Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Свій позов обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем був укладений шлюб, який рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 24.09.2010 року був розірваний. У шлюбі, [INFO] у них народилась донька [PERSON] . На даний час, донька є повнолітньою та навчається на першому курсі (бакалаврського) рівня вищої освіти інституту гуманітарних і соціальних наук Національного університету «Львівська політехніка» денної форми здобуття освіти за освітньою програмою «Міжнародні відносини». Повнолітня донька, яка навчається, потребує матеріальної допомоги з боку батька, оскільки не працює, так як навчається на денній формі навчання у Національному університеті «Львівська політехніка». Їхня спільна донька фактично проживає з позивачкою, тому вона сама несе весь обсяг витрат, у зв`язку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідач на навчання доньки жодної матеріальної допомоги не надає, незважаючи на те, що він має можливість її надавати, оскільки є, здоровою, працездатною людиною, призваний до Збройних Сил України та отримує заробітну плату. Отже, відповідач не позбавлений можливості матеріально забезпечувати, на рівні з позивачкою, їхню доньку, яка продовжує навчання. З огляду на вищезазначене просить суд, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно, з дня пред`явлення позову і до припинення донькою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву в якій позов підтримала та просила проводити розгляд справи у її відстуності. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши учасників\~справи,\~дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~наявних у\~справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі - мати [PERSON] та батько [PERSON] /арк. справи 7/. Відповідно до довідки № 1388 від 20.03.2024 року виданої директором інституту гуманітарних і соціальних наук Національного університету «Львівська політехніка», [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання рівня вищої освіти бакалавр інституту гуманітарних і соціальних наук Національного університету «Львівська політехніка» /арк. справи 16/. Відповідно до договору № 175-24к від 09.08.2023 року про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців [PERSON] є здобувачем освіти за денною формою за освітньою програмою «Міжнародні відносини». Загальна вартість навчання становить 144 000 грн./арк. справи 13/. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до частин першої та другої статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15\~травня 2006\~року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» викладених у п. 20, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що [PERSON] навчається на денній формі, що стверджується довідкою № 1388 від 20.03.2024 року виданою директором інституту гуманітарних і соціальних наук Національного університету «Львівська політехніка», у зв`язку з чим не має можливості працювати та самостійно себе утримувати, тобто потребує матеріальної допомоги. З урахуванням встановлених обставин справи, віку дитини, її потреб, які не можуть бути меншими визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівність обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні дитини, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням можливостей відповідача, приписів сімейного законодавства України, суд прийшов до висновку про те, що відповідач, як батько, зобов`язаний приймати участь в утриманні своєї дитини шляхом сплати аліментів на користь позивачки в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, з дня повноліття та до закінчення донькою навчання та/або до досягнення нею 23 віку, у відповідності до того, яка з цих обставин настане першою. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивачка звільнена від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. Крім того, оскільки позов задоволено повністю, понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору та правничу допомогу підлягають відшкодуванню. Так, Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 року у справі №372/1010/16-ц прийшов до висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження вказаних витрат суду надано договір про надання правової допомоги № 4 від 25.03.2024 року, укладеного з позивачкою та платіжну інструкцію. Таким чином суд вважає, що позивачкою доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати в сумі 800 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved