Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що 27.08.2021 року між відповідачкою та Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений кредитний договір № 1/4173998, відповідно до якого Банк надав, а відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 50000,00 гривень строком на 60 місяців - з 27.08.2021 до 26.08.2026. Таким чином останній надано кредит на споживчі потреби на наступних умовах: за користування кредитними коштами сплачується щомісячні проценти (винагорода) у розмірі 15%, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості, а також позичальниця сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,85 % у місяць від суми кредиту. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що вона в день укладення Договору особисто отримала свій примірник Договору; умови Договору їй зрозумілі; з Правилами, що розміщені на офіційному сайті Банку, ознайомлена, приймає та погоджується; з тарифами Банку ознайомлена і згодна; їй до укладення Договору Банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», що підтверджується особистим підписом відповідачки у кредитному договорі № 1/4173998 та у додатку №1 до договору. АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» зобов`язання за договором виконані в повному обсязі, а саме перерахував погоджену у договорі суму кредиту на рахунок позивальниці [NUMBER] , відповідно до умов договору. 05 серпня 2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ БРАЙТ-К» був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021, відповідно до якого 18.01.2022 відбулося відступлення прав вимоги за Кредитними договорами, зокрема за кредитним договором № 1/4173998 від 27.08.2021, що був укладений між Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та відповідачкою. Таким чином, відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ БРАЙТ-К» за кредитним договором № 1/4173998 від 27.08.2021, станом на 23.04.2024 в сумі 115534,37 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 50000,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 19934,37 грн та заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 45600,00 грн, просить стягнути вказану суму в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1/4173998 від 27.08.2021 та відшкодувати понесені витрати при зверненні до суду в розмірі судового збору. Представник позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ БРАЙТ-К», [PERSON] (а.с.6), в прохальній частині позовної заяви наполягає на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві, просить розглянути справу у відсутності представника, а також не заперечує проти винесення заочного рішення, зауважує, що наслідки заочного розгляду відомі та зрозумілі (а.с.5 зворот). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка у судові засідання не з`явилась, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку (а.с.48-50, 52, 56-57), заяв та клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи у її відсутності від останньої на адресу суду не надходили, представника не направила. Зі згоди представника позивача у відповідності до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 607 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене вище, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Верховний Суд не одноразово зазначав, що у тому випадку, якщо судова повістка повертається до суду з причин того, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, а особа вважається повідомленою належним чином. Суд вважає, що у разі, якщо судову повістку направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо,\~ тому адресат повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Звертаю увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі № 911/3142/19, відповідно до яких направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, сам лише факт неотримання поштової кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав судову повістку за належною адресою та яка повернулася до суду в зв`язку з відмовою від її отримання або відсутністю адресата за вказаною адресою, вважається належним повідомленням, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка повідомила таку адресу проживання\~ під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення. Відповідачка не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до ч.1 ст. 191 ЦПК України, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачкою заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що не суперечить положенню частини 2 ст. 191 та частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), надалі - Графік платежів по кредиту, як День повернення кредиту, повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту. Відповідно до п.1.2. Кредитного договору встановлено, що кредит надається Позичальнику на споживчі потреби, шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальниці зазначений нею при укладанні кредитного договору. Відповідно до п.1.4. Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом Позичальник сплачує проценту винагороду (надалі - проценти) щомісячно, в розмірі 15,00 % річних (фіксована процєнтна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Кредитним договором, а також Позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,85 % від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Кредитного договору. Відповідно до п.1.5. Кредитного договору встановлено, що всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно Кредитного договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умовах страхування життя Позичальника (надалі - Правила), які є невід`ємною частиною Кредитного договору та розміщені на офіційному сайті Банку. Відповідно до п.2.1. Кредитного договору встановлено, що з метою обслуговування кредиту Банк відкриває Позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості [NUMBER] в Банку (надалі Рахунок погашення заборгованості). Відповідно до п.2.2. Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів по кредиту, щомісяця, в День повернення кредиту на Рахунок погашення заборгованості, сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в День повернення кредиту. Відповідно до п.2.4. Кредитного договору встановлено, що Позичальник відповідає за виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором усім своїм майном та коштами, на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому чинним законодавством України. Відповідно до п.2.6. Кредитного договору встановлено, що Банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за Договором, а також угодами про забезпечення, будь-якій третій особі повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про Позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку Банк вважатиме доцільною. Відповідно до п.3.1. Кредитного договору встановлено, що у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно умов Договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до п.5.5. Кредитного договору встановлено, що шляхом підписання цього Договору Позичальник підтверджує, що він в день укладення Договору особисто отримав свій примірник Договору; умови Договору йому зрозумілі; з Правилами, що розміщені на офіційному сайті Банку, ознайомлений, приймає та погоджується; з тарифами Банку ознайомлений і згодний; йому до укладення Договору Банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідачкою зазначені вище умови кредитного договору підписані особистим підписом разом з додатком до договору № 1, в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, комісія за обслуговування(а.с.8 зворот-11 зворот). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] оформила кредитний договір з АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на 50000,00 грн, а третя особа, відповідно до кредитного договору свої зобов`язання виконала у повному обсязі перерахувавши відповідачці відповідно суму передбачену договором, що підтверджується виписками з рахунку (а.с.13-16). 05.08.2021 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ БРАЙТ-К» укладено договір про відступлення права вимоги № 2-2021, у відповідності до умов якого АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ БРАЙТ-К» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за договором № 1/4173998 від 17.05.2021 (а.с.20-32). Відповідно до додатку 1 до договору про відступлення права вимоги № 2-2021 від 05.08.2021 відповідачка мала загальну заборгованість у розмірі 60083,56 грн (а.с.29 зворот). Пунктом 2.1 зазначеного договору про відступлення права вимоги передбачено, що у відповідності до умов цього Договору АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (первісний кредитор) передає/відступає ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ БРАЙТ-К» (новому кредитору) Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Права вимоги за цим Договором не є забезпечувальним відступленням. Відступлення Первісного кредитора здійснюється шляхом купівлі Новим кредитором Права вимоги, Новий кредитор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржників на виконання вимоги, а Первісний кредитор не відповідатиме перед Новим кредитором, якщо одержана ним сума буде меншою від суми, сплаченої Новим кредитором Первісному кредитору. Разом з Правом вимоги до Нового кредитора переходять всі інші права та обов`язки Первісного кредитора за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог доповнює, а не замінює попередній. Із матеріалів справи вбачається, що на виконання п. 4.1.2 договору про відступлення права вимоги № 2-2021 від 05.08.2021 (а.с.16 зворот-17) 24.01.2022 за № 1393 відповідачці було відправлено повідомлення про зміну кредитора та наявність простроченої заборгованості за кредитом. Також позивачем 23.04.2024 № 3955 (а.с.18-19) було надіслано на адресу відповідачки вимогу про виконання боргового зобов`язання протягом місяця з дня її отримання, однак відповідачка в односторонньому порядку відмовилась від виконання зобов`язання у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем. Згідно зі статтею 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відтак, відповідачка уклавши кредитний договір, отримавши грошові кошти на відповідний рахунок та скористувавшись ним, вчинила дії, що свідчать про визнання існування боргу за кредитним договором. У постанові від 26 грудня 2019 року № 467/555/19 Верховний Суд, виснував, що «враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Розрахунками заборгованості за договором підтверджується, що станом на 23.04.2024 заборгованість відповідачки перед позивачем становить 115534,37 грн, в тому числі: загальний залишок заборгованості за кредитом у розмірі 50000,00 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 19934,37 грн та заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 45600,00 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо вона підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики. Статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом відповідачка порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 599 передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином або частково чи у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України. За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1048 УК України передбачено таке: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Під час розгляду справи судом встановлено, що подані позивачем документи підтверджують укладення з відповідачкою кредитного договору та отримання останньою коштів на споживчі потреби. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копія договору відступлення права вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги за кредитним договором, до позивача по справі. Враховуючи те, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у строки передбачені договором належним чином не виконувала, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідачки на користь позивача підлягають задоволенню. Також із матеріалів справи не вбачається, що відповідачкою зобов`язання було виконано, чи частково виконано первісному кредитору або позивачу. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене вище суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ БРАЙТ-К» 115534,37 грн, заборгованість за кредитним договором № 1/4173998 від 27.08.2021. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із 2422,40 гривні сплаченого судового збору, що підтверджується копією платіжної інструкції № 14535 від 24.05.2024 (а.с.1).

Outcome: approved