Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач-1, [PERSON] ), [PERSON] (далі - позивач-2, [PERSON] ) звернулись до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - відповідач, АТ КБ «ПриватБанк»), в якому просять: розірвати депозитні договори, укладені між ними та відповідачем, стягнути з відповідача на їх користь суму вкладів, грошові кошти з поточних та карткових рахунків, ненараховані проценти на вклади, три проценти річних, інфляційні втрати та пеню. Свої вимоги обґрунтовують тим, що позивач-1 уклав із АТ КБ «ПриватБанк»: 17 квітня 2012 року - депозитний договір № SАМDN25000725100923, на виконання якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 30 000, 00 дол. США; 21 листопада 2012 року - депозитний договір № SАМDN25000730786541, на виконання умов якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 25 000, 00 дол. США; 24 квітня 2013 року - депозитний договір № SАМDN25000734831312, на виконання якого на рахунок № [NUMBER] внесено 30 005, 25 дол. США. Відповідно до довідки від 20 травня 2014 року № 7437398 на рахунку позивача 1 обліковувалися: на рахунку № [NUMBER] - 1 370, 14 дол. США; на рахунку № [NUMBER] - 80, 30 дол. США; на рахунку № [NUMBER] - 2 688, 07 грн; на рахунку № [NUMBER] - 2 404, 85 грн; на рахунку № [NUMBER] - 0, 5 грн; на рахунку № [NUMBER] -22 478, 94 дол. США; на рахунку № [NUMBER] - 1,37 грн; на рахунку № [NUMBER] - 10 078, 84 дол. США; на рахунку № [NUMBER] - 1,36 дол. США. на рахунку № [NUMBER] - 5 032, 60 дол. США; на рахунку № [NUMBER] - 5 032, 60 дол. США. Навесні 2014 року у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень АТ КБ «ПриватБанк» на території АР Крим та м. Севастополя рахунки позивача-1 було безпідставно заблоковано, нарахування відсотків припинено. 02 грудня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» отримало заяву позивача-1 від 14 жовтня 2020 року про розірвання депозитних договорів, видачу вкладів, відсотків за вкладами та коштів із поточних та карткових рахунків. Станом на 09 грудня 2020 року зазначені вимоги відповідачем безпідставно не виконав. Позивач-2 уклав із АТ КБ «ПриватБанк»: 08 жовтня 2013 року - депозитний договір № SАМDNWFD0070007901100, на виконання якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 5 000, 00 дол. США; 14 лютого 2014 року -депозитний договір № SАМDN250007406422216, на виконання якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 11 355,15 дол. США; 30 квітня 2013 року - депозитний договір № SАМDN25000734959618, на виконання якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 10 000, 00 дол. США; 26 березня 2013 року депозитний договір № SАМDN 25000734077575, на виконання якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 230 000, 00 грн; 03 квітня 2012 року - депозитний договір № SАМDN 25000724793669, на виконання якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 24 000, 00 дол. США; 27 вересня 2013 року - депозитний договір № SАМDNWFD0070006761600, на виконання якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 14 000, 00 дол. США; 03 квітня 2012 року - депозитний договір № SАМDN25000724794084, на виконання умов якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 100 000, 00 грн. Відповідно до довідки від 09 червня 2014 року № 22210818 на рахунку позивача 2 обліковувалися: № [NUMBER] - 15 374, 28 грн; № [NUMBER] -28 183,45 грн; № [NUMBER] - 144, 79 дол. США; № [NUMBER] - 15, 34 дол. США; № [NUMBER] -3 657, 05 євро; № [NUMBER] -11 239, 80 дол. США; № [NUMBER] - 0, 06 дол. США; № [NUMBER] - 0, 04 євро; № [NUMBER] - 0, 03 дол. США. Навесні 2014 року, у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території АР Крим та м. Севастополя, рахунки позивача-2 було безпідставно заблоковано, нарахування відсотків було припинено. 07 травня 2014 року позивач-2 письмово звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про дострокове припинення договорів: від 07 травня 2013 року № SАМDNWFD00070006761600, від 03 квітня 2012 року № SАМDN25000724793669 та від 26 березня 2013 року № SАМDN25000734077575. За наслідками розгляду заяви 13 травня 2014 року відмовлено у виплаті грошових коштів. 02 грудня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» отримано заяву позивача-2 від 14 жовтня 2020 року про розірвання депозитних договорів, видачу вкладів, відсотків за вкладами та коштів з поточних та карткових рахунків. Посилаючись на наведене, позивачі просили: 1. Розірвати депозитний договір від 17 квітня 2012 року № SАМDN25000725100923 та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 1 за цим договором: 30 000, 00 дол. США - суму вкладу; 17 367, 95 дол. США - ненараховані відсотки за період із 18 лютого 2014 року до 08 грудня 2020 року; 4, 93 дол. США - 3 % річних за період із 07 грудня 2020 року до 08 грудня 2020 року; 1 800, 00 дол. США - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 07 грудня 2020 року до 08 грудня 2020 року; 2. Розірвати депозитний договір № SАМDN 25000730786541 від 21 листопада 2012 року та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 1 за цим договором: 25 000, 00 дол. США - суму вкладу; 17 000, 00 дол. США - ненараховані відсотки з 22 лютого 2014 року до 08 грудня 2020 року; 4,11 дол. США - 3 % річних за період із 07 грудня 2020 року до 08 грудня 2020 року; 1 500, 00 дол. США - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 07 грудня 2020 року до 08 грудня 2020 року; 3.Розірвати депозитний договір від 24 квітня 2013 року № SAMDN25000734831312 та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь Позивача 1 за цим договором: 30 005, 25 дол. США - суму вкладу; 19 869, 44 дол. США - ненараховані відсотки з 25 лютого 2014 року до 08 грудня 2020 року; 4, 93 дол. США - 3 % річних за період із 07 грудня 2020 року до 08 грудня 2020 року; 1 800, 31 дол. США - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 07 грудня 2020 року до 08 грудня 2020 року; Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 1: 1 370, 14 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 80, 30 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 2 688, 07 грн (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 2 404, 85 грн (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 0, 5 грн (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 22 478, 94 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 1, 37 грн. (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 10 078, 84 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 1, 36 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 5 032,60 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 5 032, 60 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 4. Розірвати депозитний договір № SАМDNWFD0070007901100 від 08 жовтня 2013 року та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь Позивача 2 за цим договором: 5 000, 00 дол. США - суму вкладу; 2 365, 62 дол. США - ненараховані відсотки з 09 березня 2014 року до 08 грудня 2020 року; 987, 53 дол. США - 3 % річних за період із 12 травня 2014 року до 08 грудня 2020 року; 54 750, 00 дол. США - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року; 5. Розірвати депозитний договір від 14 лютого 2014 року № SАМDN250007406422216 та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 за цим договором: 11 355,15 дол. США - суму вкладу; 7 656,17 дол. США - ненараховані відсотки з 15 березня 2014 року до 08 грудня 2020 року; 2 242, 72 дол. США - 3 % річних за період із 12 травня 2014 року до 08 грудня 2020 року; 124 338, 89 дол. США - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року. 6. Розірвати депозитний договір від 30 квітня 2013 року № SАМDN25000734959618 та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 за цим договором: 10 000, 00 дол. США - суму вкладу; 6 611,30 дол. США - ненараховані відсотки з 01 березня 2014 року до 08 грудня 2020 року; 1 975, 07 дол. США - 3 % річних за період із 12 травня 2014 року до 08 грудня 2020 року; 109 500, 00 дол. США - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року; 7. Розірвати депозитний договір від 26 березня 2013 року № SAMDN25000734077575 та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 за цим договором: 230 000, 00 грн - суму вкладу; 280 952, 88 грн - ненараховані відсотки з 27 лютого 2014 року до 08 грудня 2020 року; 45 426, 58 грн - 3 % річних за період із 12 травня 2014 року до 08 грудня 2020 року; 480 175, 00 грн - інфляційні втрати; 2 518 500, 00 грн - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року; 8. Розірвати депозитний договір від 03 квітня 2012 року № SAMDN25000724793669 та стягнути з AT КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 за цим договором: 24 000, 00 дол. США - суму вкладу; 13 810, 52 дол. США - ненараховані відсотки з 04 березня 2014 року до 08 грудня 2020 року; 4 740,16 дол. США - 3 % річних за період із 12 травня 2014 року до 08 грудня 2020 року; 262 800, 00 дол. США - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року; 9. Розірвати депозитний договір від 27 вересня 2013 року № SAMDNWFD0070006761600 та стягнути з AT КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 за цим договором: 14 000, 00 дол. США - суму вкладу; 6 647, 89 дол. США - ненараховані відсотки з 28 лютого 2014 року до 08 грудня 2020 року; 2 765,10 дол. США - 3 % річних за період із 12 травня 2014 року до 08 грудня 2020 року; 153 300, 00 дол. США - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону Украй «Про захист прав споживачів» за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року; 10. Розірвати депозитний договір від 03 квітня 2012 року № SAMDN25000724794084 та стягнути з AT КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 за цим договором: 100 000, 00 грн - суму вкладу; 108 536, 99 грн - ненараховані відсотки з 28 лютого 2014 року до 08 грудня 2020 року; 19 750, 68 грн - 3 % річних за період із 12 травня 2014 року до 08 грудня 2020 року; 152 250, 00 грн - інфляційні втрати; 1 095 000, 00 грн - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року; 11. Стягнути з AT КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 кошти у розмірі 15 374, 28 грн (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 12. Стягнути з AT КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 кошти у розмірі 28 183, 45 грн (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 13. Стягнути з AT КБ «ПриватБанк» на користь Позивача 2 144, 79 дол. США (залишої коштів за рахунком № [NUMBER] ); 14. Стягнути з AT КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 кошти у розмірі 15, 34 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 15. Стягнути з AT КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 кошти у розмірі 3 657, 05 євро (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 16. Стягнути з AT КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 кошти у розмірі 11 239, 80 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 17. Стягнути з AT КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 кошти у розмірі 0, 06 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 18. Стягнути з AT КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 кошти у розмірі 0, 04 євро (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 19. Стягнути з AT КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 кошти у розмірі 0, 03 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 20. Усі судові витрати покласти на відповідача. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 12 січня 2021 року матеріали справи передано головуючому судді Хайнацькому Є.С. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, розірвання депозитних договорів та стягнення грошових коштів та призначено підготовче засідання у справі на 18 лютого 2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 23 березня 2021 року. 03 березня 2021 року до суду надійшов відзив АТ КБ «ПриватБанк» на позовну заяву. Відповідач заперечує проти заявленого позову в повному обсязі, вважає його необґрунтованим та просить відмовити у його задоволенні. Відзив обґрунтований тим, що договір № SAMDN25ООО725100923 розірвано 24 квітня 2013 року та в цей же день відкритий новий договір № SAMDN25000734831312 на суму 30 005,25 дол. США, який був розірваний 03 березня 2014 року, кошти у сумі 28 778,94 доларів США переведено на картку № [NUMBER] , баланс по рахунку становить - 22 478,94 дол. США. Договір № SAMDN25000730786541 розірвано 23 січня 2013 року, кошти в сумі 10 000,00 доларів США переведено на рахунок № [NUMBER] , залишок виплачено. Договір № SAMDN 80000732434073 розірвано 29 квітня 2013 року, кошти у сумі 10 001,36 доларів США переведено на рахунок № [NUMBER] , баланс по рахунку становить 10 078,84 доларів США (разом із відсотками станом на 17 листопада 2014 року). Договір № SAMDN25000734831312 розірвано 03 березня 2014 року, кошти у сумі 28 778.94 доларів США переведено на картку № [NUMBER] , баланс по рахунку становить 22 478,94 доларів США. А, відтак, позивач двічі заявив вимоги щодо одного договору. Баланс по рахунку № [NUMBER] становить 1 370,14 доларів США. Баланс по рахунку № [NUMBER] - 80,30 доларів США. Баланс по рахунку № [NUMBER] - 2 688,75 грн. Баланс по рахунку № [NUMBER] - 00,00 грн. Баланс по рахунку № [NUMBER] - 00,00 грн. Баланс по рахунку № [NUMBER] (договір № SAMDN18000705756148) становить -1,37 грн. Рахунок № [NUMBER] відповідає договору № SAMDN 25000734914554, баланс по рахунку зазначений у пункті З та є подвоєним до стягнення. Баланс по рахунку № [NUMBER] (договір № SAMDN000700І65307) становить - 1,36 доларів США. Баланс по рахунку № [NUMBER] (договір № SАМDNWFD0070021582800) становить - 5 032.60 доларів США. Баланс по рахунку № [NUMBER] (договір SАМDNWFD 0070021586106100) становить - 5 032,60 доларів США. Таким чином, позивач 1 має діючі договори: № [NUMBER] на суму 22 478.94 дол. США № [NUMBER] - 10 078. 84 дол. США № [NUMBER] - 1 370.14 дол. США № [NUMBER] - 80,30 дол. США № [NUMBER] - 2 688,75 грн. № SАМDN 18000705756148 - 1,37 грн. № SАМDNWСА 000700165307 - 1,36 дол. США № SАМDNWFD 0070021582800 - 5 032.60 дол. США № SАМDNWFD 0070021586100 - 5032.60 дол. США. Позивач 2 має діючі договори: № SАМDNWFD 070007901100 - 5 000.00 дол. США № SАМDN25000740642216 - 11 442,25 дол. США № SАМDN 250007349596І8 - 10 929.03 дол. США № SАМDN25000734077575 - 233 175.89 грн. № SАМDNWFD 25000724793669 - 24 198.73 дол. США № SАМDNWFD 00070036948800 - 15 374.28 грн. № SАМDN25000713117750 - 28 183.45 грн. № [NUMBER]- 144,79 дол. США № [NUMBER] - 15,26 дол. США № [NUMBER] - 3 656,99 євро № [NUMBER] - 11 239.64 дол. США. 17 листопада 2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» (далі - ТОВ «ФК «Фінілон») укладено договір про переведення боргу з подальшим укладенням 18 листопада 2014 року додаткової угоди до цього договору. За умовами цього договору електронний додаток № 1 містить перелік депозитних договорів та договорів банківського обслуговування, за якими здійснено переведення боргу на ТОВ «ФК «Фінілон», у тому числі і за договорами банківського вкладу , які є предметом цього спору. 11 березня 2021 року позивачі, з урахуванням наданих банком даних щодо рахунків, подали заяву про зміну позовних вимог, згідно з якою просили: стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача-1 кошти у розмірі 1 22 478, 94 дол. США з карткового рахунку № [NUMBER] ; розірвати депозитний договір № [NUMBER] та стягнути 10 022, 72 дол. США вкладу, 77, 48 дол. США відсотків та 110 597, 19 дол. США пені на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 09 березня 2020 року до 09 березня 2021 року; стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача-1: кошти у розмірі 1 370, 14 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); кошти у розмірі 80, 30 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); кошти у розмірі 2 688, 07 грн (залишок за рахунком № [NUMBER] ); кошти у розмірі 1, 37 грн. (залишок за рахунком № [NUMBER] ); кошти у розмірі 1, 37 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); кошти у розмірі 5 013, 96 дол. США вкладу за договором № SAMDNWFD0070021582800, 32, 60 дол. США відсотків та 55 259, 83 дол. США пені на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 09 березня 2020 року до 09березня 2021року; кошти у розмірі 5 013, 96 дол. США вкладу за договором № SAMDNWFD0070021586100, 32, 60 дол. США відсотків та 55 259, 83 дол. США пені на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за період із 09 березня 2020 року до 09березня 2021року; розірвати депозитний договір № SАМDNWFD 0070007901100 від 08 жовтня 2013 року та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 за цим договором: 5000, 00 дол. США - суму вкладу; 2 452, 88 дол. США - ненараховані відсотки із 09 березня 2014 року до 09 березня 2021 року; 1 024, 93 дол. США - 3 % річних за період із 12 травня 2014 року до 09 березня 2021 року; 54 750, 00 дол. США - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року; розірвати депозитний договір № SАМDN250007406422216 від 14 лютого 2014 року та стягнути з стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 за цим договором: 11 355,15 дол. США - суму вкладу; 7 939,27 дол. США - ненараховані відсотки з 15 березня 2014 року до 09березня 2021 року; 2 327, 65 дол. США - 3 % річних за період із 12 травня 2014 року до 09 березня 2021 року; 124 338, 89 дол. США - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року; розірвати депозитний договір № SАМDN 25000734959618 від 30 квітня 2013 року та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 за цим договором: 10 000, 00 дол. США - суму вкладу; 6854, 38 дол. США - ненараховані відсотки з 01 березня 2014 року до 09 березня 2021 року; 2 049, 86 дол. США - 3 % річних за період із 12 травня 2014 року до 09 березня 2021 року; 109 500, 00 дол. США - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року; розірвати депозитний договір № SАМDN25000734077575 від 26березня 2013 року та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 за цим договором: 230 000, 00 грн - суму вкладу; 291 274, 52 грн - ненараховані відсотки з 27лютого 2014 року до 09 березня 2021 року; 47 146, 85 грн - 3 % річних за період із 12 травня 2014 року до 09 березня 2021 року; 373 888, 00 грн - інфляційні втрати; 2 518 500, 00 грн - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року; розірвати депозитний договір № SАМDN25000724793669 від 03 квітня 2012 року. та з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача-2 за цим договором: 24 000, 00 дол. США - суму вкладу; 13 482, 08 дол. США - ненараховані відсотки з 04 березня 2014 року до 09 березня 2021 року; 4 919, 67 дол. США - 3 % річних за період із 12 травня 2014 року до 09 березня 2021 року; 262 800, 00 дол. США - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону Україні «Про захист прав споживачів» за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року; розірвати депозитний договір № SAMDNWFD0070036948800 та стягнути 15 357,42 грн вкладу, 174, 28 грн відсотків та 170 072, 11 грн пені на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 09 березня 2020 року до 09 березня 2021 року; розірвати депозитний договір № SAMDN25000713117750 та стягнути 20 069, 04 грн вкладу, 8 183, 45 грн відсотків та 309 364, 76 грн пені на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 09 березня 2020 року до 09 березня 2022 року; стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 кошти у розмірі: 144, 79 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 15,26 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 3 656, 99 євро (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 11 239, 64 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 0,06 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 0, 04 євро (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 0, 03 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); усі судові витрати покласти на відповідача. 11 березня 2021 року представник позивачів - адвокат Дугінов Д.А. подав відповідь на відзив, у якому підтримав доводи, викладені у позові, та просив задовольнити його у повному обсязі. 18 березня 2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» подав відзив на змінену позовну заяву, у якому просив застосувати позовну давність відносно 3 % річних, врахувати неспіврозмірність нарахованої позивачами пені із сумою вкладу та застосувати статтю 551 ЦК України, відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав заперечення в порядку статті 180 ЦПК України, в яких зазначав, що з 17 листопада 2014 року за договорами, укладеними з позивачами, змінено боржника з первісного боржника - АТ КБ «Приватбанк» на нового боржника - ТОВ «ФК «Фінілон». У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному підготовче засідання, призначене на 23 березня 2021 року, знято з розгляду та призначено на 11 травня 2021 року. 07 травня 2021 року представник позивачів - адвокат Дугінов Д.А. подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій, з урахуванням інформації, наданої відповідачем, остаточно просив: стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 1 кошти у розмірі 22 478, 94 дол. США з карткового рахунку № [NUMBER] ; розірвати депозитний договір № SAMDN 25000734914554 та стягнути 10 022, 72 дол. США вкладу за цим договором, 77,48 дол. США відсотки та 13 635, 27 дол. США пені на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за період із 27 березня 2021 року до 10 травня 2021 року; стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 1 кошти у розмірі: 1 370, 14 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 480, 30 дол. (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 2 688, 07 грн. (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 1, 37 грн (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 1, 37 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 5 013, 96 дол. США вкладу за договором № SAMDNWFD0070021582800, 32, 60 дол. США відсотків та 6 812, 85 дол. США пені на підставі частини 5 статі 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 27 березня 2021 року до 10 травня 2021 року; 5 013, 96 дол. США вкладу за договором № SAMDNWFD0070021586100, 32, 60 дол. США відсотків та 6 812, 85 дол. США пені на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 27 березня 2021 року до 10 травня 2021року; Розірвати депозитний договір № SAMDNWFD0070007901100 від 08 жовтня 2013 року та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 за цим договором: 5 000, 00 дол. США - суму вкладу; 2 511, 37 дол. США - ненараховані відсотки з 09 березня 2014 року до 10 травня 2021 року; 1 050, 00 дол. США - 3 % річних за період із 12 травня 2014 року до 10 травня 2021 року; 54 750, 00 дол. США - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року; розірвати депозитний договір № SAMDN250007406422216 від 14 лютого 2014 року та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 за цим договором: 11 355,15 дол. США - суму вкладу; 8 129, 04 дол. США - ненараховані відсотки з 15 березня 2014 року до 10 травня 2021 року; 2 384, 58 дол. США - 3 % річних за період із 12 травня 2014 року до 10 травня 2021 року; 124 338, 89 дол. США - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року; розірвати депозитний договір № SAMDN25000734959618 від 30 квітня 2013 року та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 за цим договором: 10 000, 00 дол. США - суму вкладу; 7 017, 33 дол. США - ненараховані відсотки з 01 березня 2014 року до 10 травня 2021 року; 2 100, 00 дол. США - 3 % річних за період із 12 травня 2014 року до 10 травня 2021 року; 109 500, 00 дол. США - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року; розірвати депозитний договір № SAMDN25000734077575 від 26 березня 2013 року та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 за цим договором: 230 000, 00 грн - суму вкладу; 298 193,42 грн - ненараховані відсотки з 27 лютого 2014 року до 10 травня 2021 року; 48 300, 00 грн - 3 % річних за період із 12 травня 2014 року до 10 травня 2021 року; 387 481, 00 грн - інфляційні втрати з 12 травня 2014 року до 10 травня 2021 року; 2 518 500, 00 грн - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року; розірвати депозитний договір № SAMDN25000724793669 від 03 квітня 2012 року та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 за цим договором: 24 000, 00 дол. США - суму вкладу; 14 665, 64 дол. США - ненараховані відсотки з 04 березня 2014 року до 10 травня 2021 року; 5 040, 00 дол. США - 3 % річних за період із 12 травня 2014 року до 10 травня 2021 року; 262 800, 00 дол. США - пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року; розірвати депозитний договір № SAMDNWFD0070036948800 та стягнути 15 357,42 грн вкладу, 174, 28 грн відсотків та 20 967, 79 грн пені на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 27 березня 2021 року до 10 травня 2021 року; розірвати депозитний договір № SAMDN25000713117750 та стягнути 20 069, 04 грн вкладу, 8 183, 45 грн відсотків та 38 140, 86 грн пені на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 27 березня 2021 року до 10 травня 2021 року; стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 2 кошти у розмірі: 2 144,79 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 15,26 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 3 656,99 євро (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 11 239,64 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 0,06 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 0,04 євро (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 0,03 дол. США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); усі судові витрати покласти на відповідача. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 05 серпня 2021 року. 25 травня 2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» подав відзив на заяву про збільшення позовних вимог, у якому просив застосувати позовну давність відносно 3 % річних, врахувати неспіврозмірність нарахованої позивачами пені із сумою вкладу та застосувати статтю 551 ЦК України, відмовити у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному підготовче засідання, призначене на 05 серпня 2021 року, знято з розгляду та призначено наступне на 07 жовтня 2021 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2021 року задоволено заяву представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, до участі у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, розірвання депозитних договорів та стягнення грошових коштів. Залучено до участі у цій цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» (далі - третя особа, ТОВ «ФК «Фінілон»), у зв`язку з чим протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2021 року відкладено підготовче засідання на 12січня 2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року відкладено підготовче засідання на 29 березня 2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2022 року відкладено підготовче засідання на 19 серпня 2022 року. 10 серпня 2022 року представник АТ КБ «ПриватБанк» подав письмові пояснення до позову. У зв`язку з відпусткою судді підготовче засідання, призначене на 19 серпня 2022 року, знято з розгляду та призначено наступне на 15 листопада 2022 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, розірвання депозитних договорів та стягнення грошових коштів до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 199/3152/20 за позовом фізичних осіб, в інтересах яких діє адвокат Бардаченко Володимир Володимирович, до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення трьох відсотків річних та пені. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року поновлено провадження у цивільній справі № 757/55703/20-ц та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 26 липня 2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2023 року відкладено підготовче засідання на 21 вересня 2023 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 вересня 2023 року зпкорито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 23 січня 2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2924 року розгляд справи відкладено на 04 квітня 2024 року. У судовому засіданні 04 квітня 2024 року представник позивачів - адвокат Дугінов Д.А. підтримав доводи, викладені у позові, та просив його задовольнити у повному обсязі. Представник АТ КБ «ПриватБанк» проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2024 року у справі оголошено перерву до 09 липня 2024 року. У судове засідання, призначене на 09 липня 2024 року, представник позивачів не з`явився; подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник АТ КБ ПриватБанк» просив провести судове засідання без технічної фіксації та відмовити у задоволенні позову. Представник ТОВ «ФК Фінілон» в судове завдання не з`явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Суд установив, що позивачі є вкладниками АТ КБ «Приватбанк», зокрема [PERSON] уклав із АТ КБ «ПриватБанк»: 17 квітня 2012 року - депозитний договір № SАМDN25000725100923, на виконання якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 30 000, 00 дол. США; 21 листопада 2012 року - депозитний договір № SАМDN25000730786541, на виконання умов якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 25 000, 00 дол. США; 24 квітня 2013 року - депозитний договір № SАМDN25000734831312, на виконання якого на рахунок № [NUMBER] внесено 30 005, 25 дол. США. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 20 травня 2014 року № 7437398 на рахунку позивача 1 обліковувалися: на рахунку № [NUMBER] - 1 370, 14 дол. США; на рахунку № [NUMBER] - 80, 30 дол. США; на рахунку № [NUMBER] - 2 688, 07 грн; на рахунку № [NUMBER] - 2 404, 85 грн; на рахунку № [NUMBER] - 0, 5 грн; на рахунку № [NUMBER] -22 478, 94 дол. США; на рахунку № [NUMBER] - 1,37 грн; на рахунку № [NUMBER] - 10 078, 84 дол. США; на рахунку № [NUMBER] - 1,36 дол. США. на рахунку № [NUMBER] - 5 032, 60 дол. США; на рахунку № [NUMBER] - 5 032, 60 дол. США. Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] має такі договори: № [NUMBER] - 22478.94 дол. США № SAMDN 25000734914554 - 10 078, 84 дол. США № [NUMBER] - 1 370,14 дол. США № [NUMBER] - 80,30 дол. США № [NUMBER] - 2 688,75 грн № SAMDN 18000705756148 - 1,37 грн № SAMDN CA000700165307 - 1?36 дол. США № SAMDN WFDОО7ОО21582800 - 5 032?60 дол. США № SAMDN WFD0070021586100 - 5032.60 дол.США [PERSON] уклав із АТ КБ «ПриватБанк»: 08 жовтня 2013 року - депозитний договір № SАМDNWFD0070007901100, на виконання якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 5 000, 00 дол. США; 14 лютого 2014 року -депозитний договір № SАМDN250007406422216, на виконання якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 11 355,15 дол. США; 30 квітня 2013 року - депозитний договір № SАМDN25000734959618, на виконання якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 10 000, 00 дол. США; 26 березня 2013 року депозитний договір № SАМDN 25000734077575, на виконання якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 230 000, 00 грн; 03 квітня 2012 року - депозитний договір № SАМDN 25000724793669, на виконання якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 24 000, 00 дол. США; 27 вересня 2013 року - депозитний договір № SАМDNWFD0070006761600, на виконання якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 14 000, 00 дол. США; 03 квітня 2012 року - депозитний договір № SАМDN25000724794084, на виконання умов якого на рахунок № [NUMBER] було внесено 100 000, 00 грн. Відповідно до довідки від 09 червня 2014 року № 22210818 на рахунку позивача 2 обліковувалися: № [NUMBER] - 15 374, 28 грн; № [NUMBER] -28 183,45 грн; № [NUMBER] - 144, 79 дол. США; № [NUMBER] - 15, 34 дол. США; № [NUMBER] -3 657, 05 євро; № [NUMBER] -11 239, 80 дол. США; № [NUMBER] - 0, 06 дол. США; № [NUMBER] - 0, 04 євро; № [NUMBER] - 0, 03 дол. США. Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» позивач 2 має такі договори: № SAMDN WFD 00070007901100 - 5 000,00 дол. США № SAMDN 825000740642216 - 11 442,25 дол. США № SAMDN WFD 9825000734959618 - 10 929.03 дол. США № SAMDN WFD 25000734077575 -233 175,89 грн. № SAMDN 1825000724793669 - 24 198,73 дол. США № SAMDN WFD 00070036948800 - 15 374,28 грн № SAMDN 825000713117750 - 28 183,45 грн. № [NUMBER] - 144,79 дол. США № [NUMBER] - 15,26 дол. США № [NUMBER] - 3 656,99 євро № [NUMBER] - 11 239.64 дол. США Навесні 2014 року, у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території АР Крим та м. Севастополя, рахунки позивача 2 було безпідставно заблоковано, нарахування відсотків було припинено. 22 березня 2021 року позивачі письмово звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявами про дострокове припинення договорів, які банк отримав 24 березня 2021 року, та просили повернути їм кошти із нарахованими за цими договорами відсотками. Станом на момент звернення належні позивачам суми коштів АТ КБ «Приватбанк» в добровільному порядку не повернулоо. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Щодо наявності правових підстав для стягнення процентів за договором банківського вкладу Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України). Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (стаття 1060 ЦК України). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1070 ЦК України, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Частиною другою статті 1070 ЦК України передбачено, що проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Таким чином, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку. Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У частині першій статті 1075 ЦК України визначено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (частина третя статті 651 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року в справі № 727/898/19 (провадження № 61-7157св20) зазначено, що «у цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651-654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків». Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 757/71432/17 (провадження № 61-5237св20), від 27 березня 2024 року у справі № 757/11520/21 (провадження № 61-1852св23). У постанові Верховного Суду від 24 травня 2023 року в справі № 756/420/17 (провадження № 61-18833св21) вказано, що: «позивач листом від 12 вересня 2016 року звернувся до відповідача зі зверненням, про розблокування рахунків та повернення коштів, тобто про розірвання договору вкладу, проте отримав повідомлення від Банку про те, що на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя АТ КБ «ПриватБанк» не має правових підстав та можливості для здійснення банківської діяльності, у зв`язку з чим банк фактично не має доступу до свого майна та договорів на окупованій території, припинив свою діяльність в Криму; сторони в договорах банківського вкладу передбачили право на односторонню відмову та момент з якого договір вважатиметься розірваним внаслідок вчинення односторонньої відмови від договору. Згідно умов договорі №SAMDN47000700060956 та № SAMDN47000706220395 він вважається розірваним через два дні з дати отримання відповідної заяви, тобто з 15 вересня 2016 року, вказані договори є таким, що вже розірвані». З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існували зобов`язальні правовідносини з договорів банківських вкладів. Договорами банківських вкладів, які є предметом спору, передбачено право сторін достроково розірвати договір з повідомленням про це іншої сторони за два банківські дні до розірвання договору. Позивачі скористалися правом на дострокове розірвання депозитних договорів, направивши банку вимогу про повернення вкладів 22 березня 2021 року, про що свідчать наявні у матеріалах справи заяви [PERSON] та [PERSON] . Зазначені заяви, відповідно до трекінгу АТ «Укрпошта», отримані банком 24 березня 2021 року) (а. с. 179-184). Отже позивачі до закінчення строку дії договорів виявили намір про розірвання договорів банківських вкладів та ініціювали процедуру повернення їх грошових коштів. Відтак, з огляду на умови (пункт 9), договори депозиту вважаються розірваними з 27 березня 2021 року, тобто між сторонами припинилися договірні правовідносини з договорів банківського вкладу. Таким чином вимоги позивачів про розірвання договорів, які є предметом спору, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки ці договори були розірвані за їх заявами. Відповідач не заперечував факту існування договорених відносин між сторонами. Наявність договірних зобов`язань, факт внесення грошових коштів позивачами підтверджується наданими суду доказами, а саме договорами, банківськими квитанціями та Витягом з наданого банком електронного додатку. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення сум вкладів за договорами, факт внесення грошових коштів за якими підтверджується довідками АТ КБ «Приватбанк» про наявність коштів на цих рахунках позивачів, останні зверталися до відповідача з вимогою розірвати договори і повернути вклади, проте ці вимоги виконані не були. Щодо позовних вимог про стягнення відсотків, суд зазначає таке. Звертаючись до суду з цим позовом, позивачі, посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язань за депозитними договорами, зокрема просять стягнути відсотки за договорами банківських вкладів за користування грошовими коштами за період прострочення, у тому числі й із 27 березня 2021 року до 10 травня 2021 року (за договорами № SAMDNWFD0070021582800, № SAMDNWFD0070021586100, № SAMDNWFD0070036948800, № SAMDN25000713117750) та у період із 2014 року до 10 травня 2021 року (за договорами № SAMDNWFD0070007901100, № SAMDN25000734959618, № SAMDN25000734077575, № SAMDN25000724793669, № SAMDNWFD0070036948800). Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Тобто після розірвання договорів їх умови припиняють діяти і правове регулювання відносин між сторонами здійснюється на законодавчих, а не договірних підставах, оскільки розірвання договорів у контексті статей 598 та 651 ЦК України є підставою для припинення зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20) зроблено висновок, що після розірвання договорів їх умови припиняють діяти і правове регулювання відносин між сторонами здійснюється на законодавчих, а не договірних підставах, оскільки розірвання договорів у контексті статей 598 та 651 ЦК України є підставою для припинення зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у цій справі зазначила, що при вирішенні цього спору суди не врахували, що виплата передбачених пунктом 1 договорів та встановлених статтями 1061, 1070 ЦК України процентів поширюється лише на період дії договорів вкладу та після припинення таких договорів вказані проценти не нараховуються. У постанові Верховного Суду від 27 квітня 2022 року у справі № 321/1260/19 (провадження № 61-1297св22) зроблено висновок про те, що з моменту розірвання договору вкладу нарахування передбачених договором процентів припиняється, а права та інтереси позивача забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наведене свідчить, що виплата передбачених договорами та встановлених статтями 1061, 1070 ЦК України процентів поширюється лише на період дії договорів вкладу та після припинення таких договорів вказані проценти не нараховуються. Тому положення статті 1070 ЦК України до правовідносин, які виникли після розірвання договорів вкладів, не застосовуються. Отже з моменту розірвання цих договорів нарахування передбачених договорами процентів припиняється, а починаючи з 27 березня 2021 року відповідно права та інтереси позивачів забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Враховуючи, практику застосування ЄСПЛ поняття «власність», до неї слід також віднести грошові кошти, що знаходяться на рахунку позивача. Невиконання зі сторони відповідача обов`язку щодо повернення позивачу належних йому грошових коштів може мати наслідком порушення зобов`язання держави щодо захисту права позивача користуватися та розпоряджатися його майном - грошовими коштами, яке захищене частиною першою статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до умов депозитних договорів, у випадку дострокового розірвання договору - проценти за неповний термін договору виплачуються за зниженою відсотковою ставкою. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому належним виконанням зобов`язання з боку боржника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за договорами вкладів № SAMDN 25000734914554, № SAMDNWFD0070021582800, № SAMDNWFD0070021586100, № SAMDNWFD0070036948800, № SAMDN25000713117750 за період із 27 березня 2021 року до 10 травня 2021 року необхідно відмовити. Водночас, за договором № SAMDNWFD0070007901100 від 08 жовтня 2013 року підлягають стягненню відсотки за період із 09 березня 2014 року до 25 квітня 2015 року за ставкою - 7 % річних, за період із 26 квітня 2015 року до 03 травня 2017 року за відсотковою ставкою «на вимогу» - 1 % річних, за період із 04 травня 2017 року до 27 березня 2021 року (до моменту розірвання договору) - за відсотковою ставкою «на вимогу» - 0,01% річних. 5 000,00 дол. США х 7%/365х411 = 394,10 дол. США (з 09 березня 2014 року до 25 квітня 2015 року); 5 000,00 дол. США х1 %/365х 737 = 100,95 дол. США (з 26 квітня 2015 року до 03 травня 2017 року) 5 000,00 дол. СШАх0,01%/365х1422=1,99 дол. США (з 04 травня 2017 року до 27 березня 2021 року), усього на загальну суму 497,04 дол. США. З огляду на дострокове розірвання договору за договором № SAMDN250007406422216 від 14 лютого 2014 року підлягають стягненню відсотки за період із 15 березня 2014 року до 27 березня 2021 року на загальну суму 1 490,64 дол. США; за договором № SAMDN25000734959618 від 30 квітня 2013 року - за період із 01 березня 2014 року до 27 березня 2021 року на загальну суму 1 322,46 дол. США; за договором № SAMDN25000734077575 від 26 березня 2013 року - за період із 27 лютого 2014 року до 27 березня 2021 року на загальну суму - 10 236,87 грн; за договором № SAMDN25000724793669 від 03 квітня 2012 року - за період із 04 березня 2014 року до 27 березня 2021 року на загальну суму 1 960,62 дол. США. Щодо стягнення з банку 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України на суму вкладів Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних не є санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15 (провадження № 14-16цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15 (провадження № 14-591цс18), від 09 листопада 2021 року в справі № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20). Після розірвання договорів банківського вкладу банк не звільняється від відповідальності за порушення виконання зобов`язань згідно зі статтею 625 ЦК України. Враховуючи те, що договори банківського вкладу вважається розірваними з 27 березня 2021 року, то лише з цієї дати у позивачів виникає право на отримання 3 % річних відповідно до положень ст. 625 ЦК України за невиплату основних сум вкладів за договорами, оскільки прострочення виконання зобов`язань за договорами банківського вкладу почалось з дати розірвання договорів. Нарахування 3 % річних повинно здійснюватися за такою формулою : сума депозиту х кількість днів прострочення х 3 % : 100 : 365 ). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивачів 3 % річних за прострочення повернення сум вкладів на підставі частини другої статті 625 ЦК України за договором: - № SAMDNWFD0070007901100 від 08 жовтня 2013 року за період із 27 березня 2021 року до 10 травня 2021 року у розмірі 18,49 дол. США; - № SAMDN250007406422216 від 14 лютого 2014 року за період із 27 березня 2021 року до 10 травня 2021 року у розмірі 42,00 дол. США; - № SAMDN25000734959618 від 30 квітня 2013 року за період із 27 березня 2021 року до 10 травня 2021 року у розмірі 36,99 дол. США: - № SAMDN25000734077575 від 26 березня 2013 року за період із 27 березня 2021 року до 10 травня 2021 року у розмірі 850,68 грн: - № SAMDN25000724793669 від 03 квітня 2012 року за період із 27 березня 2021 року до 10 травня 2021 року у розмірі 88,77 дол. США. Окрім того, оскільки договір № SAMDN25000734077575 від 26 березня 2013 року укладено у гривнях, на нього поширюється застосування частини другої статті 625 ЦК України в частині інфляційних втрат. Таким чином, за вказаним договором підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 387 481, 00 грн за період із 12 травня 2014 року до 10 травня 2021 року. Отже, ця вимога підлягає задоволенню, оскільки відповідач належним чином не спростував цей розрахунок, а тому він є обґрунтованим. Щодо вимог про стягнення пені на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» Відповідно до підпункту 7.1.1 пункту 7.1 статті 7 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон № 2346-ІІІ) вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору. Згідно зі статтею 2 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон № 2121-ІІІ) вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частин першої, другої статті 47 Закону № 2121-ІІІ банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті, як у національній, так і в іноземній валюті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. У пункті 1 частини третьої статті 47 цього Закону вказано, що до банківських послуг належать залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб. Відповідно до частини першої статті Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 2664-III) фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. Фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5); споживач фінансових послуг - фізична особа, яка отримує або має намір отримати фінансову послугу для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю (пункт 7-1). Згідно з частинами першою, другою статті 4 Закону № 2664-III фінансовими послугами вважаються, зокрема: залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та ін. Фінансові послуги, надання яких передбачається іншими законами, підлягають включенню до переліку, визначеного частиною першою цієї статті. Надання фінансових послуг, не включених до зазначеного переліку, забороняється. Отже, розміщення грошових коштів у вигляді вкладу (депозиту) та отримання процентів за вкладом є фінансовими операціями, які здійснюються у разі укладення договору банківського вкладу, і в сукупності становлять суть фінансової послуги, яка надається банком споживачу (вкладнику). Відповідно до преамбули Закону він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. У Законі не визначено вичерпного переліку відносин, які він регулює, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та виходячи із загальних принципів цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах «слабкої сторони», якою є фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що Законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо. Особливістю таких правовідносин є участь у них спеціального суб`єкта - споживача. Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 цієї статті); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3) (стаття 1 Закону). Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Із системного аналізу норм законів України № 2121-ІІІ, № 2664-III, № 1023-ХІІ, Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі № 1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, Резолюції Консультативної Асамблеї Ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директиви 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року щодо несправедливих видів торговельної практики можна зробити висновок, що залучення коштів на депозит є наданням фінансової послуги, оскільки банк чи фінансова установа зобов`язана за договором банківського вкладу повернути вклад та нараховані проценти вкладнику, який є споживачем банківських послуг, отже, на вказані правовідносини поширюється Закон, зокрема частина п`ята статті 10 цього Закону щодо сплати пені за кожен день прострочки виконання зобов`язання з повернення вкладу. З огляду на вказане вкладник за договором банківського вкладу є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачене частиною п`ятою статті 10 Закону, а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц, провадження № 14-64цс19 визначено, що відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Оскільки відповідно до статей 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, а клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 10 Закону. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15, провадження № 14-184цс20 дійшла висновку, що базою нарахування пені необхідно вважати виключно розмір процентів на суму вкладу або дохід в іншій формі, що є платою фінансової установи за використання коштів споживача, а сама сума вкладу не може бути врахована в базі нарахування пені відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі № 199/3152/20, провадження № 14-224цс21, з урахуванням наведеного вказано, що висновки судів першої та апеляційної інстанції про стягнення з банку пені у розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі є помилковими. У постанові Верховного Суду від 27 квітня 2022 року у справі № 321/1260/19, провадження № 61-1297св22, викладено висновок про те, що з моменту розірвання договору вкладу нарахування передбачених договором процентів припиняється, а права та інтереси позивача забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17, провадження № 14-133цс20, сформульовано висновок, що пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону № 1023-ХІІ, застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача. Після ухвалення рішення про розірвання договорів банківського вкладу та набрання ним законної сили між сторонами не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, наявність якого підтверджене судовим рішенням, застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання. Як вже було встановлено судом, що позивачі 24 березня 2021 року звернулися до АТ КБ «ПриватБанк» із заявами, в яких повідомили банк про розірвання договорів банківського вкладу (депозиту). Як вже зазначалось судом, укладеним сторонами договором передбачено право сторін на розірвання договорів шляхом повідомлення іншої сторони договору за 2 банківські дні. Отже між сторонами з 27 березня 2021 року (день отримання банком заяви позивачів плюс 2 банківські дні) розірвано договори банківського вкладу, в зв`язку з чим з 27 березня 2021 року між ними припинились договірні правовідносини за цими договорами. Позивачі заявили про стягнення пені за порушення прав споживачів банківських послуг на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за договорами № SAMDN25000734914554, № SAMDNWFD0070021582800, № SAMDNWFD0070021586100, № SAMDNWFD0070036948800 та № SAMDN25000713117750 за період із 27 березня 2021 року до 10 травня 2021 року, тобто після припинення договірних відносин позивачів із банком. Враховуючи висновки Великої Палати Верховного суду щодо відсутності споживчих правовідносин між сторонами після розірвання договору банківського вкладу та, відповідно, відсутності підстав для застосування до даних правовідносин норм частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» з дати розірвання договору банківського вкладу, в зв`язку з чим вимога про стягнення пені за період із 27 березня 2021 року до 10 травня 2021 року за договорами № SAMDN 25000734914554, № SAMDNWFD0070021582800, № SAMDNWFD0070021586100, № SAMDNWFD0070036948800 та № SAMDN25000713117750 задоволенню не підлягає. Водночас позивачами вірно визначено період нарахування пені (із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року) у порядку статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за договорами № SAMDNWFD0070007901100 від 08 жовтня 2013 року, № SAMDN250007406422216 від 14 лютого 2014 року, № SAMDN25000734959618 від 30 квітня 2013 року, № SAMDN25000734077575 від 26 березня 2013 року та № SAMDN25000724793669 від 03 квітня 2012 року. Аналіз норм статті 266 ЦК України, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця) коли вона нараховується та у межах строку позовної давності за основною вимогою. З врахуванням зазначеного, суд вважає, що розрахунки позивачів щодо пені в порядку статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за кожний день прострочення за період із 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року є вірними, однак вони перевищують розмір завданих збитків. Відтак, варто вказати, що за змістом статей 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). У разі якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України). Отже, зміст частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Такий висновок зробили Верховний Суд України у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15 і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року в справі № 703/1181/16-ц (провадження № 14-442цс18) та від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19). Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, провадження № 12-79гс19 (пункт 8.24) та від 28 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, провадження № 14-623цс18 (пункт 85)). Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 18 квітня 2023 року у справі №199/3152/20. Відтак, з врахуванням зазначеного збитки це і є проценти за вкладами, оскільки саме проценти є доходом вкладника, який він міг би одержати, якби банком не було порушено його права. Таким чином, пеня підлягає зменшенню до розміру ненарахованих відсотків за банківським вкладом (постанова Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 757/63364/19 та постанова Верховного суду від 18 квітня 2023 року у справі 199/3152/20). Відтак, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів пеня, передбачена частино. 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», розмір якої прирівнюється до ненарахованих відсотків, за договорами вкладу: № SAMDNWFD0070007901100 від 08 жовтня 2013 року у розмірі 497,04 дол. США, що еквівалентно 20 473,13 грн; № SAMDN250007406422216 від 14 лютого 2014 року - 1 490,64 дол. США, що еквівалентно 61 399,61 грн; № SAMDN25000734959618 від 30 квітня 2013 року - 1 322,46 дол. США, що еквівалентно 54 472,36 грн; № SAMDN25000734077575 від 26 березня 2013 року - 10 236,87 грн; № SAMDN25000724793669 від 03 квітня 2012 року - 1 960,62 дол. США, що еквівалентно 80 758,13 грн. Щодо договору про переведення боргу та належного відповідача у справі Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Законодавець встановлює обмеження на заміну боржника у зобов`язанні поза волею кредитора. Такий підхід має на меті убезпечити кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобов`язання внаслідок заміни особи боржника. Необхідність отримання згоди кредитора на переведення боргу зумовлена тим, що особа боржника завжди має істотне значення для кредитора. Вступаючи у договірні відносини, кредитор розраховував на отримання виконання з огляду на якості конкретного боржника (здатність виконати обов`язок, платоспроможність, наявність у боржника майна тощо). Як свідчить тлумачення статей 520, 521 ЦК України, при заміні боржника первісний боржник вибуває із зобов`язання і замінюється новим боржником. Для породження переведенням боргу правових наслідків необхідним є існування двох складових: по-перше, вчинення договору (двостороннього правочину) між новим та первісним боржниками, причому такий правочин має вчинятися у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання; по-друге, надання кредитором згоди на переведення боргу. Відсутність згоди кредитора на переведення боргу свідчить, що договір про переведення боргу між новим та первісним боржниками не породив правових наслідків для кредитора, тобто не відбулося переведення боргу. Подібний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 липня 2023 року у справі № 175/4639/19 (провадження № 61-11582сво21), а також у постановах Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 757/34314/18-ц, від 20 січня 2021 року у справі № 729/887/19, від 07 листопада 2023 року у справі № 757/2801/20-ц, від 10 січня 2024 року у справі № 758/1366/16-ц. На вказаному наголошено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі № 199/3152/20, у якій, зокрема, зазначено про те, що договір про переведення боргу від 17 листопада 2014 року, укладений між банком та ТОВ «ФК «Фінілон» шляхом використання принципу мовчазної згоди вкладників банку, не створює правових наслідків для позивачів. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). З огляду на зазначене та враховуючи вищевказані правові висновки Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, суд вважає, що АТ «КБ «ПриватБанк» є боржником за договором банківського вкладу, укладеним між ним та позивачкою, а, відтак, є належним відповідачем у цій справі. З врахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, про те, що позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню з викладених вище підстав. Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору за подання цього позову на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а суд дійшов висновку про часткове задоволення їх позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 10 510 грн. 00 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: partial