Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

У січні 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Нікушина Валерія Сергіївна звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, третя особа: державний нотаріус П`ятої київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Лілія Анатоліївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 14 листопада 2023 року, позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Л.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , що належав [PERSON] , померлій [INFO] . Проте, 14 листопада 2023 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, про що державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Л.А. було ухвалено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю складу спадкового майна, а саме: факту належності житлового будинку спадкодавцю, документу, що посвідчує право власності та державної реєстрації. Представник позивача зазначає, що відповідно до Довідки №\~3013/01-16 від 26 жовтня 2023 року виданої державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Л.А., єдиним спадкоємцем за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] є її син, [PERSON] , [INFO] . Так, оскільки спадкодавцем за життя не було отримано відповідних документів, що посвідчують право власності на спірний житловий будинок, право позивача на отримання у власність спадкового майна було порушено та підлягає захисту у судовому порядку. Таким чином, представник позивача просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок загальною площею 38,7 кв.м., житловою площею 23,0 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2024 року провадження у цивільній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Нікушиної Валерії Сергіївни про витребування доказів у державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Лілії Анатоліївни, а саме: належним чином завірену копію спадкової справи про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. На виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року від завідувача П`ятої київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Лілії Анатоліївни на адресу суду надійшла копія спадкової справи №531/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] . В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату час та місце слухання справи сповіщені належним чином, представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без їх участі. Позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Рішення №\~587 від 13 квітня 1981 року, виконавчим комітетом Шевченківської районної ради народних депутатів м. Києва вирішено: дозволити [PERSON] , усиновити сина свого чоловіка [PERSON] , 1965 року народження. [INFO] , померла [PERSON] , [INFO] , про що було зроблено відповідний актовий запис за №\~396, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05 жовтня 2021 року Щевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №\~74023591 від 20 вересня 2023 року заведена спадкова справа № 531/2023 після смерті [PERSON] . Відповідно до Довідки №3013/01-16 від 26 жовтня 2023 року виданої державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Л.А., єдиним спадкоємцем за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] є її син, [PERSON] , [INFO] . Згідно Технічного паспорта, реєстровий №\~476 на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , замовником технічної інвентаризації визначено [PERSON] . Відповідно до відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» №\~1715 від 04 вересня 2023 року на замовлення [PERSON] №СФ-000002092 від 25 серпня 2023 року та запита завідувача П`ятої київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Л.А. від 10 серпня 2023 року №\~2323/01-16, повідомлено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] ., за результатами технічної інвентаризації від 06 листопада 2015 року загальна площа якого склала 38,7 кв.м, житловою площею 23,0 кв.м., право власності зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 23 червня 1995 року виконавчим комітетом Білогородської сільської ради згідно рішенням від 24 березня 1995 року №\~450 (зареєстрованого в БТІ 23 червня 1995 року під реєстровим №\~476 в книзі 2). Відповідно до відповіді виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області №\~1950/02-26 від 28 вересня 2023 року щодо надання дублікату свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок повідомлено, що рішення виконавчого комітету Білогородської сільської ради по 2020 рік включно передані на державне зберігання в архівний відділ Бучанської районної державної адміністрації. Відповідно до відповіді №\~05-05/495 від 10 жовтня 2023 року архівний відділ Бучанської районної державної адміністрації Київської області надав завірену копію рішення виконавчого комітету Білогородської сільської Ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області №\~450 від 24 березня 1995 року «Про затвердження акту державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння в [ADDRESS] » (підстава: фонд Р-57, оп. 1, спр. 381. арк. 184). Також було повідомлено, що Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок на постійне зберігання до архівного відділу не передавалось. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Білогородської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області №\~450 від 24 березня 1995 року, вирішено: 1) затвердити акт державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння по [ADDRESS] від 20 лютого 1995 року. 2) Видати будинкову книгу на житловий будинок в [ADDRESS] , житловою площею 23.0 кв.м., загальною площею 38.7 кв.м. на ім`я [PERSON] . 3) Бюро технічної інвентаризації видати свідоцтво про право власності на житловий будинок в [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Завідувачем П`ятої київської державної нотаріальної контори [PERSON] було надіслано запит за віх. №\~3012/02-14 від 26 жовтня 2023 року до центру надання адміністративних послуг в якому просила зареєструвати право власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] , [INFO] , померлою [INFO] , на підставі Рішення №\~450 від 24 березня 1995 року, виданого Білогородською сільською радою народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Бучанської міської ради Київської області Лозінським Артуром Юрійовичем було відмовлено у проведені реєстраційних дій, на підставі того, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: в поданому витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі №\~74023591 від 20 вересня 2023 року не вказано РНОКПП померлого, відсутні відомості про технічні характеристики закінченого будівництвом об`єкта, відомості про прийняття його в експлуатацію (гараж В) в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, заявником не подано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію такого об`єкта (гараж В). Так, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій за віх. №3219/02-31 від 14 листопада 2023 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки оригіналу документу, що підтверджує право власності [PERSON] , яка померла [INFO] на житловий будинок [ADDRESS] у спадкоємця немає. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №\~360162468 від 27 грудня 2023 року, земельна ділянка з кадастровим номером 3222480401:01:049:0057, площею 0.0206 (га) належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування, серія та номер: 1135, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Астраускасом Л.Є. 08 вересня 2021 року. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Порядок та умови прийняття спадщини визначено нормами ст. 1268 ЦК України. За ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до гл.7 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається громадянинові за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Статтею 1297 ЦК України\~встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,\~1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299\~ЦК України). Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України,\~шляхом визнання прав. Відповідно до 392\~ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності\~відповідна територіальна громада. Умови для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1297 ЦК\~встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,\~1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як вбачається із заяви [PERSON] , поданої до П`ятої київської державної нотаріальної контори від 20 вересня 2023 року за №\~1501 у спадковій справі №\~531/2023, [PERSON] прийняв спадщину фактично. Фактом прийняття спадщини спадкоємцями є проживання його разом з померлою [INFO] на день її смерті, що встановлено по відмітці про реєстрацію в його особистому паспорті, дані якого викладені в заяві. Однак право позивача не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог\~ст. 392 ЦК України. Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті\~15 та статті\~392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Судом встановлено, що право власності спадкодавця [PERSON] підтверджується рішенням виконавчого комітету Білогородської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області №\~450 від 24 березня 1995 року та матеріалами інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову.

Outcome: approved