Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] в особі представника адвоката Сімонець Євгенії Олександрівни звернулася до Орджонікідзевського районного\~суду м.\~Запоріжжяіз\~позовом до\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«РІАЛЬТО»,\~треті особи:\~Приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Сазонова Олена\~Миколаївна,\~Приватний виконавець\~виконавчого округу\~Запорізької області\~Коциян Меружан\~Оганесович про\~визнання виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконанню\~та стягнення\~безпідставно набутих\~коштів. 19.03.2024 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що 14.12.2021\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального органу\~Сазоновою О.М.\~було вчинено\~виконавчий напис\~№ 25133\~про стягнення\~із [PERSON] \~на користь\~ТОВ \~«ФК «РІАЛЬТО»\~заборгованості на\~загальну суму\~17320,00\~грн,\~з яких:\~3000\~грн \~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту,\~13620\~грн \~прострочена заборгованість\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом. 23.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коцияном М.О. винесено постанову ВП № 67978678 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису від 14.12.2021 № 25133 про стягнення з Позивача на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» заборгованості на загальну суму 17320 грн. Окрім того, 23.12.2021 в рамках виконавчого провадження № 67978678 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. З метою примусового виконання виконавчого напису №25133 від 14.12.2021 приватним виконавцем Коцияном\~М.О. із [PERSON] було стягнуто грошові кошти у сумі 6070,64 грн. Позивач вважає виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, а вже стягнуті кошти в сумі 6070,64 грн просить повернути як безпідставно набуті кошти. Згідно з відзиву на позовну заяву представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що наведені Позивачем доводи в обґрунтування позовної заяви не можуть бути підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Так, кредитний договір був укладений в електронному вигляді. Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Позивача з умовами Кредитного договору, яким було визначено, в тому числі, відсотки за користування кредитом в розмірі 1,7 %, а також підвищена процентна ставка в розмірі 3,5 % від суми несвоєчасного повернення. Станом на 25.03.2024 р. заборгованість за Договором №190902-9457-1 становить 11249,36 грн та складається з: 3000 грн прострочена заборгованість за кредитом, 8249,36 грн заборгованість про процентам. Оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростувала належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом виконавчого напису була іншою, ніж та, що запропонована у ньому, тому представник відповідача вважає виконавчий напис таким, що підлягає виконанню. Також представник відповідача просив відмовити у повному обсязі [PERSON] у стягненні з ТОВ «ФК «Ріальто» безпідставно набутих коштів в сумі 6070,64\~грн. Крім того, представник відповідача подав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, адже вважає суму значно завищеною і необґрунтованою. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2023 цивільну справу було передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Заводського районного суду міста Запоріжжя. Ухвалою Заводського районного\~суду міста\~Запоріжжявід 16 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Позивач та її представник - адвокат Сімонець Є.О. у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справу без участі Позивача та його представника. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином, у відзиві на позовну заяву просила проводити розгляд справи без її участі. Треті особи у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 14.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального органу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис № 25133 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» заборгованості на загальну суму 17320,00 грн, з яких: 3000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13620 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 14). 23.12.2021\~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Запорізької області\~Коцияном\~М.О.\~винесено постанову\~ВП №\~67978678\~про відкриття\~виконавчого провадження\~з виконання\~виконавчого напису\~від 14.12.2021\~№ 25133\~про стягнення\~з Позивача\~на користь\~ТОВ \~«ФК «РІАЛЬТО»\~заборгованості на\~загальну суму\~17320\~грн (а.с.8). Врамках виконавчого провадження № 67978678,23.12.2021 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. З метою примусового виконання виконавчого напису № 25133 від 14.12.2021 приватним виконавцем Коцияном М.О. із [PERSON] було стягнуто грошові кошти у сумі 6070,64 грн. (а.с. 9,47). Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету\~Міністрів\~України від\~29\~червня 1999\~року №1172\~«Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст.\~87\~Закону\~України\~«Про нотаріат» від 02вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №\~296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримувалавід відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим вонабулапозбавленаможливості бути вчасно проінформованоюпро наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання такої вимоги позивачем, що унеможливило подання нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Окрім того, як вказував Верховний Суд у постанові №158/2157/17 від 15.04.2020 року, підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №\~826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №\~645/1979/15-ц. З огляду на вищевказане, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акта, а також при його вчиненні не переконалась у безспірності вимог стягувача, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат». За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням діючого законодавства, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно відповіді приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коцияна\~М.О.\~№ 47348/01-29\~від 13.11.2023\~в рамках\~виконавчого провадження\~№\~67978678\~з боржника\~стягнуто грошові\~кошти у\~розмірі 7506,22\~грн,\~з яких:\~6070,67\~грн \~перераховано на\~рахунок стягувача ТОВ «ФК «РІАЛЬТО»; 607,05 грн основна винагорода виконавця; 678,53 грн витрати виконавчого провадження; 150 грн повернуто сплачений ТОВ \~«ФК «РІАЛЬТО» авансовий внесок (а.с. 47). Згідно зі статтею 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (стаття 1213 цього Кодексу). Аналіз статті 1212\~ЦК\~України цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, оцінюючи зміст спірних відносин судом встановлено, що виконавчий напис, на підставі якого із заробітної плати позивача утримувались суми стягнень, під час здійснення виконавчих дій, будучи визнаний таким, що не підлягає виконанню, втратив свою силу, що в свою чергу стало підставою для повернення відповідачем безпідставно набутих коштів. Таким чином, ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» безпідставно набуло грошові кошти, які належать [PERSON] . Статтею 1213\~ЦК\~України визначено порядок повернення в натурі безпідставно набутого майна, зокрема, передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин статті 1212\~ЦК\~України та вважає за належне стягнути з відповідача ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» на користь позивача суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 6070,67 грн. Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за позовну заяву в сумі 1073,60 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн. Відповідно до положень ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До позовної заяви представником позивача був долучений лише ордер на надання правничої (правової) допомоги та свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю на ім`я [PERSON] , інших документів, які б підтверджували розмір витрат, суду надано не було. Також на адресу суду не надходили заяви позивача або її представника в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання відповідних доказів, тому у стягненні витрат на правову допомогу слід відмовити.

Outcome: approved