Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

У березні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просить: [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком дитини: [PERSON] , [INFO] та зобов`язати Врадіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області внести відомості до актового запису № 136 від 05.11.2021, здійсненого Кривоозерським відділом ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про народження [PERSON] [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , місце народження: с. Вербове Голованівського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що внаслідок фактичних шлюбних відносин з [PERSON] у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , проте позивач записала дитину на своє прізвище, а з кінця 2023 року вана з відповідачем припинили спільне проживання. По батькові дівчинку вказано " [PERSON] " Однак наразі позивач бажає щоб батько доньки був вказаний у її актовому записі про народження. У зв`язку з викладеним позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 30.04.2024 у вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження. 21.06.2024 у справі було змінено третю особу з Первомайського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області на Врадіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області. Сторони в судове засідання не з`явилися, у зв`язку із чим фіксування судового засідання не здійснювалось за допомогою технічних засобів. У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву із клопотанням про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав заяву із клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, вирішення спору залишив на розсуд суду. Суд, з`ясувавши позиції сторін на підставі їхніх заяв, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] у с.м.т.Любашівка Подільского району Одеської обалсті народилася [PERSON] , батьками якої зазначено: [PERSON] і [PERSON] , про що було зроблено актовий запис № 136 від 05.11.2021, що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кривоозерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської обалсті Південного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м.Одеса). Відромості про батька до актового запису дитини були внесені на пісдтаві ст. 135 СК України. Відповідно до п. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою ст.ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно з п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст.134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у ст.ст. 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом враховано, що відповідачем визнано позов, а відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання відповідачем позову, приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим, та з врахуванням зазначених вимог закону підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України на відповідача слід покласти відшкодування витрат понесених позивачем на сплату судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved