Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

06.07.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що вона та відповідач 25.11.2011 зареєстрували шлюб. В шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Дитина знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. Згідно наданих матеріалів справи, відповідач [PERSON] , [INFO] , є громадянином Турецькою Республіки, паспорт № [NUMBER] , який дійсний з 10 листопада 2011 року по [INFO] , та зазначено останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] , проте за за вказаною адресою не проживає та не отримує процесуальні документи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 серпня 2020 року витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетинання відповідачем кордону України. Між Україною та Турецькою Республікою було укладено угоду про правову допомогу та співпрацю у цивільних справах, ратифіковану Законом України від 05.07.2001, набрав чинності 06.08.2001. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 вересня 2020 року ухвалено звернутися до компетентного суду Турецької Республіки із судовим дорученням про вручення відповідачу документів та здійснення окремих процесуальних дій. Провадження у цивільній справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення про надання правової допомоги. 31 липня 2023 року від на адресу суду надійшли матеріали, які отримані поштою Міністерством юстиції України. складені в ході виконання на території Турецької Республіки судового доручення Жовтневого районного суду м. Харкова відносно [PERSON] , складені турецькою мовою. В судовому засідання позивач підтримала позовні вимоги, зазначила, що відповідач не надає допомогу та просила стягнути з відповідача аліменти на утриманні спільного сина в розмірі 1/3 частини доходів відповідача. Надано переклад матеріалів виконання судового доручення Суд вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 25.11.2011 року [PERSON] , [INFO] , громадянин Республіка Туреччини уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №635 та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.11.2011 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (том №1 а.с. 8). У позивача та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис №313 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 08.05.2012 року. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] , який проживає разом із позивачем (том №1 а.с. 7, 12). Відповідно до інформації, наданої Адміністрацією Держприкордонслужби від 14.08.2020 громадянин Турецької Республіки [PERSON] , [INFO] , 13.01.2018 року перетнув кордон напрям виїзд Харків Стамбул (том №1 а.с. 38). На виконання судового доручення, Суд першої інстанції у цивільних справах Єнішехір Турецької Республіки, у справі 2023/94 у судовому засіданні від 17.04.2023 року вручив копію позовної заяви відповідачу [PERSON] , та отримав наступні пояснення, що відповідач з позивачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі, син проживає разом із матір`ю в Україні. 3- 4 роки тому регулярно відправляв гроші своєму синові, однак останні роки син говорив що гроші не витрачаються на нього, мати витрачає їх на власні потреби, через це грошей не надсилає. Наразі немає можливості платити аліменти ні синові ні дружині, не працює вже 3-4 місяці, не має доходу, відсутнє власне рухоме чи нерухоме майно (том №2 а.с. 67-68). Відповідач будь яких заперечень проти розгляду справи не висловлював, додаткових заяв та клопотань до суду не надсилав. В силу ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України,\~Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ч.ч.1,2\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від\~\~ 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі-Конвенція ООН) про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~Конвенції про\~міжнародне стягнення\~аліментів на\~дітей та\~інших видів\~сімейного утримання»,\~23\~листопада 2007\~року у\~м.\~Гаазі (далі\~Конвенція),\~ратифіковану Законом\~України «Про\~ратифікацію Конвенції\~про міжнародне\~стягнення аліментів\~на дітей\~та інших\~видів сімейного\~утримання» №\~26-VII\~від 11\~січня 2013\~року,\~набрав чинності\~25.02.2013\~(далі\~Закон України\~№ 26-VII),\~Держави,\~які підписали\~цю Конвенцію, нагадуючи, що відповідно до статей 3 й 27\~Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року: - в усіх діях стосовно дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; - кожна дитина має право на рівень життя, що відповідає фізичному, розумовому, духовному, моральному та соціальному розвиткові дитини; - один з батьків (батьки) або інші особи, які відповідають за дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини; - держави-учасниці повинні вживати всіх відповідних заходів, у тому числі стосовно укладення міжнародних угод, для забезпечення стягнення утримання на дитину з одного з батьків (батьків) або інших осіб, які відповідають за дитину, зокрема у випадках, коли такі особи проживають у державі, іншій, ніж та, у якій проживає дитина. Положення цієї Конвенції застосовуються до дітей незалежно від сімейного стану батьків. Законом України № 26-VII визначено, що Україна відповідно до\~статті 62 Конвенції\~залишає за собою право застосовувати\~Конвенцію\~до зобов`язань про утримання, що виникають з відносин між батьками та дитиною, стосовно особи віком до 18 років. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, враховуючи, що малолітній [PERSON] виховується матір`ю, і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний та має змогу сплачувати аліменти, надані позивачем докази і встановлені судом обставини, пояснення відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, визначивши їх у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнена. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial