Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

19.03.2024 до Дарницького районного суду м. Києва за підсудністю з Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 630962181 у розмірі 139 420,31 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 07.09.2023 між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630962181, відповідно до умов якої банк надав позичальнику кредит, а, останній, зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах цього договору. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Позивач вказує, що банк свої зобов`язання, передбачені кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Однак, відповідач, передбачені кредитним договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед банком виникла заборгованість, яка складає суму в розмірі 139 420,31 грн. З огляду на неналежне виконання відповідачем взятих зобов`язань, перед банком утворилась заборгованість, яку відповідач добровільно погашати відмовляється, відтак позивач стягнути заборгованість за кредитним договором в судовому порядку. Ухвалою від 10.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 27.05.2024 до суду від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що згідно анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб від 16.07.2018 передбачено укладання договору, натомість в матеріалах справи відсутній договір як таким, що свідчить про недоведеність позовних вимог. Наданий до суду паспорт споживчого кредиту не є кредитним договором в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та не може підтверджувати укладання кредитного договору. Позивачем незаконно стягнуті з відповідача проценти, які не були обумовлені в двосторонньому порядку, а тому штучно було збільшено суму заборгованості. Матеріали справи не містять підтверджень щодо двостороннього погодження нарахування комісії, а тому фактично сплачена комісія повинна зарахуватися в погашення основної суми боргу. Відповіді на відзив позивач до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року, а відтак АТ «Сенс Банк» є законним правонаступником прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк». З матеріалів справи вбачається, що 16.07.2018 [PERSON] акцептовано оферту на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк», шляхом підпису відповідної анкети-заяви. За умовами оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії - 200 000 грн; процентну ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою встановлено на рівні 26% річних; тип процентної ставки - фіксована. Матеріали цивільної справи містять виписку по рахунку відповідача, за текстом якої вбачається, що вона стосується періоду з 16.07.2018 по 12.02.2024, а також виписку щодо фінансових трансакцій за рахунком за період з 19.07.2018 по 08.01.2022. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, позивачем зазначено, що дата надання кредиту - 16.07.2018; сума ліміту - 25 000,00 грн та 67 141,47 грн без зазначення дат, коли було збільшено кредитний ліміт; заборгованість станом на 12.02.2024 становить 139 420,31 грн. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів надання банком кредиту позичальнику саме 07.09.2023, як зазначено у позовній заяві, оскільки єдиний доказ, наявний в матеріалах справи, який свідчить про початок кредитних правовідносин між позивачем та позичальником, це - оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, акцептована шляхом підпису відповідної анкети-заяви. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, за останнім рахується заборгованість у розмірі 139 420,31 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач просить суд стягнути з відповідача 139 420,31 грн суми заборгованості за наданим кредитом, однак матеріали справи не містять відомостей щодо оформлення та надання кредиту саме 07.09.2023, суми наданого кредиту. Надана стороною позивача виписка по рахунку відповідача не підтверджує наявність у останнього залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 139 420,31 грн. У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредиту 07.09.2023. Отже доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають задоволенню як необґрунтовані. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed