Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У травні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] 18 березня 1990 року. Позовну заяву мотивує тим, що сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, різні погляди на сімейне життя та чвари, в результаті чого сторони припинили шлюбні відносини, останні 5 років сімейних відносин не підтримують хоча і проживають за однією адресою, спільного господарства не ведуть. Спору щодо поділу майна немає. Позивач [PERSON] у позовній заяві, серед іншого, вказав про розгляд справи у його відсутності, строк на примирення просив не надавати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подала, про час і місце розгляду справи повідомлена шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Судова повістка вручена. Вказані обставини та норми статті 223 ЦПК України вказують на наявність підстав для розгляду справи за відсутності сторін. Процесуальні дії у справі 23 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. 18 червня 2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою відповідача. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, ухвалює рішення без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом 18 березня 1990 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб (арк.спр.5). У сторін виник спір про право на розірвання шлюбу з огляду на відсутність добровільної згоди подружжя на розірвання шлюбу у позасудовому порядку. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України). Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. При цьому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та посилаються на те, що їх шлюб носить формальний характер, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки між сторонами припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити його інтересам, а відмова суду у розірванні шлюбу може свідчити про примушування позивача до шлюбу проти його волі, тому суд дійшов висновку про задоволення позову. Розподіл судових витрат Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд

Outcome: approved