Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду із позовною заявою про встановлення факту\~самостійного виховання\~та здійснення\~догляду за\~неповнолітньою дитиною\~батьком в якій зазначає, що заявник перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] в період з 09.10.2009 р. по 04.08.2015 р., рішенням Обухівського районного суду Київської області від 04.08.2014 р. шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з батьком і по теперішній час батько самостійно утримує, здійснює повний догляд та виховує дитину без участі матері. На час розірвання шлюбу між сторонами дитині було лише п`ять років проте мати не виявила бажання забрати її проживання до себе. Саме з цього часу дитина проживає з батьком. Мати дитини [PERSON] вже багато років після розірвання шлюбу не бере участь у вихованні та догляді за дитиною, фактично відсутня у житті дитини, не відвідувала школу, не цікавилася її успішністю, не відвідувала разом з дитиною заклади охорони здоров`я, фактично самоусунулася від виховання власної доньки. Після початку військових дій на території України мати жодного разу не поцікавилася щодо життя дитини, не виявила бажання вивезти дитину на безпечну територію Донька залишилася повністю під опікою лише одного батька. Зараз на території України тривають військові дії. Знаходження на території України з неповнолітньою дитиною є досить небезпечним. Оточуюче положення не дає можливості дитині нормально розвиватися, навчатися. Для забезпечення нормального рівня безпеки, розвитку та навчання дитини батько не може вивезти дитину за кордон. Без підтвердження факту того, що заявник самостійно виховує та здійснює догляд за неповнолітньою донькою без будь-якої сторонньої допомоги та участі матері заявник матиме права перетину державного кордону України у період дій військового стану. Крім того, без підтвердження цього факту заявник може бути у будь-який час мобілізований і фактично неповнолітня дитина залишиться одна, без батька і матері чи інших родичів, які можуть здійснювати за нею догляд та займатися її повноцінним вихованням. Така ситуація є небезпечною для подальшої долі неповнолітньої дитини В зв`язку з цим заявник просить суд встановити факт, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] самостійно виховує та здійснює догляд за неповнолітньою дитиною донькою [PERSON] , [INFO] , без участі матері [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Ухвалою суду від 03.04.2024 було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13.06.2024 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат Давиденко О.С. позов підтримала з підстав викладених у позові. Пояснила, що мати дитини не приймає участі у вихованні дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, пояснила що дитина з нею не спілкується, не проживає з 2015 р. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, направивши суду клопотання в якому зазначив, що 18.01.2024 р. [PERSON] звертався до служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Обухівської міської ради із заявою щодо обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідний акт було складено та видано заявнику. Іншою інформацією щодо сім`ї [PERSON] служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Обухівської міської ради не володіє. Просив справу розглядати без участі представника служби, стосовно винесення рішення покладаються на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач це її племінник. Він займається вихованням дитини, забезпечує її, разом зі своїми батьками. Сторони розірвали шлюб в 2015 р. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її племінником. Він сам виховує дитину, якій 14 років, вони разом відпочивали, він її утримує. Мати дитиною не цікавиться. Позивача недавно мобілізували, він служить. Зараз дитина з його матір`ю, знаходиться на її утриманні. Мати дитини не позбавлена батьківських прав, вона самоусунулася від виховання дитини. Суд вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази, перевіривши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. У судовому засіданні встановлено, що\~ [PERSON] та [PERSON] \~\~з 09 жовтня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбу, який рішенням Обухівського районного суду Київської області від 04 серпня 2015 року у справі №372/3037/15-ц було розірвано, рішення не оскаржене та набрало законної сили (а.с. 11). Від шлюбу сторони у справі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.01.2010 р. (а.с. 10). 25.12.2023 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Згідно п.1.2. договору батьки домовилися про місце проживання дитини та про порядок здійснення батьківських прав батьком та матір`ю, яка проживає окремо від дитини. п.1.3 договору передбачено, що місцем проживання дитини батьки визначили місце проживання батька. У разі зміни місця проживання дитини батько зобов`язується попереджувати матір письмово із вказанням точного місця проживання дитини не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання. П.1.4 договору батько самостійно утримує та повністю виховує свою доньку [PERSON] [INFO] П.2.1. батько здійснює повне та одноосібне виховання та утримання дитини на власний розсуд без участі матері дитини. П.3.1.1. батько зобов`язався піклуватися про здоров`я дитини, брати участь у вихованні дитини, забезпечити дитині достатній рівень освіти незалежно від стосунків сторін. П.3.2. Мати зобов`язалася не втручатися у вихованні дитини та не чинить перешкод батькові щодо виконання ним своїх обов`язків за цим договором. (а.с.12) З копії заяви [PERSON] реєстраційний №1734 від 25.12.2023 р. вбачається, що мати малолітньої [PERSON] , [INFO] - [PERSON] повідомила про повне забезпечення, нагляд та утримання її доньки здійснюється її батьком [PERSON] з 2015 р. (а.с.13) Згідно довідки №444 від 25.12.2023 р. та характеристики [PERSON] навчається в 8-Е класі Академічного ліцею №3 Обухівської міської ради Київської області, виховання дівчинки займається батько [PERSON] , на даний час дитина проживає з батьком. (а.с.14, 18) У копії акту від 25.12.2023 р. зазначено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та проживають [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає, місце проживання за свідченням свідків за адресою: [ADDRESS] . (а.