Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивача зазначив, що 17 квітня 2010 року між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 327. Від шлюбу у сторін є дитина: [PERSON] [INFO] . Позивач зазначає, що з 2022 року шлюбні відносини припинені, подружжя втратило один до одного почуття любові та пошани. На підставі викладеного позивач просить: розірвати шлюб укладений між сторонами 17.04.2010 року, актовий запис № 327. Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 14.05.2024 року було задоволено клопотання позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] про надання часу на примирення. Надано подружжю:\~ [PERSON] та\~ [PERSON] строк для примирення до 16 липня 2024 року. Провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення. Ухвалою суду від 16.07.2024 року поновлення провадження у справі. На адресу суду 16.07.2024 року надійшли заяви позивача та відповідача щодо підтримки та визнання позовних вимог. Згідно заяви позивача, остання зазначила, що час на примирення позитивних результатів не надав, позивач підтримує позов про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомленні, звернулись з заявами про слухання справи за їх відсутності, підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не встановлено. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 17 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 327. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Свідоцтво про шлюб видане 17.04.2010 року, серія [NUMBER] (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження сторони у справі є батьками: [PERSON] [INFO] (а.с.11). Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб і створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням того, що позивач та відповідач звернулись на адресу суду з заявами про підтримку та визнання позовних вимог, вказали, що час на примирення не потрібен, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін у справі, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу поділу спільного майна подружжя та визначення місця проживання дитини під час розгляду справи заявлено не було. Відповідно до положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягненню судовий збір з у розмірі: 1\~211,20 грн.

Outcome: approved