Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із заявою про надання [PERSON] психіатричної допомоги в примусовому порядку. В обґрунтування заяви зазначено, що 28.06.2024 [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу (діагноз): розлад особистості та поведінки в наслідок епілепсії, сумерковий розгляд особистості. F 07.9. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження в режимі відеоконференції. Доручено Південно-Східному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити [PERSON] адвоката для здійснення представництва інтересів в суді за призначенням. У судовому засіданні лікар - психіатр підтримав заяву та підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання [PERSON] .. У \~судовому\~засіданні\~прокурор підтримала\~заяву лікаря,\~зазначивши,\~що дійсно, особа,\~стосовно якої\~вирішується питання\~про госпіталізацію у психіатричний стаціонар без його згоди в примусовому порядку, потребує стаціонарного лікування.. У судовому засіданні захисник, особи, стосовно якої вирішується питання, адвокат Романцов М.В. подав письмові заперечення проти задоволення вказаної заяви, та просив відмовити у задоволенні заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги без його згоди, посилаючись на письмові заперечення та мотивуючи тим, що думка особи змінювалася протягом всього розгляду справи. У судовому засіданні [PERSON] спочатку заперечував проти задоволення заяви, потім не заперечував проти задоволення заяви та погодився, що йому потрібно лікуватися. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.06.2024 [PERSON] був госпіталізований до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» за направленням фельдшера КЗ «ОЦМЕД та МК» ДОР» №273, у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу (діагноз): розлад особистості та поведінки в наслідок епілепсії, сумерковий розгляд особистості. F 07.9, який обумовлює небезпеку для себе та оточуючих. Згідно ч.ч. 2-5 ст.27 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради від 01.07.2024 року встановлено, що хворий [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим: Збуджений. Вербально агресивний. Викрикує окремі слова, обривки фраз. Негативістичний. Погрожує оточуючим. Поведінкою не можна виключати наявність оманів сприйняття, сам з собою розмовляє. Емоційно неадекватний. Мислення розірване. Критика до свого стану порушена. У зв`язку з чим комісія лікарів-психіатрів підтвердила діагноз: «розлад особистості та поведінки в наслідок епілепсії, сумерковий розгляд особистості. F 07.9» і прийшла до висновку, що [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до\~ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу». Лікар-психіатр [PERSON] підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що [PERSON] необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи, що особа виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати його в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для його госпіталізації до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди. Аналогічний висновок викладений і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року по справі № 689/1338/16-ц. Стаття 5\~Європейської конвенції\~про захист\~прав людини\~і основних\~свобод захищає\~одне з\~найголовніших прав\~людини-право\~на свободу,\~п."е"\~цієї статті\~дозволяє законне\~затримання\~психічно\~хворих як\~з метою\~їх ізоляції\~від суспільства,\~так і\~з метою\~покращення їх\~стану. Відповідно до встановлених обставин, наданими суду направленням лікаря-психіатра КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР, у зв`язку із наявністю у [PERSON] тяжкого психічного розладу, висновку комісії лікарів-психіатрів щодо обґрунтування необхідності госпіталізації до КП «ДБКЛПД» ДОР» [PERSON] , встановлено ознаки тяжкого психічного розладу хворого, що було підтверджено у судовому засіданні лікарем-психіатром [PERSON] .. У зв`язку із чим, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. На підставі викладеного та

Outcome: approved