с.15) З копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 19.01.2024 р. вбачається, що батько [PERSON] з донькою [PERSON] та матір`ю [PERSON] проживають в двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] для дитини створено належні умови для виховання, розвитку та проживання.(а.с.16) Згідно копії акту від 31.01.2024 р. [PERSON] перебуває на утриманні свого батька [PERSON] з серпня 2015 р. по теперішній час за адресою: [ADDRESS] , мати дитини [PERSON] за свідченням свідків не бере участі у вихованні дитини. (а.с.17) У письмових поясненнях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 21.01.2024 р., 22.01.2024 р. зазначено, що з 2015 р. [PERSON] опікується своєю донькою [PERSON] , виховує та утримує її, матір вони давно не бачили. (а.с.20-23) Допитані в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] вказали, що позивач самостійно виховує дитину, а відповідач самоусунулася від її виховання. Разом з тим, що позивач є племінником свідків, суд критично оцінює пояснення даних свідків. \~ \~ \~ Щодо вимоги про встановлення факту самостійного виховання та здійснення догляду позивачем за неповнолітньою донькою [PERSON] суд прийшов наступного висновку. Відповідно до частини 3\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до\~статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як визначено частиною 1\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Як визначено статтями\~141,\~153 Сімейного Кодексу України, яка кореспондує зі\~статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частинами 1-3\~статті 157 Сімейного Кодексу України\~встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У розумінні положень статті\~160, статті\~161 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути, зокрема, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Крім того, в силу положень\~Цивільного Кодексу України\~у момент народження фізичної особи, в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (стаття 25), а з підстав встановлених цим Кодексом виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання) котра може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина 2 статті 30) при цьому відповідно до частини 2\~статті 15 Сімейного Кодексу України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання, підставою позбавлення батьківських прав у відповідності до пункту 2 частини 1\~статті 164 Сімейного Кодексу України, є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. З цього слідує, що підставою встановлення факту самостійного виховання малолітньої дитини батьком та догляду за нею, необхідно встановити юридичний факт, або декілька, в силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Сімейним Кодексом України\~чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (частина 1 статті 14, частина 1 статті 15). Разом з тим, у силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. \~ \~ \~ Представник позивача зазначає у позові, що після розірвання шлюбу з відповідачем, з серпня 2015 року, їх донька залишилася проживати з ним, та з цього часу знаходиться на його утриманні та самостійному вихованні. Такі твердження в силу\~ст. 141 Сімейного Кодексу України, суд розцінює критично, оскільки розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків відносно дитини. Більш того, доказів, що відповідач\~\~\~проживає окремо від доньки суду не надано, натомість відповідач наразі є зареєстрованою за місцем реєстрації доньки за адресою: [ADDRESS] . Суд не\~приймає до\~уваги твердження\~представника позивача,\~що відповідач\~самоусунулася від\~виховання та\~утримання доньки,\~оскільки з\~копії нотаріально\~посвідченого 25.12.2023 р. договору між [PERSON] та [PERSON] між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини вбачається, що згідно умов даного договору, а саме п. 1.3. місцем проживання дитини [PERSON] батьки визначили місце проживання батька, п.3.1 мати зобов`язалася не втручатися у виховання дитини та не чинити перешкод батькові щодо виконання ним своїх обов`язків. Оскільки проживання одного з батьків окремо від дитини не свідчить про те, що, в даному випадку, мати самоусунулась від виховання та догляду за дитиною, та не звільняє її від обов`язку виховувати та доглядати за дитиною. Докази, подані позивачем, не спростовують факту, що [PERSON] не виконує покладені на неї обов`язки матері відносно її доньки [PERSON] . Суд не приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це суперечить матеріалам справи та доказам, які були дослідженні під час судового розгляду. Будь-яких інших доказів про те, що [PERSON] не виховує та не доглядає за дитиною, суду не надано, а тому факт того, що [PERSON] є особою, яка самостійно виховує та здійснює догляд за дитиною, позивачем не доведено. В позовній заяві зазначено, що для забезпечення нормального рівня безпеки, розвитку та навчання дитини батько навіть не може вивезти дитину за кордон. Без підтвердження факту того, що позивач [PERSON] самостійно виховує та здійснює догляд за неповнолітньою донькою без будь-якої сторонньої допомоги та участі матері позивач не матиме права перетину державного кордону України в період дії військового стану. Більше того, без підтвердження цього факту позивач може бути у будь-який час мобілізований і фактично неповнолітня дитина залишиться одна, без батька, без матері чи будь-яких інших родичів, які можуть здійснювати за нею догляд та займатися її повноцінним вихованням. Дані твердження суд оцінює критично, оскільки згідно актів за адресою: [ADDRESS] разом з позивачем проживає його матір [PERSON] , яка на даний час, зі слів свідка [PERSON] , здійснює виховання та утримання онуки [PERSON] , що проживає разом з нею, оскільки її батько позивач [PERSON] мобілізований на військову службу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] не є особою, яка самостійно виховує та здійснює догляд за донькою [PERSON] , [INFO] , без участі матері [PERSON] . Мати дитини не позбавлена батьківських прав відносно своєї доньки, а тому зобов`язана виконувати обов`язки, які покладені на неї, як на матір, згідно\~ст. 150 Сімейного Кодексу України. Позивач, у свою чергу, не довів, що мати дитини в силу певних юридичних фактів не виконує прав та обов`язків відносно своєї малолітньої дитини. З огляду на викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Згідно із частиною першою\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed