Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивував тим, що відповідач\~ [PERSON] не виконав\~ взяті на себе за кредитним договором №5/23657759 від\~ 02.06.2020 року зобов`язання, а саме: у встановлений договором строк не повернув ТОВ "Фінансова компанія "КРЕДИТ- КАПІТАЛ" одержану суму позики. Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ "Фінансова\~компанія "КРЕДИТ- КАПІТАЛ" заборгованість у розмірі \~51\~032, 26 грн. та судові витрати: судовий збір у сумі\~\~3\~028,00 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 15.01.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою\~ суду\~ від 09.02.2024 року\~поновлено відповідачу строк на подання відзиву по цій цивільній справі та прийнято і долучено його до матеріалів справи, відкладено підготовчесудове \~засідання. Ухвалою\~ суду\~ від 13.03.2024 року\~ підготовче\~провадження у справі закрито\~ та \~призначено\~справу до судового розгляду. Ухвалою\~ суду\~ від 30.04.2023 року\~відкладено судове засідання. У судове засідання представник ТОВ "Фінансова\~компанія "КРЕДИТ- КАПІТАЛ" Панасюк Х.М. не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги\~\~підтримала повністю проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача\~ [PERSON] адвокат Винниченко Л.П. в судове засідання не з`явилася, подала відзив на позов, в якому просила частково задоволити позов в сумі тіла кредиту 21\~116, 67 грн., а в іншій частині позову просила відмовити, так як відповідач перебуває на військовій службі та просила суд розглянути справу за їх з відповідачем відсутності. Представник ТОВ "Фінансова\~компанія "КРЕДИТ- КАПІТАЛ" Панасюк Х.М. подала заперечення на відзив на позов в якому просила суд задоволити позов оскільки позивач виконав договір і надав кредит, а відповідач, підписавши договірє, свідомо обрав умови кредитування, викладені у договорі. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.ст.6,\~627 ЦК України\~- сторони є вільними в укладенні договору. Судом встановлено, що 02.06.2020 року\~\~ [PERSON] звернувся\~\~до\~\~АТ "Креді Агріколь Банк"\~з метою\~\~отримання\~\~кредиту,\~\~у\~\~зв"язку\~\~з чим\~\~02.06.2020 року\~\~підписав кредитний договір №5/23657759,\~\~відповідно до якого товариство надало йому суму позики 27\~965, 17 грн. Відповідач з умовами договору, укладеного з позивачем, був ознайомлений та з ними погодився. Зазначені умови договору не визнані недійсними в установленому законом порядку. 16.12.2021 року між АТ "Креді Агріколь Банк"\~\~та ТОВ "Фінансова\~компанія "КРЕДИТ- КАПІТАЛ" укладений договір відступлення прав вимоги № 3-2021, відповідно до умов якого позивач набув права грошових вимог кредитора за кредитними договорами, що входять до портфеля заборгованості та вказані у реєстрі боржників, в тому числі за укладеним між АТ "Креді Агріколь Банк"\~\~ та [PERSON] кредитним договором №5/23657759 від\~ 02.06.2020 року, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.\~526, ч.1 ст.625 ЦК України\~\~\~\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~\~\~\~Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно вимог ст.ст.\~1054,\~1055,\~1049,\~546 ЦК України\~за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно ч.1 ст.1050 ЦК України ящо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу. Відповідно ч.1\~ст.1050\~ЦК України\~боржник не\~звільняється\~від\~відповідальності за\~неможливість\~виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку\~з\~тим,\~що\~позичальник [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашав кредит, станом на дату подання позову, тобто 11.01.2024 року він заборгував позивачу по вищевказаному зобов`язанню 51\~032, 26 грн., в тому числі: 21\~116, 67 грн. строкова заборгованість; 6\~848, 50 грн. прострочена заборгованість; 162, 35 грн. нараховані відсотки; 4\~620, 66 грн. прострочені відсотки; 962, 32 грн. комісія: 17\~321, 76 грн. прострочена комісія. Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16, визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Таким чином, оскільки відповідачем не спростовано отримання ним саме споживчого кредиту на строк 60 місяців до 02.06.2025 року у сумі 27\~965, 17 грн. та визнано позов в частині строкової заборгованості в сумі 21\~116, 67 грн., вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими, а саме на суму 27\~965, 17 грн. (21\~116, 67 грн. строкова заборгованість + 6\~848, 50 грн. прострочена заборгованість). Враховуючи, що відповідачем не заявлено клопотання про витребування детального розрахунку заборгованості щодо нарахованих відсотків, суд позбавлений можливості перевірити період їх нарахування та відняти період перебування відповідача на військові службі, а тому позов в частині стягнення відсотків на суму 4 783, 01 грн. (162, 35 грн. нараховані відсотки; 4\~620, 66 грн. прострочені відсотки) підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення комісії. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення 962, 32 грн. комісії та 17\~321, 76 грн. простроченої комісії, суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2023 року № 204/224/21. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України«Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18Закону України«Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України«Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8Закону України«Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України«Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України«Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України«Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України«Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11Закону України«Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України«Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22). Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 962, 32 грн. та простроченою комісією у розмірі 17\~321, 76 грн. За таких обставин, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №5/23657759 від\~ 02.06.2020 року в сумі 32\~748, 18 грн., в тому числі: 21\~116, 67 грн. строкова заборгованість; 6\~848, 50 грн. прострочена заборгованість; 162, 35 грн. нараховані відсотки; 4\~620, 66 грн. прострочені відсотки. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~943,\~11 грн., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial