Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

На розгляд суду передано цивільну справу за вказаною позовною заявою. Позивач [PERSON] просить суд виключити відомості про батьківство [PERSON] як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис №66 та внести зміни до вищевказаного актового запису, записавши батька дитини зі слів матері. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 22.09.2016 позивач одружився із відповідачкою [PERSON] Шлюб розірвано рішенням суду. У свідоцтві про народження [PERSON] записаний як батько дитини [PERSON] . [PERSON] народилася [INFO] . З відповідачкою по справі сторони були знайомі до одруження, навчалися в одній школі, мали близькі стосунки. На час народження дитини [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Після розірвання першого шлюбу відповідачка [PERSON] повідомила йому, що [PERSON] є його дочкою, а тому він написав заяву до органу ДРАЦС про визнання себе батьком дитини. Проте, наразі у нього виникли обґрунтовані сумніви у тому, що дитина його. Тому він вирішив звернутися до суду із позовом та просить в порядку підготовки справи до судового розгляду призначити судову молекулярно-генетичну експертизу. Ухвалою суду від 20.10.2021 було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу для підтвердження чи спростування факту кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] . 08.12.2021 відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] подала письмову заяву, у якій просить суд відкликати судову експертизу на тій основі, що вона підтверджує, що [PERSON] не є батьком [PERSON] . Проведення експертизи є недоцільним. Відповідачка подала відзив на зустрічний позов. Просить суд відмовити у задоволенні вимог [PERSON] Позицію обґрунтовує тим, що відповідно до ч.5 ст.136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч.1 ст.123 СК України. Відповідачка стверджує, що [PERSON] відомо було, що він не є і не міг бути батьком [PERSON] . Вона ніколи не стверджувала, що він є біологічним батьком дитини. Відповідачка стверджує, що вона та [PERSON] познайомились після народження [PERSON] у 20-х числах грудня 2015 року, коли дитині вже було п`ять років. 22.09.2016 сторони спору зареєстрували шлюб і [PERSON] запропонував записати його батьком дитини. У 2021 році шлюб між ними було розірвано. А після подання відповідачкою позову про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] подав позов про виключення відомостей про нього як про батька із актового запису про народження дитини. 07.06.2022 справа призначена до судового розгляду. Виноградівський відділ ДРАЦС у Берегівському районі подав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи. В ході судового розгляду справи відповідачка [PERSON] підтримувала доводи відзиву та просила відмовити у задоволенні позову. А вже 09.07.2024 [PERSON] подала суду письмову заяву, у якій заявила, що визнає обставини та вимоги позову [PERSON] та не заперечує проти його задоволення. Представник позивача [PERSON] - адвокат Дидинська Б.М. - в ході судового розгляду справи обставини та вимоги позову підтримала та просила такі задовольнити. Заявила, що [PERSON] та [PERSON] добре знайомі ще зі школи та мали близькі відносини, які мали таємний характер, бо [PERSON] був одружений. Тому повідомлення [PERSON] про те, що [PERSON] його дитина, [PERSON] сприйняв як правдиве та визнав себе батьком дитини офіційно, згодом дізнавшись, що батько не він. Свідок [PERSON] , кума відповідачки, дала показання про те, що зі слів відповідачки їй відомо, що відповідачка у 2015 році познайомилася із [PERSON] , який хотів усиновити її доньку. [PERSON] знав хто є батьком дитини. Вона знає [PERSON] , це біологічний батько дитини. Свідок [PERSON] , подруга відповідачки, дала показання про те, що їй відомо, що батьком дитини є [PERSON] . Він завжди був біля відповідачки, коли народилася дитина , вони жили разом. Дитина називала [PERSON] батьком. Спільні знайомі вважали батьком дитини [PERSON] . Зі слів відповідачки їй відомо, що [PERSON] записав дитину на себе. Свідок [PERSON] , подруга відповідачки, дала показання про те, що [PERSON] та [PERSON] познайомилися через інтернет, у 2016 почали зустрічатися. [PERSON] знав, що біологічним батьком дитини є [PERSON] . Але удочерив дитину. Їй відомо, що коли [PERSON] була вагітною, то [PERSON] приходив додому п`яний та допускав фізичне насильство щодо неї. Тому вона після народження дитини не записала його батьком дитини. Свідок [PERSON] , подруга відповідачки, дала показання про те, що їй відомо, що батьком дитини є [PERSON] , якого дитина і сприймає татом. [PERSON] та [PERSON] проживали разом до 2015 року. Свідок [PERSON] , мати позивача, дала показання про те, що її син [PERSON] та [PERSON] почали співмешкати на початку 2016 року. [PERSON] повідомила їм, що [PERSON] є донькою [PERSON] . Дитина називала його татом. [PERSON] визнав дитину своєю, а на другий рік їх життя стало відомо, що дитина не його. Свідок [PERSON] , сестра позивача, дала показання про те, що зі слів брата, він мав стосунки з [PERSON] раніше, а з 2016 року вони вирішили жити разом. Дитина називала його татом, а [PERSON] казав, що дитина його. А потім [PERSON] сказала, що то не його дитина. Свідок [PERSON] , рідна тітка відповідачки, дала показання про те, що [PERSON] та [PERSON] познайомилися через інтернет у 2015 році. У 2016 уклали шлюб. Він хотів взяти дитину на своє прізвище. Біологічним батьком дитини є [PERSON] . [PERSON] вже співмешкала з [PERSON] з 2007 року, у 2010 році народилася [PERSON] . За рік після народження дитини вони розійшлися. [PERSON] спілкувався з дитиною. При реєстрації народження дитини [PERSON] не був записаний батьком дитини, так вирішила відповідачка. Свідок [PERSON] , донька відповідачки, дала показання про те, що [PERSON] не її батько. Мама з ним познайомилася, коли їй було п`ять років. Її батьком є [PERSON] . [PERSON] просив називати його також батьком. Суд дослідив свідоцтво про народження [NUMBER] , видане 29.09.2016, про народження [PERSON] , дата народження [INFO] , Актовий запис №366 від 30.12.2010. За змістом свідоцтва батьком дитини записано [PERSON] . 09.07.2024 [PERSON] подала суду письмову заяву, у якій заявила, що визнає обставини та вимоги позову [PERSON] та не заперечує проти його задоволення. Суд встановив, що [INFO] [PERSON] народила дитину - доньку [PERSON] . Про народження дитини вчинено Актовий запис №366 30.12.2010 року у відділі ДРАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області. У 2016 році [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] подав до органу ДРАЦС у Виноградівському районі письмову заяву про визнання себе батьком дитини та клопотав внести до Актового запису про [PERSON] відомості про нього як про батька дитини, оскільки відомості про батька було внесено зі слів матері на підставі ст.135 СК України. Так, до Актового запису №366 30.12.2010 року про народження дитини - дівчинки [PERSON] , [INFO] , вчиненого у відділі ДРАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області, на підставі заяви [PERSON] було внесено відомості про нього як про батька дитини. Відповідачка [PERSON] зареєструвала 08.11.2023 шлюб, у зв`язку із чим змінила прізвище на « [PERSON] ». Позивач стверджує, а відповідач у свою чергу повністю визнала повідомлені позивачем обставини, що, подаючи заяву про внесення про себе відомостей як про батька дитини, вважав себе біологічним батьком дитини. Суд визнає цю обставину доведеною, оскільки визнання відповідачем обставин та вимог не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. Суд також визнає доведеною ту обставину, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого здобуто достатню сукупність належних та допустимих доказів, крім того, що відповідачка в ході судового розгляду справи неодноразово заявляла про цю обставину письмово, стверджувала, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини. Також, в судовому засіданні здобуто достовірні дані про те, що учасникам справи достеменно відомо, хто є дійсним біологічним батьком дитини. Показання свідків сторони позивача та свідків сторони відповідача суд оцінює критично з точки зору їх достовірності, оскільки вважає показання більшості свідків обох сторін необ`єктивними, а повідомлені ними обставини здебільшого ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. За змістом ч.1 ч.2 ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому, суд, у зв`язку із повним визнанням відповідачкою позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вирішує, що позов [PERSON] на підставі ч.ч.1,2 ст.136 СК України слід задовольнити в частині. А саме, вимога позову про внесення змін до актового запису шляхом внесення запису про батька дитини зі слів матері, задоволенню не підлягає, оскільки відповідно змісту ч 1 ст.135 СК України такий запис провадиться виключно за вказівкою матері дитини, а не за рішенням суду. У зв`язку із задоволенням позовної вимоги немайнового характеру із відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви із вимогою немайнового характеру судовий збір у розмірі 908 грн. Дані про інші понесені позивачем судові витрати відсутні.

Outcome: partial