Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: адвокат Голуб Г.С. від імені [PERSON] скерував на адресу суду поштовим відправленням позовну заяву, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між його довірителькою та [PERSON] 12 липня 2014 року, про що Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис № 138, та повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] 12.07.2014 зареєструвала шлюб з [PERSON] . У даному шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Спочатку сторони проживали добре, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки. Проте з 2019 року в них почали виникати непорозуміння, в результаті чого вони стали віддалятись один від одного. Врешті з 2020 року вони почали проживати окремо, син залишився проживати з матір`ю. З того часу їхні особисті відносини мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, а шлюб носить формальний характер. Спроби примиритись з відповідачем не принесли бажаних результатів, а відтак вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Позивачка [PERSON] та її\~представник - адвокат Голуб Г.С. у судове засідання не з`явилися. Останній подав заяву про розгляд справи у їхній відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з ухвалою про відкриття провадження та позовною заявоб з додатками (а.с. 19) за його зареєстрованим місцем проживання (а.с.17), яке отримано 08.06.2024, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 21). Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 05 червня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 08 липня 2024 року від представника позивачки надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проте головуюча суддя з 08.07.2024 по 10.07.2024 перебувала у відпустці. 11 липня 2024 року представник позивачки подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій не заперечив проти винесення заочного рішення. Як визначено ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзив на позов не подавав, позивачка через свого представника не заперечує проти заочного розгляду справи, про що останній подав письмову заяву, а тому суд дійшов висновку про доцільність проведення заочного розгляду справи та про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому з урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2014 року, про що свідчить повторно видане 28.05.2024 Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини до реєстрації шлюбу - [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 9). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.05.2019, у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2 (а.с. 10). Представник позивачки стверджує, що шлюбні відносини сторін припинилися з 2020 року, їхня сім`я припинила своє існування. Рішення розірвати шлюб з [PERSON] є остаточним, перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Малолітній син [PERSON] проживає з матір`ю. Від відповідача заперечень з даного приводу не поступило. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: зважаючи на позицію сторони позивачки, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні не спростовані доводи сторони позивачки про те, що вони з відповідачем спільно не проживають з 2020 року, між ними припинилися будь-які шлюбні та сімейні відносини, їхній шлюб носить формальний характер. [PERSON] не бажає зберегти сім`ю, наполягає на розірванні шлюбу, вважає примирення з відповідачем неможливим. Останній з часу перебування справи в суді будь-яких заперечень з приводу цього не подавав, про надання строку на примирення не клопотав, в судове засідання не з`яввся, хоча йому відомо про розгляд даної справи. Оскільки позивачка через свого представника наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. На підставі викладеного, ст. 24, 104, 105, 110, 112-114 СК України,

Outcome: approved