Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

У травні 2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК. Управління нерухомостю» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості у загальному розмірі 52856,61 грн за період з 01.03.2020 по 28.02.2023, з яких: 50188,50 грн - заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги, послуги управління по утриманню квартири № 427 , а також 2042,50 грн - інфляційне збільшення, 625,61 грн - 3% річних. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 03.04.2019 та договору від 10.04.2019, укладеного з Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Дипломат Хол», він є виконавцем послуг у багатоквартирному будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, на його прилеглій прибудинковій території за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі є власниками квартири, розташованих у вказаному багатоквартирному будинку. Відповідачі не виконали умови вказаного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 01.03.2020 по 28.02.2023. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у загальній сумі 52856,61 грн за період з 01.03.2020 по 28.02.2023, з яких: 50188,50 грн - заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги, послуги управління по утриманню квартири № 427 , а також 2042,50 грн - інфляційне збільшення, 625,61 грн - 3% річних. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.05.2023 року відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК. Управління нерухомістю» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.09.2023 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК. Управління нерухомістю» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК. Управління нерухомістю» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з?явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначив, що просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відпвоідачі в судове засідання не з?явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, будь-яких заяв та клопотань до суду не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.04.2019 протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дипломат Хол» № 9/19.03. Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК. Управління нерухомостю» визначено управителем багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується також договором з Об?єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Дипломат Хол» від 10.04.2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Згідно із вказаним договором виконавець зобов`язався надавати співвласникам послуги управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати Замовнику послуги з управління згідно з вимогами законодавства та умовами договору. Відповідно до п. 10 Договору, кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території з управління багатоквартирним будинком, встановлено розміри тарифу на послуги з управління будинку (договірна ціна послуги). З 01.05.2019 року ціна послуги з управління будинку: квартири (житлові приміщення) - 9,75 грн./lм2, машиномісце (паркомісце підземного паркішу) - 9,87 грн./l м2 (розрахунок заборгованості з 01.04.2020 року в межах позовної давності). Протоколом №20/17.12 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 02.01.2021 року (додається до заяви) та відповідно до п. 10 Договору від 10.04.2019 року, Додаткової угоди № 1 від 04.01.2021р. до Договору (додається до заяви), кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території з управління багатоквартирним будинком, встановлено розміри тарифу на послуги з управління будинку (договірна ціна послуги). З 04.01.2021 року ціна послуги з управління будинку: квартири (житлові приміщення) - 11,71 грн./l м2, машиномісце (паркомісце підземного паркінгу) - 11,71 грн./l м2. Розпорядженнями Київської Міської Державної Адміністрації №490 від 05.03.2021р. та №2089 від 30.09.2021р. (додаються до заяви) встановлений тариф на комунальну послугу теплова енергія, послуги з постачання гарячої води -1 659,10 грн./l Гкал. Зазначені рішення зборів щодо встановлення тарифів за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, комунальної послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води та вивезення сміття на момент розгляду справи є чинними і не скасовані у визначений законом спосіб. Рішенням Господарського суду м. Києва від 05.11.2021 року та Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2022 року у справі №910/7780/21 доведено правомірність та законність проведених загальних зборів та результатів голосування співвласників від 03.04.2019 та 02.01.2021 року, оформлених Договорів щодо надання житлово-комунальних та послуг управління ТОВ «ПОРЯД. ОК. УН» в багатоквартирному будинку [ADDRESS] . Рішення не оскаржені в касаційному порядку та є такими, що набрали законної сили. Змістом положень ч. 4. ст. 82 ЦПК України, вказано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідачі, згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (додається до заяви) являються власниками квартири [ADDRESS] . На підставі спільної часткової власності розподіл часток власності визначений наступним чином: за Відповідачем-1 - [PERSON] - розмір частки 1/3; за Відповідачем-2 - [PERSON] - розмір частки 2/3. Згідно розрахунку від 28.02.2023 року, наданого позивачем, який міститься в матеріалах справи та не спростований відповідачами по квартирі [ADDRESS] складає 52856,61 грн за період з 01.03.2020 по 28.02.2023, з яких: 50188,50 грн - заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги, послуги управління по утриманню квартири № 427 , а також 2042,50 грн - інфляційне збільшення, 625,61 грн - 3% річних. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об`єднання передано управителю, відносини з управління регулюються договором, укладеним між об`єднанням і управителем, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. В силу положень ч. 1 ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. У постанові Верховного Суду від 18.05.2020 у справі №176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційне збільшення в розмірі 2042,50 грн. та 3% річних в розмірі 625,61 грн., нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, суд відзначає наступне. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Проте слід врахувати, що 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: - нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; - припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Таким чином, позовні вимоги в частині інфляційних втрат в розмірі 2042,50 грн. та 3% річних в розмірі 325,61 грн., нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, підлягають задоволенню, оскільки нараховані правильно з урахуванням вимог вищенаведеної постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206. Щодо стягнення правничої допомоги з відповідачів на користь позивача, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2. ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 1 статті 137 ЦПК України, визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім того, ст. 136 ч. 4 ЦПК України, встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 136 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та\\або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру витрат, понесених на правничу допомогу позивач до суду надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 001015 адвоката Верхогляд М.Л. Разом з цим, позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження отримання юридичних послуг, зокрема, не надано договору про надання правничої допомоги, відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку. Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК. Управління нерухомістю» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню. Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2684 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved