Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до [PERSON] та [PERSON] у якому просить стягнути з відповідачів в порядку ст. 625 ЦК України інфляційні та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29.06.2022 року по справі №524/2035/21 стягнуто з [PERSON] на його користь заборгованість в сумі 136 520,18 грн. та з [PERSON] на його користь заборгованість в сумі 390267,15 грн. Станом на 01.12.2023 року заборгованість перед ним не погашена. У зв`язку з цим, позивач вважає, що на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України він має право на стягнення з [PERSON] інфляційні в сумі 128 426,73 грн., за період з 01.12.2021 року по 01.12.2023 року та три відсотки річних в сумі 23448,11 грн., а з [PERSON] інфляційні в сумі 46 376,79 грн. та три відсотки річних в сумі 8539,06 грн. за період з 01.11.2021 року по 01.12.2023 року. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.01.2024 роз`єднано позовні вимоги в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення коштів. Позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів виділено в окреме провадження з присвоєнням номеру провадження та передано на розгляд до Приморського районного суду міста Одеси за територіальною підсудністю. Позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику ) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. 29.03.2024 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Рудницькою А.В. подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що дійсно 29.06.2022 року Автозаводським районним судом м. Кременчука по справі № 524/2035/21 прийнято заочне рішення, яким стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] витрати, понесені на утримання спільного майна в сумі 390 267,51 грн. та судові витрати в сумі 2633,94 грн.; з [PERSON] витрати, понесені на утримання спільного майна в сумі 136 520,18 грн. та судові витрати в сумі 2633,94 грн. Відповідачами 18.12.2023 року до Полтавського апеляційного суду подано апеляційну скаргу на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29.06.2022. Ухвалою Полтавського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження. Станом на дату подання позову та відзиву на позовну заяву, заочне рішення суду від 29.06.2022 не набрало законної сили, оскільки оскаржується в Полтавському апеляційному суді. Тобто, судом остаточно не вирішено спір щодо обов`язків [PERSON] та [PERSON] сплачувати кошти [PERSON] . Судове рішення про стягнення коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору). Інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Оскільки заочне рішення суду від 29.06.2022 не набрало законної сили, то і у відповідача відсутні невиконані грошові зобов`язань перед позивачем, в тому числі 3% та інфляційних втрат. Крім того, вважає, що у відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку статті 11 ЦК України, як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак відповідач не є боржником, що прострочила виконання грошового зобов`язання в розумінні статті 625 ЦК України. 29.04.2024 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Гонтарем В.М. подано відповідь на відзив. Зазначає, що позовну заяву подано до суду 18.12.2023 р., а апеляційне провадження у справі № 524/2035/21 відкрито ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.02.2024 р. Отже, станом на дату звернення позивача з вказаним позовом, заочне рішення від 29.06.2022 року по справі № 524/2035/21 вважалось чинним, тому позовні вимоги є підставними. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 03.06.2025 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.06.2014р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено частково. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по 1/2 частині : - квартири [ADDRESS] ; - приміщення вбудованого магазину промислових товарів, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - приміщення вбудованого магазину промислових товарів, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - будівель та споруд продбази, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; - об`єкту незавершеного будівництва з господарськими будівлями та земельної ділянки площею 1000 кв.м з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5310436100:06:001:0266, розташованих за адресою: [ADDRESS] . В задоволенні інших позовних вимог [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON] відмовлено за безпідставністю. Заочним рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 29.06.2022 року по справі № 524/2035/21 позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування витрат, понесених на утримання спільного майна - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , витрати, понесені на утримання спільного майна в сумі в сумі 390267,51 грн. та судові витрати в сумі 2633,94 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , витрати, понесені на утримання спільного майна в сумі в сумі 136520,18 грн. та судові витрати в сумі 2633,94 грн. На виконання рішення суду позивачу видано виконавчі листи. 14.10.2022 року приватним виконавцем Скрипником В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70086177 відносно [PERSON] . В ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем винесені постанови: · 14.10.2022 та 24. 02.2023 про арешт майна, 24.02.2023 про розшук майна, 02.03.2023 про опис та арешт майна (коштів) боржника, 07.04.2023 постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.02.2024 року відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника [PERSON] та [PERSON] - адвоката Рудницької Алли Вікторівни на заочне рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 29.06.2022 року. Постановою Полтавського апеляційного суду від 28.05.2024 року апеляційну скаргу представника [PERSON] та [PERSON] - адвоката Рудницької Алли Вікторівни залишено без задоволення. Заочне рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 29 червня 2022 року залишено без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначається, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. визначено у ч. 2 ст. 625 ЦК України, у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вказане також підтверджується правовим висновком Верховного суду України від 01.10.2014 року, викладеним у справі № 6-113цс14. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено. Зволікання відповідача з виконанням судового рішення, що набрало законної сили, призвело до девальвації грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач має право вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Ураховуючи те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Аналізуючи викладене, суд дійшов, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення за прострочення виконання грошового зобов`язання за період 01.12.2021 по 01.12.2023 року інфляційні втрати в сумі 128 426,73 грн., три проценти річних від простроченої суми 23 448,11 грн., а всього 151874,84 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved