Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] вказує на те, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . По факту смерті останньої, приватним нотаріусом Любарського районного нотаріального округу Житомирської області було заведено спадкову справу №36/2019 по якій єдиним спадкоємцем була позивачка. По спадковій справі заведеній після смерті матері, позивачка оформила спадкові права на відоме її оформлене майно померлої, однак в подальшому її стало відомо, що її мати, 24.11.2009 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті своєї матері (баби позивачки), що видане державним нотаріусом Любарської державної нотаріальної контори, яке засвідчує її право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк» села Гізівщина Любарського району Житомирської області. Тоді ж позивачка з`ясувала, що після смерті її баби, [PERSON] , яка померла [INFO] , заводилася спадкова справа №434, державним нотаріусом Любарської державної нотаріальної контори, при цьому мати позивачки по даній спадковій справі, будучи єдиним спадкоємцем, успадкувала майно та права своєї матері. Розуміючи, що її баба, [PERSON] була членом КСП «Маяк», у зв`язку з чим мала право на земельну частку пай, позивачка з`ясувала, що за життя останній було видано сертифікат, який посвідчував право на земельну частку «пай» у КСП «Маяк» серії ЖТ №0174038. Так, відповідно до листа №3259/35-23 від 22.11.2023 року Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, у «книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Любарською районною державною адміністрацією» наявний запис щодо реєстрації та видачі сертифікату серії [NUMBER] на [PERSON] . Сертифікат посвідчує право на земельну частку (пай) у КСП «Маяк» с.Гізівщина Гізівщинської сільської ради, при цьому розмір земельної частки (паю) становить 3,1 га. в умовних кадастрових гектарах. При цьому, відсутні відомості щодо видачі в замін вказаного сертифіката державного акту. Як вказано вище, мати позивача, [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері, [PERSON] , однак не оформила своїх спадкових прав, зокрема на право на земельну частку (пай), що посвідчувалось сертифікатом ЖТ №0174038. З метою оформлення спадкових прав на вказаний сертифікат, позивачка, в межах спадкової справи №36/2019 заведеної по факту смерті [PERSON] , звернулася до нотаріальної контори, в тому числі з метою видачі її свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яке належало її бабі, [PERSON] , згідно вище вказаного сертифікату на земельну частку (пай) серії ЖТ №0174038. За результатами такого звернення, після вивчення наданих документів, нотаріус відмовив позивачці у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину, з причин не підтвердження родинних відносин [PERSON] та [PERSON] як матері та дочки, крім того з причин не надання документу, який підтверджував би право на земельну частку (пай), зокрема оригіналу сертифіката на земельну частку (пай). Щодо вказаного сертифікату необхідно зазначити, що останній перебував у [PERSON] та його було втрачено при невідомих обставинах. В громадсько-політичній газеті Любарщини «Новий день» за 15 березня 2024 року вказується про втрату сертифікату ЖТ №0174038. Отримати сертифікат повторно, а також видати його дублікат не представляється за можливе, так як сертифікат виготовлявся в одному примірнику, який виданий померлій, при цьому видача такого сертифікату повторно не передбачена чинним законодавством. З врахуванням вище викладеного, а також того, що після смерті баби у позивачки не збереглося її особистих документів та сертифікату на право на земельну ділянку /пай/ і отримати його іншим шляхом не можливо, позивачка змушена звернутись до суду з позовом про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ( [INFO] ), яка померла [INFO] , право на отримання земельної частки (паю) розміром 3,1 в умовних кадастрових гектарах, яке було успадковано після смерті [PERSON] , при цьому належало останній та посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0174038. \~ Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному об`ємі та просив суд їх задовольнити з мотивів викладених у позовній заяві. Представник Любарської селищної ради у судове засідання на розгляд справи не з`явився, однак у відзиві на позов, що надійшов на адресу суду зазначив, що проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивачка [PERSON] є його двоюрідною сестрою, яка проживає в с.Гізівщина, а він проживає в с.Демківці Житомирського району. Він був знайомий із матір`ю та бабою позивачки. Допомагав позивачці при оформленні спадщини після смерті матері та допомагає їй у повсякденному побуті, оскільки інших родичів вона не має. Йому відомо, що мати позивачки прийняла спадщину після смерті її матері [PERSON] . Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії паспорта серії [NUMBER] , виданого 17.05.1995 року Любарським РВ УМВС України в Житомирській області, [PERSON] народилася [INFO] в с.Коваленки Любарського району Житомирської області (а.с.8 на звороті -9). [INFO] в с.Гізівщина Любарського (тепер Житомирського) району померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10, зворотній бік). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно, спадкоємцем якого за законом є [PERSON] , яка прийняла у спадщину майно, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 22.04.2019 року приватним нотаріусом Любарського районного нотаріального округу Соляром В.М. (а.с.13, зворотній бік). В свою чергу, як слідує із копії свідоцтва про право на спадщину ВММ №134902, виданого 24.11.2009 року державним нотаріусом Любарської державної нотаріальної контори, мати позивачки [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , яка складалася із майнового паю члена КСП «Маяк» с.Гізівщина Любарського району (а.с.19). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не оформила своїх спадкових прав на право на земельну частку (пай), що посвідчувалось сертифікатом ЖТ №0174038, виданим на ім`я [PERSON] . Відповідно до додатків, що додані до листа №3259/35-23 від 22.11.2023 року Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, та містяться в матеріалах справи, зокрема списку (в тому числі уточненого списку) громадян власників сертифікатів із матеріалів «Документації по паюванню земель переданих у колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству «Маяк» с.Гізівщина Гізівщанської сільської ради народних депутатів Любарського району Житомирської області (1997 рік)», [PERSON] вказано як власника сертифікату. Крім того, в аналогічному списку «Технічної документації землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки із земель колективної власності КСП «Маяк (2004 рік)» на території Гізівщинської сільської ради, с. Демківці Любарського району Житомирської області», щодо сертифікату ЖТ №0174038 від 26.05.1997 (земельна ділянка № [NUMBER] ) вказується, що такий виданий [PERSON] . Поряд з цим, згідно протоколу «розподілу, шляхом жеребкування, земельних часток «паїв» власниками земельних часток «паїв» реформованого КСП «Маяк» села Гізівщина» від 31.09.2004 року, в результаті розподілу, земельну ділянку №187 закріплено за [PERSON] . Вище викладене підтверджує факт, що сертифікат ЖТ №0174038 виданий саме бабі позивачки [PERSON] , а вказане вище невірне зазначення побатькові останньої в книзі «книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Любарською районною державною адміністрацією» допущено помилково. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Прогонного Є.М. від 04.04.2024 №61/02-31, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на право на земельну частку (пай), що належало [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на вищезазначену земельну частку (пай) спадкодавця (а.с35). Судом також встановлено, що у газеті «Новий день» за 15 березня 2024 року розміщено оголошення, згідно якого вбачається, що загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП «Маяк» ЖТ №0174038, виданий 26.05.1997 на ім`я [PERSON] , слід вважати недійсним (а.с.31). Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а ст.1218 ЦК України вказує на те, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В пунктах 23 та 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що судам потрібно мати на увазі, що згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ч.1 ст.25 ЗК України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них частки (паю). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] ( [PERSON] ) належала земельна частка (пай) на підставі сертифікату серії ЖТ №0174038 від 26.05.1997, та на який в подальшому після її смерті право на вищезгадану ділянку в порядку спадкування перейшло до матері позивачки, [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, і право на спадкування якої на даний час набула [PERSON] , але не може скористатись своїм спадковим правом через те, що даний сертифікат втрачений, що стверджується оголошенням у газеті «Новий день», і виготовлення його дублікату неможливо, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved