Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

[PERSON] 21.05.2024 звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд визнати за нею, в порядку спадкування право власності за законом на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями (сарай Б-1 з черепашника, сарай Б-1-1 дерев`яний), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , забудовником якого був [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є спадкоємцем частини батькового майна, а за відсутності правовстановлюючого документу на будинок не має можливості втупити в права наслідуванн. Ухвалою суду від 30.05.2024 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Від відповідача, відзив на позовну заяву не надійшов. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у підготовчому судовому засідання позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити. Третя особа у підготовче засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про розгляд справи. Неявка в судове засідання третьої особи відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Корюківка Чернігівської області, де проживає і є зареєстрованою за вищевказаною адресою, що підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] виданим 21 серпня 2003 року Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області. Родове прізвище позивача було « [PERSON] », після укладення з [PERSON] шлюбу, який був зареєстрований 09 серпня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області, позивачу було присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується повторним свідоцтвом про одруження [NUMBER] виданим 12 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області. Батьками позивача є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 03 вересня 1980 року Корюківським райвідділом ЗАГСу Чернігівської області. Батьки позивача перебували у шлюбі, який зареєстрований 10 вересня 1977 року в [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] виданим Корюківським райвідділом ЗАГС Чернігівської області. Рішенням №254 від 29 листопада 1977 року виконкому Корюківської міської ради, батьку позивача була надана земельна ділянка під [ADDRESS] для будівництва житлового будинку, яка була виділена в натурі, між виконкомом Корюківської міської ради та батьком позивача був укладений договір про надання земельної ділянки в безстрокове користування для будівництва житлового будинку, батько позивача отримав дозвіл на проведення робіт по будівництву житлового будинку згідно затвердженого проекту, після чого на чадній земельній ділянці батьки позивача розпочали будівництво житлового будинку та господарських будівель, яке було закінчено через декілька років, після чого сім`я позивача вселилась у новий житловий будинок і всі були у ньому зареєстровані, але побудований житловий будинок не був зданий в експлуатацію, право власності на нього не було зареєстровано. Батько позивача [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданим 09 січня 2023 року Корюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. На майно померлого [PERSON] , яке складається у тому числі і з його частини в побудованому житловому будинку [ADDRESS] , відкрилась спадщина. Батько за життя не розпорядився своїм майном, заповіту не склав. Позивач та дружина померлого (мати позивача) відповідач [PERSON] є спадкоємцями першої черги на майно померлого батька/чоловіка, вони прийняли спадщину, на час смерті батька/чоловіка, обидві з ним постійно проживали, що підтверджується довідкою №1209 від 11.04.2024 Корюківської міської ради. Крім того, у передбачені законом строки вони звернулись до приватного нотаріуса Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області Дремлюги Р.М. з відповідними заявами про прийняття спадщини, приватним нотаріусом була відкрита спадкова справа, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №77201419 від 04.06.2024 наданою приватним нотаріусом Дремлюгою Р.М. Інші спадкоємці до приватного нотаріуса з приводу спадщини померлого не звертались. Постановою приватного нотаріуса Дремлюги Р.М. від 13.09.2023 № 300/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом, після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , не входить до складу спадщини, оскільки житловий будинок не прийнятий у експлуатацію і державна реєстрація права власності не проведена. Позивач з відповідачем намагались зареєструвати за померлим право власності на житловий будинок, звернулась до державного реєстратора, але його рішенням №68672996 від 31 липня 2023 року було відмовлено у такій реєстрації за відсутності акту приймаючої комісії Корюківської міської ради про введення в експлуатацію. Державний реєстратор порекомендував позивачу звернутись з позовною заявою до суду для вирішення права власності на спадкове нерухоме майно на яке відсутній правовстановлюючий документ. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2023 року за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за законом на 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями (сарай Б-1 з черепашника, сарай Б-1-1 дерев`яний), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , забудовником якого був [PERSON] , який помер [INFO] . Спадковий житловий будинок з надвірними будівлями був набутий відповідачем та батьком позивача під час шлюбу, отже кожен з них як подружжя, має право на 1/2 частину нерухомого майна набутого під час шлюбу, тому спадкове майно померлого батька позивача складається з 1/2 частини у спірному житловому будинку, яка і має бути поділена порівну між спадкоємцями, тобто, між позивачем та відповідачем, кожному по 1/4 частині. З урахуванням частки відповідача в подружньому нерухомому майні та успадкованої нею частки померлого, відповідач має право власності на 3/4 частини спірного спадкового нерухомого майна, а позивач на 1/4 частину. Згідно довідки КРКП «Рампа» БТІ спадковий житловий будинок закінчений будівництвом на 100%, отримав 35% зносу, має загальну площу 54,40 м.кв., житлову 29,00 м.кв., є господарські будівлі: сарай Б-1 з черепашника сарай Б-1-1 дерев`яний. Загальна вартість всієї садиби становить 95921,00 гри., вартість 1/4 частини позивача становить 23980,25 гри., що і є ціною позову. Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 1299 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У померлого на час смерті не було батьків, позивач з відповідачем є дружиною/донькою померлого, статус спадкоємця позивача першої черги підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про одруження підтверджується зміна родового прізвища позивача тому позивач як і відповідач є спадкоємцем першої черги, інші спадкоємці першої черги у померлого відсутні. Відповідно до ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 370 Цивільного кодексу України, у разі виділу частки із майна що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору в розмірі 605,60 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved