Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2015 року. Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначила, що причиною розпаду їхньої сім`ї є те, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Як виявилося, в них різні характери, різні погляди на сімейне життя, на сімейні цінності, на ставлення один до одного, як подружжя. Крім того зазначила, що станом на день повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, вона з сином проживали у м. Маріуполі, а чоловік перебував за межами України, працював в Польській Республіці. Однак, конфлікти з приводу ведення сімейного бюджету, ведення домашнього господарства, виховання їхнього сина та подальшого облаштування їхньої сім`ї у чужій країні, виснажили її. В травні 2023 року вона з сином повернулися в Україну, і стали проживати в с. Глибочок Чортківського району, де повністю облаштували свій побут. Характер чоловіка змінити вона не може, а він сам змінити ставлення до неї, до сімейних обов`язків не бажає. А тому, вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше спільне життя з відповідачем, збереження шлюбу, суперечить її інтересам, в зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 07 червня 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. З метою недопущення порушення прав та законних інтересів відповідача, такий про надходження позову та відкриття провадження у справі повідомлявся 10 червня 2024 року через офіційний веб - сайт суду. На момент розгляду справи судом відповідачем відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 02 вересня 2013 року виконкомом Лебединської сільської ради Новоазовського району Донецької області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 02 вересня 2013 року у виконкомі Лебединської сільської ради Новоазовського району Донецької області, про що складено актовий запис № 6. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові « [PERSON] », дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя має одну неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис. Наміру зберегти шлюб, ні позивачка, ні відповідач не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки суму понесених нею судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved