Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позов мотивувала тим, що 02.07.2004 між сторонами було зареєстровано шлюб, у якому народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Наразі син [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття та навчається на IV курсі у Відокремленому структурному підрозділі Вінницького фахового коледжу будівництва, архітектури та дизайну Київського національного університету будівництва і архітектури. Син Владислав проживає та зареєстрований разом із матір`ю. У зв`язку з навчанням на денній формі син [PERSON] самостійного заробітку немає та потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, який являється фізично здоровою людиною працездатного віку, працює, інших утриманців немає та має можливість надавити таку допомогу. З огляду на викладене позивач просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача до досягнення [PERSON] 23-річного віку або до закінчення ним навчання. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2024 було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 08.05.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву поданий представником відповідача [PERSON] адвокатом Бевз О.І., яка діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1081051 від 26.04.2024, відповідно до якого відповідач готовий сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , що продовжує навчання у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача на період його навчання, а саме до 30.06.2024, з огляду на те, що на утримані відповідача перебуває неповнолітня донька [PERSON] , при цьому відповідач має мінливий нестабільний дохід. Відповідач [PERSON] зауважив, що проживає разом із [PERSON] та дітьми за однією адресою: [ADDRESS] . Вказав, що він утримував та продовжує утримувати дітей [PERSON] та [PERSON] , які проживають разом з ним. При цьому вказує, що позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що відповідач не здійснює утримання сина. Окрім того, відповідач зауважив, що син [PERSON] закінчує навчання 30.06.2024, тому підстави для стягнення аліментів до досягнення ним 23 років відсутні. Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористалася. Будь-яких клопотань від сторін до суду не надійшло. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, що ґрунтуються на вимогах ст. 182, 199, 200 СК України. Судом установлено, що 02.07.2024 між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за актовим записом №946 (а.с. 3). У шлюбі народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.02.2005 та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.03.2009 (а.с. 4, 27). Син [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття. Згідно довідки Відокремленого структурного підрозділу Вінницького фахового коледжу будівництва, архітектури та дизайну Київського національного університету будівництва і архітектури №150/24 від 18.03.2024 [PERSON] дійсно навчається у Відокремленому структурному підрозділі Вінницького фахового коледжу будівництва, архітектури та дизайну Київського національного університету будівництва і архітектури на IV курсі в групі 41-Б за освітньо-професійною програмою Будівництво та експлуатація будівель і споруд на денній формі навчання за державним замовленням з 01.09.2020 р. по 30.06.2024 (а.с. 6). Згідно акту про проживання у приміщення від 09.04.2024 [PERSON] разом із [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Водночас відповідач також має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру Вінницької міської територіальної громади про реєстрацію місця проживання особи №17569 від 12.04.2024, а також витягом з реєстру територіальної громади №2024/004111010 від 24.04.2024 (а.с. 16, 28). При цьому доказів про надання допомоги на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання, відповідач не надав. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [PERSON] досяг повноліття, є меншим 23 років, продовжував навчання, відомості про отримані ним доходи відсутні, а тому суд дійшов висновку, що син потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу в певній мірі. При цьому суд враховує, що відповідач не заперечував щодо права сина на отримання аліментів та свого обов`язку по його утриманню на період навчання, доказів неможливості надання такої допомоги суду не надав. Щодо розміру аліментів, то суд враховує, що згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як зазначалося вище суд дійшов висновку, що повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а батько може надавати таку допомогу в певній мірі. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, а також те, що на утриманні у відповідача є також інша донька, те, що відповідач доказів неможливості утримувати доньку суду не надав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, витрати пов`язані з навчанням (проїзд до навчального закладу, харчування, забезпечення базовими організаційними речами та приладдям) та обставини, що встановленні судом та мають значення в їх сукупності, зокрема й щодо можливості кожного із батьків надавати допомогу, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/5 частки доходу відповідача. При визначені розміру аліментів суд взяв до уваги правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 24.12.2014 в справі №6-186цс14, та врахував всі обставини, визначені ст. 182 СК України, та певну можливість утримання сина матір`ю (позивачем), як-то визначено ст. 200 СК України. При цьому суд звертає увагу, що позивачем не надано суду жодного обґрунтування розміру аліментів, про стягнення якого заявлено позов та можливості їх сплати у визначеному нею розмірі відповідачем. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 201, 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 25 березня 2024 року. Суд також звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 199 СК України право повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, на її утримання припиняється у разі припинення навчання, а тому суд при визначенні періоду стягнення аліментів приймає до уваги термін навчання [PERSON] у Відокремленому структурному підрозділі Вінницького фахового коледжу будівництва, архітектури та дизайну Київського національного університету будівництва і архітектури з 01.09.2020 по 30.06.2024, вказаний у довідці №150/24 від 18.03.2024. Будь-яких інших доказів щодо продовження навчання матеріали справи не містять. Відтак враховуючи, що на момент ухвалення судом даного рішення [PERSON] закінчив навчання у вказаному навчальному закладі 30.06.2024, відтак суд вважає, що аліменти на його утримання підлягають стягненню до закінчення навчання, тобто до 30.06.2024, але не більше ніж до досягнення 23 років. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов задоволено частково, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 968,96 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам).

Outcome: partial