україна» («Фактор») укладено договір факторингу № 01.02-25/23. Відповідно до п. 2.1 вказаного Договору факторингу, у відповідності до умов цього договору, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Згідно п.2.2 зазначеного Договору факторингу, загальний розмір заборгованостей складає 105497574,60 грн., згідно з Реєстром боржників, який складається сторонами в паперовому вигляді та у формі електронного документі. Відповідно до п.2.3 вказаного Договору факторингу, реєстр боржників на паперовому носії (з основною інформацією за кредитними договорами) підписується уповноваженими представниками сторін і скріплюється печатками сторін і є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п. 3.1.1 зазначеного Договору факторингу, права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2 цього договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені кредитними договорами. Відповідно до п. 3.1.2 вказаного Договору факторингу, для підтвердження наявності та дійсності прав вимоги, клієнт зобов`язується передати фактору документацію в порядку та строки, що передбачені цим договором. Згідно п. 3.1.3 зазначеного Договору факторингу, право вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості за кредитними договорами. Разом з правами вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим договором. До позовної заяви ТОВ «Росвен Інвест України», як доказ переходу права вимоги за договором про надання коштів у позику № 1986986 від 02.06.2021 року, додано копію Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу від 23.05.2023 року № 01.02-25/23, який є Додатком № 1 до Договору факторингу від 23.05.2023 року № 01.02-25/23. Згідно п.1.1 вказаного Договору факторингу, реєстр боржників - це погоджений сторонами перелік боржників, їх кредитних договорів, договорів забезпечення, права вимог за якими відступаються за цим договором, особистих даних і розмірів грошових зобов`язань кожного з них із зазначенням суми заборгованості, а також інших даних у разі їх наявності у клієнта, за формою, наведеною в Додатку № 1 до цього Договору. Таким чином, вищевказаним договором факторингу передбачено, що Додаток № 1 до Договору факторингу містить інформацію, зокрема, про розмір грошових зобов`язань кожного з боржників з переліком їх особистих даних. У наданій позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» копії Додатку № 1 до Договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 року Реєстрі боржників, яка є фактично копією першої та останньої сторінки цього додатку, наявний перелік боржників із зазначенням номеру кредитного договору, адреса реєстрації, особистих даних і розмірів грошових зобов`язань кожного з них із зазначенням суми заборгованості. Крім того, позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» до позовної заяви додано Витяг з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 року, згідно якого, за твердженням позивача, у Реєстрі боржників № 1, який є Додатком № 1 до Договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 року, наявні відомості про кредитний договір № 1986986 від 02.06.2021 року, боржником за яким є [PERSON] , загальна сума заборгованості 35752,00 грн., з яких: 10900,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 24852,00 грн. заборгованість по відсотках. Разом з тим, суд вважає, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити юридичний зв`язок Витягу з реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 року з Реєстром боржників № 1, який наведений в Додатку № 1 до Договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 року, та який був би належним доказом наявності в позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна» права вимоги до відповідача [PERSON] за договором про надання коштів у позику № 1986986 від 02.06.2021 року, що укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] , оскільки відомості про боржника [PERSON] у Реєстрі боржників № 1, який наведений в Додатку № 1 до Договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 року, відсутні. За вказаних обставин, суд позбавлений об`єктивної можливості встановити наявність у Реєстрі боржників № 1, який є Додатком № 1 до Договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 року, відомостей щодо договору про надання коштів у позику № 1986986 від 02.06.2021 року, що укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] , наявність у останньої заборгованості за цим договором та її складових. Сам по собі Витяг з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 року суд не може взяти до уваги, оскільки такий документ сформований одноосібно позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна», з можливістю внесення до нього будь-яких даних, які фактично не підтверджені належними та допустимими доказами. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» не доведено належними та допустимими доказами перехід до нього, на підставі Договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 року, прав вимоги за договором про надання коштів у позику № 1986986 від 02.06.2021 року, що укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] . Суд звертає увагу, що позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна», як фактор, у відповідності до п.3.1.2 Договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 року, мав отримати від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» не лише кредитний договір, але і документацію, що стосується перерахування коштів на рахунок боржника, а також заборгованості боржника, яка підтверджує дійсність та наявність права грошової вимоги до боржника, тобто мав отримати детальні розрахунки заборгованості за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги. До позовної заяви ТОВ «Росвен Інвест Україна» додано розрахунок заборгованості за договором про надання коштів у позику № 1986986 від 02.06.2021 року за період з 02.06.2021 по 28.10.2021 року, який складений позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна», відповідно до якого, станом 28.10.2021 року заборгованість [PERSON] становила 35752,00 грн., з яких: 10900,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 24852,00 грн. заборгованість по відсотках, яка нарахована у період з 02.06.2021 року по 28.10.2021 року. Разом із цим, з вищевказаного наданого позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» додатку до позовної заяви, неможливо встановити отримання відповідачем від кредитодавця ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредитних коштів, дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», тощо. Зазначені суми заборгованості за кредитом, які визначені позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна», є відображенням виключно односторонніх арифметичних розрахунків позивача, з можливістю внесення до нього будь-яких даних, які фактично не підтверджені належними та допустимими доказами, внаслідок чого не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, у зв`язку з чим не можуть слугувати доказами безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача з огляду на їх неналежність та не допустимість. Належних розрахунків заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором, які виконані первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до укладення Договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 року, позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» не надано. Крім того, Верховний Суд України у постанові від 14 червня 2018 року в справі №364/737/17 зазначив, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Таким чином, позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна», звертаючись до суду з даним позовом, повинен був отримати від первинного кредитора, у даному випадку ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» первинні документи, які підтверджують перерахування на належний відповідачу [PERSON] рахунок чи видачу їй коштів за вищевказаним кредитним договором, а також розміру заборгованості за ним. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 2\~ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Створені позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» документи, які містять інформацію про розмір заборгованості відповідача [PERSON] , не є належними доказами фактичного отримання відповідачем коштів від позикодавця або здійснення розрахункових операції в її інтересах. За вказаних обставин, суд позбавлений об`єктивної можливості встановити отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів за вищевказаним договором, перевірити розмір нарахованих сум боргу та процентів. Звертаючись до суду, позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна» у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, однак не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Отже, ТОВ «Росвен Інвест Україна» не довів заявлених позовних вимог, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком, передбаченим статтями\~12,\~13,\~81 ЦПК України. Вказаний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21. Крім того, у своїй позовній заяві до суду ТОВ «Росвен Інвест Україна» просило розглянути справу у його відсутність, при цьому до розгляду справи по суті клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв. Отже, позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна» на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа № 755/18920/18, провадження № 6117205ск19. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» не доведено належними та допустимими доказами заявлені вимоги, внаслідок чого підстави для задоволення позову відсутні. Розподіл судових витрат між сторонами. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» задоволенню не підлягають у повному обсязі, відтак, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача судові витрати на користь позивача стягненню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed