Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся [PERSON] , через представника - адвоката Литвин В.В., з позовом до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ Рильська Лариса Семенівна, про визнання шлюбу та заповіту недійсними. Згідно заявлених вимог, позивач просить суд: визнати заповіт, зареєстрований у реєстрі №896 на майно - домоволодіння, що розташоване у [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер: 8000000000:66:049:0036, площею 0,1 га на ім`я [PERSON] недійсним; визнати шлюб, що було укладено 18 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] , про що Дніпровським Відділом реєстрації актів цивільного стану у м.Києві було здійснено відповідний актовий запис №00118200501, - недійсним. Вимоги позиву обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після смерті якого залишилось майно, а саме: земельна ділянка площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:66:049:0036; домоволодіння загальною площею 401 кв.м., житловою площею 88,4, за адресою: [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] , загальною площею 54,70 кв.м.; земельна ділянка площею 1,5335 га, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Шаргородський район, Руданська сільська рада, кадастровий номер: 0525387200:02:001:0011; земельна ділянка площею 1,8788 га, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Мурованокуриловецький район, Рівненська сільська рада, кадастровий номер: 0522886200:03:003:017. Позивач вважав, що є єдиним спадкоємцем після смерті батька. Звернувшись у встановлений шестимісячний строк до приватного нотаріуса КМНО Рильської Л.С. для подачі заяви про вступ у спадщину, дізнався, що [PERSON] 23 липня 2019 року було складено два заповіти: заповіт, зареєстрований у реєстрі №896 на майно - домоволодіння, що розташоване у [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер: 8000000000:66:049:0036, площею 0,1 га на ім`я [PERSON] та заповіт, зареєстрований у реєстрі №897 на майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,70 кв.м. на ім`я [PERSON] . Також, позивачу стало відомо, що 18 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Однак, на думку позивача, шлюб між [PERSON] та [PERSON] та складений на користь відповідача заповіт мають бути визнані недійсними, у зв`язку з тим, що [PERSON] під час складання заповіту та реєстрації шлюбу не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Позивач зазначає, що [PERSON] у лютому 2012 року втратив дуже близьку йому людину - дружину, після смерті якої впав у глибоку депресію і почав зловживати спиртними напоями. В листопаді 2013 року [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння впав зі сходів свого будинку та отримав серйозну травму голови, внаслідок чого йому було поставлено діагноз - дисциркуляторна енцефалотропія І-ІІІ стадії. Проте спадкодавець продовжував зловживати спиртними напоями, що спричинило прогресування хвороби та погіршення психічного стану. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. (т.1 а.с.213-215) Також, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Литвин В.В. про забезпечення позову, заборонено приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округ Рильській Ларисі Семенівні вчиняти дії щодо оформлення спадщини на ім`я [PERSON] , в межах спадкової справи №13/2020 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . (т.1 а.с.216-218) 23 жовтня 2020 року відповідачем [PERSON] через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву (т.1 а.с.219-236). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року відмовлено в задоволені клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Сподара Андрія Володимировича про продовження строку на подання відзиву. Відзив відповідача [PERSON] залишено без розгляду. (т.2 а.с.100-101) Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2021 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року залишено без змін. (т.2 а.с.135-137) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 червня 2021 року частково задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Литвин В.В. про витребування оригіналів документів. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рильської Лариси Семенівни завірену належним чином копію спадкової справи №13/2020 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Витребувано з Центральної поліклініки Міністерства внутрішніх справ України оригінали всієї наявної медичної документації [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , в тому числі довідки, медичні карти амбулаторного хворого, медичні карти стаціонарного хворого тощо, з 2012 року по 02 березня 2020 року. Витребувано з Центрального госпіталю Міністерства внутрішніх справ України оригінали всієї наявної медичної документації [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , в тому числі довідки, медичні карти амбулаторного хворого, медичні карти стаціонарного хворого тощо, з 2012 року по 02 березня 2020 року. Витребувано з Державної установи «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В. Громашевського Національної Академії медичних наук України» оригінали всієї наявної медичної документації [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , в тому числі довідки, медичні карти амбулаторного хворого, медичні карти стаціонарного хворого тощо, з 2012 року по 02 березня 2020 року. Витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико- санітарної допомоги № 4 Дніпровського району м. Києва» оригінали всієї наявної медичної документації [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , в тому числі довідки, медичні карти амбулаторного хворого, медичні карти стаціонарного хворого тощо, з 2012 року по 02 березня 2020 року. Витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня №3» виконавчого органу Київської міської ради оригінали всієї наявної медичної документації [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , в тому числі довідки, медичні карти амбулаторного хворого, медичні карти стаціонарного хворого тощо, з 2012 року по 02 березня 2020 року. Витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) оригінали всієї наявної медичної документації [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , в тому числі довідки, медичні карти амбулаторного хворого, медичні карти стаціонарного хворого тощо, з 2012 року по 02 березня 2020 року. Витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Київський міський психоневрологічний диспансер №3» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) оригінали всієї наявної медичної документації [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , в тому числі довідки, медичні карти амбулаторного хворого, медичні карти стаціонарного хворого тощо, з 2012 року по 02 березня 2020 року. Витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Київський міський психоневрологічний диспансер №5» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) оригінали всієї наявної медичної документації [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , в тому числі довідки, медичні карти амбулаторного хворого, медичні карти стаціонарного хворого тощо, з 2012 року по 02 березня 2020 року. Витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) оригінали всієї наявної медичної документації [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , в тому числі довідки, медичні карти амбулаторного хворого, медичні карти стаціонарного хворого тощо, з 2012 року по 02 березня 2020 року. Витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) оригінали всієї наявної медичної документації [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , в тому числі довідки, медичні карти амбулаторного хворого, медичні карти стаціонарного хворого тощо, з 2012 року по 02 березня 2020 року. (т.4 а.с.144-145, 150-152) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (т. 5 а.с.33-34) Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 24 травня 2022 року призначено в даній справі посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», провадження у справі зупинено до отримання висновку судової експертизи. (т.5 а.с.123-124, 128-131) 28 грудня 2022 року з Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» надійшли матеріали цивільної справи разом з висновком судово-психіатричного експерта №798 від 13 грудня 2022 року. (т.5 а.с.138-146) Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 02 січня 2023 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рильська Лариса Семенівна, про визнання шлюбу та заповіту недійсними та призначено судове засідання. (т.5 а.с.147-148) Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 21 лютого 2023 року призначено в даній справі повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» у іншому складі експертів, - які не входили до складу експертів з проведення первинної посмертної судово-психіатричної експертизи №798 від 13 грудня 2022 року та не складали висновок фахівця №2 від 08 лютого 2023 року, а саме, за виключенням експертів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Провадження у справі зупинено до отримання висновку судової експертизи. (т.5 а.с.190-191, 197-202) 12 липня 2023 року з Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» надійшли матеріали цивільної справи разом з висновком судово-психіатричного експерта №604 від 14 червня 2023 року. (т.5 а.с.207-223) Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 18 липня 2023 року поновлено провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання. (т.5 а.с.224-225) Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 31 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про зупинення провадження у справі. (т.6 а.с.9, 17-20) Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 17 листопада 2023 року призначено в даній справі комісійну повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницької Філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» у складі не менш як трьох експертів одного напряму знань. Провадження у справі зупинено до отримання висновку судової експертизи. (т.6 а.с.33-34, 39-44) Постановою Київського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року скасовано ухвалу Дніпровського районного суд міста Києва від 17 листопада 2023 року про призначення комісійної повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, справу за цим позовом направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. (а.с.100-106) Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 15 липня 2024 року відмовлено у задоволені клопотання позивача [PERSON] про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи. (т.5 а.с.148, 159-164) Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Кучерявенко О.М. в судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач суду пояснив, що в сім`ї завжди були добрі стосунки, [INFO] померла мати позивача (дружина спадкодавця [PERSON] ), батько через пів року вступив у спадщину, позивач на спадкове майно не претендував. Проте, після смерті матері, батько почав зловживати спиртними напоями, переживав втрату близької людини. Влітку 2012 року зателефонував сусід та повідомив, що батько стікає кров`ю, сидить п`яний з розбитою головою. Позивач відвіз батька до лікарні, там його помістили до реанімації, з цього моменту у нього було виявлено ІІ стадію енцефалопатії та було заборонено вживати алкогольні напої, були прописані ліки. З цього часу у [PERSON] почало змінюватися відчуття часу і місцевості, він ставав дедалі агресивнішим, лаявся, сварився, постійно перебував у стані алкогольного сп`яніння. З цього часу в його житті почала з`являтись відповідач. Також позивач пояснив, що восени 2012 року батько знову потрапив до лікарні з переломом ребер, навесні 2013 року потрапив у госпіталь МВС. Зазначив, що батько міг тиждень не пити, потім знов починав пити, запої продовжувались по 2 тижня. Через постійне зловживання алкоголем, у [PERSON] почала зменшуватись короткострокова пам`ять, мав проблеми з пам`яттю, обвинувачував позивача що той вкрав ножи, потім нічого не пам`ятав. В листопаді 2013 року батько знов потрапив до лікарні з черепно-мозковою травмою, мав приступи білої гарячки. Двоюрідний брат позивача повідомив, що [PERSON] хотів його застрелити. Напочатку 2014 року батько запитав у позивача, чи не буде він заперечувати проти поживання в будинку відповідача. Після переїзду до [PERSON] відповідача, той став пити ще більше, разом із останньою вони вживали спиртні напої. Також позивач пояснив, що батько забував, куди кладе речі, ображав відповідача. Позивачу було дивно, що батько з відповідачем влітку 2014 року розписались, оскільки [PERSON] був у запої. Зазначив, що батько одружився тихо, нікому не сказав, обставин одруження не пам`ятав. Після цього відповідач зареєструвала своє місце проживання в будинку батька. Крім того зазначив, що відповідач з весни 2014 року наполягала на їх одруженні. За поясненнями позивача, з часу реєстрації шлюбу стан батько ще погіршився, він перестав виходити на зв`язок, всі дзвінки контролювала відповідач. Запої [PERSON] стали тривати по 2 місяці. Крім того, позивач зазначив, що батько завжди був впевнений, що все майно має належати позивачу і його дітям. Коли відповідач перебувала у Франції, батько знов ударився головою сусіди прислали їй повідомлення, проте остання сказала, щоб у жодному разі не повідомляли про це позивача, направила свого сина, який випивав зі [PERSON] . У 2015-2016 роках батько знов потрапив у госпіталь, пор що позивача навіть не повідомили, в 2018-2019 роках, коли батько був у лікарні, відповідач приносила йому алкоголь, було діагностовано цироз печінки. Після виписки батько говорив, що все майно залишить позивачу та онукам. Вдома у [PERSON] не було що їсти, відповідач завжди підслуховувала. Зі слів нотаріуса позивачу відомо, що [PERSON] скандалив при складанні заповітів. Також позивач пояснив, що в 2020 році [PERSON] помер, відповідач забрала 100 000,00 грн допомоги на поховання, забрала урну з прахом батька, не дала його поховати. Додатково позивач пояснив, що про укладання батьком шлюбу з відповідачем він дізнався через місяць після їх одруження. Позивач з батьком жили окремо, проте часто зустрічались - раз на два місяці, інколи два рази на місяць, проте батько був або п`яний або не відчиняв двері, позивач віддавав борги батька в кафе, забирав його звідти п`яного . Представник позивача надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві та додатково пояснила, що все спадкове майно придбано під час шлюбу спадкодавця з матір`ю позивача. У родини, крім будинку було багато цінних речей. Зазначила, що позивач лише у нотаріуса дізнався що не має права на будинок. Також пояснила, що спадкодавець все успадкував від матері позивача та всім розповідав, що все майно залишиться сину. Однак після смерті дружини [PERSON] почав пити, отримав травму голови, енцефалопатія прогресувала, хворів з 2006 року, але така хвороба прогресує, коли особа починає пити, проте спадкодавець продовжував вживати спиртні напої. Також представник зазначила, що з 2012 року поведінка [PERSON] змінилась у гіршу сторону, почались проблеми з пам`яттю, він перестав впізнавати людей, тому наявні сумніви щодо усвідомлення [PERSON] своїх дій як під час укладання шлюбу, так і під час складання заповіту. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Роспотнюк В.О. в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити. Відповідач суду пояснила, що всі викладені позивачем факти є надуманими. Зазначила, що [PERSON] захворів ще у 2006 році, не зважаючи на що обіймав високу посаду. Пояснила, що позивач не проживав з батьком з 18 років, в їх сім`ї не все було добре. Відповідач зазначила, що щодо позивача було порушено дві кримінальні справи, і коли той дзвонив, [PERSON] «зривався». За наданими відповідачем поясненнями, вона зі [PERSON] познайомилась приблизно в 2010-2011 роках. Коли відповідач дізналась, що у [PERSON] померла дружина, зателефонувала йому, висловила співчуття, а коли він потрапив до лікарні, прийшла його провідати, після цього вони стали зідзвонюватись, відповідач приходила до нього в гості. Також відповідач пояснила, що [PERSON] був жорсткою людиною, все говорив у вічі, нічого не забував, завжди випивав. Зазначила, що коли вона перебувала у Франції, до [PERSON] приходив позивач та дядько, вони випивали, приїхав син відповідача. Також відповідач пояснила, що вони зі спадкодавцем поїхали в РАЦС, де подали заяву про реєстрацію шлюбу, через місяць прийшли і їх розписали. Зазначила, що вони зі [PERSON] жили мирно, дружньо, весь час ходили разом на базар, їздили на відпочинок, подорожували. Зазначила, що її онуки жили в них на відпочинку, спадкодавець мав багато нагород. Також пояснила, що одразу після підписання заповіту закрили справу відносно позивача за строками. Відповідач підтвердила, що [PERSON] зловживав спиртними напоями, проте все усвідомлював, ніяких проблем з пам`яттю не мав. Зазначила, що вона прописалась в будинку спадкодавця в 2016 році задля пільг. Зазначила, що до складання заповіту [PERSON] спонукало те, що в червні 2019 року, коли відповідача не було, він напився із сином та братом, позивач сказав, що він хазяїн, а [PERSON] ніколи хазяїном не був і не буде. Після цього домовились із нотаріусом, складати заповіт спадкодавця ніхто не заставляв. Крім того, відповідач пояснила, що [PERSON] спав із пістолетом, оскільки боявся, що позивач прийде і заріже його або задушить. Додатково зазначила, що [PERSON] робив завжди так, як вважав за потрібне. Вони мали багато спільних знайомих, спільні інтереси, постійно сумісно стали проживати з січня 2014 року, мали чудові сімейні відносини, не сварились, облаштовували побут. При цьому зазначила, що із позивачем у спадкодавця були напружені відносини, бачились вони зрідка - раз на пів року. Зазначила, що [PERSON] ходив у кафе, грав у шахи, був дуже розумною людиною. Спадкодавець розраховував, що син буде його підтримувати, проте цього не сталось. Про реєстрацію шлюбу спадкодавець повідомив позивача через два тижні. При складанні заповіту відповідач чекала [PERSON] в коридорі, він все усвідомлював. Також зазначила що у нотаріуса і в РАЦСі спадкодавець був у нормальному стані. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що викладені в позовній заяві обставини є надуманими і такими, що не відповідають дійсності. Зазначив, що при укладанні шлюбу [PERSON] перебував «у здоровому глузді», як і при складанні заповіту. Зазначив, що [PERSON] заповів позивачу квартиру. Підкреслив, що спадкодавець був заслуженим юристом, держава ввіряла йому владні повноваження. Зазначив, що вживання [PERSON] алкогольних напоїв не означає, що він не усвідомлював значення своїх дій. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ Рильська Л.С. в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність на підставі наявних у справі даних. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Предметом спору в даній справі є визнання шлюбу та заповіту недійсними з тих підстав, що [PERSON] на момент складання заповіту та укладання шлюбу хворів на хронічну хворобу, що вражає головний мозок, тривалий час зловживав спиртними напоями із синдромом залежності, внаслідок чого у нього проявлялись ознаки розладів психіки і поведінки, у зв`язку із чим він не усвідомлював сповна значення своїх дій та не міг керувати ними. Відповідно до пункту 4 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України) Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (т.4 а.с.181). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (т.4 а.с.182, 183-184). 18 червня 2014 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (т.4 а.с.193-194). 03 березня 2020 року позивачем [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рильської Л.С. подано заяву про прийняття спадщини (т. 4 а.с.178). Заява відповідача [PERSON] про прийняття спадщини в копії матеріалів спадкової справи, надісланій на виконання ухвали суду, відсутня, проте 06 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С. відповідачу видано довідку про те, що вона є спадкоємцем померлого [INFO] помер [PERSON] , згідно спадкової справи №13/2020 (т.4 а.с.204) та згідно витягу з реєстру територіальної громади м.Києва спадкодавець та відповідач на час смерті [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , приватний будинок (т.4 а.с.196). Як убачається з матеріалів справи, 23 липня 2019 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С., за яким на випадок своєї смерті останній зробив таке розпорядження: належні йому на праві власності домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер: 8000000000:66:049:0036, яка розташована на [ADDRESS] , заповів [PERSON] (т.4 а.с.201). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 21 СК України). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу (частини перша-друга статті 24 СК України). Шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства (частина перша статті 40 СК України). Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю (частина третя статті 40 СК України). Право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена (стаття 42 СК України). У випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. (стаття 44 СК України) До вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу (частина перша статті 20 СК України). Тлумачення норм СК України свідчить, що: в СК закріплено три види недійсності шлюбу, який: (а) є недійсним в силу вказівки закону (стаття 39); (б) визнається недійсним за рішенням суду (стаття 40); (в) може бути визнаний недійсним за рішенням суду (стаття 41); добровільність шлюбу є однією з основних засад сучасного сімейного права (стаття 24 СК України). Тому порушення умов щодо добровільності шлюбу є підставою для визнання його недійсним. Згода особи є способом зовнішнього виявлення її внутрішньої волі на реєстрацію шлюбу. Згода особи не вважається вільною, зокрема, якщо в момент реєстрації шлюбу особа страждала тяжким психічним розладом, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними. У разі коли особа страждала тяжким психічним розладом, вона, без сумніву, не могла сповна усвідомлювати значення своїх дій і (або) керувати ними. Причому шлюб визнається судом недійсним, якщо особа саме в момент реєстрації шлюбу страждала тяжким психічним розладом, тобто, коли її хворобливий психічний стан не є хронічним. Якщо ж особа була визнана недієздатною у зв`язку з тим, що вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (частина перша статті 39 ЦК України), то шлюб з такою особою є недійсним і в силу прямого вказівки закону (частина третя статті 39 СК України); в частині третій статті 40 СК України передбачена можливість конвалідації шлюбу як зареєстрованого без вільної згоди сторін, так і фіктивного. У разі встановлення на момент розгляду справи судом, що відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю, шлюб не може бути визнаний недійсним; у статті 42 СК України законодавцем визначено коло осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним. У зв`язку з тим, що в цьому разі вказується про звернення особи з позовом до суду, то можна зробити висновок, що стаття 42 СК України стосується лише двох видів недійсного шлюбу, а саме шлюбу, який: визнається недійсним за рішенням суду (стаття 40 СК України); може бути визнаний недійсним за рішенням суду (стаття 41 СК України). Шлюб, який є недійсним (стаття 39 СК України), не потребує звернення особи до суду з відповідним позовом, оскільки його недійсність визначається безпосередньо законом. Право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають, зокрема, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу. Тобто у разі пред`явлення позову особою, яка вважає, що були порушені її права у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу слід встановити в чому таке порушення полягає; застосування позовної давності щодо шлюбу, який є недійсним в силу вказівки закону (статті 39 СК) виключається, оскільки така недійсність встановлена на рівні норми закону і не вимагається пред`явлення позову. Гіпотетично позовна давність могла б стосуватися тих різновидів недійсності шлюбу для настання яких необхідне рішення суду (статті 40 та 41 СК), адже саме у цьому разі слід пред`являти позов про визнання шлюбу недійсним. Проте згідно положень статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується. Тобто всі вимоги, які пов`язані з недійсністю шлюбу на підставі статей 40 та 41 СК України, виключені з сфери дії позовної давності. За змістом статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до визначення, яке міститься в статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За вимог частини першої статті 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно з частиною другою статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. До інших осіб відносяться, зокрема, спадкоємці сторони правочину, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 523/14606/13-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 161/17119/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 522/25597/13-ц. Стаття 203 ЦК України містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Згідно з частиною першою статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Стаття 225 ЦК України визначає правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, зокрема, відповідно до частини першої цієї статті правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. На підтвердження своїх вимог та заперечень сторонами були подані заяви про допит свідків, задоволені судом. Так, за заявою позивача в судовому засіданні були допитані свідки, які надали наступні показання. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що зі [PERSON] він знайомий тривалий час, були колегами з 1995 року по 2006 рік, мали близькі товариські стосунки. Після відрядження. В червні 2014 року свідок повернувся в країну, [PERSON] побачив приблизно в жовтні цього ж року, той був уже на пенсії, працював у профспілці. Свідок зі спадкодавцем зустрічались не часто - 2-3 рази на рік, спілкувались телефоном приблизно раз на 2-3 місяці. Також свідок зазначив, що до 2006 року [PERSON] був дуже позитивною, життєрадісною людиною, високим професіоналом та фахівцем. Після повернення свідка з відрядження, він побачив іншу людину, з деградацією під впливом життєвих ситуацій. За показаннями свідка [PERSON] мав жовтаве обличчя, дуже часто під час розмов та зустрічей перебував у стані алкогольного сп`яніння, в пригніченому, хворобливому стані, з 2014 року його поведінка і вигляд погіршувались, розмови вже не були пов`язані з професійною діяльністю, він не міг себе реалізувати. Згідно показань свідка, [PERSON] говорив, що не може себе реалізувати, не може працювати, через зловживання алкоголем керівництво запропонувало йому піти на пенсію. В подальшому свідок пояснив, що [PERSON] був п`яний при кожній зустрічі, його інтелектуальний стан змінився, не міг нормально підтримувати розмову, за міркуваннями свідка, у спадкодавця відбулась деградація особистості. Також [PERSON] розповів, що в нього з`явилась нова дружина, але не знайшов адекватну заміну першій дружині. Чи офіційно було укладено другий шлюб, свідку не відомо. Зазначив, що переживання за сина також наклало відтінок на емоційний стан [PERSON] . Зазначив, що особистість останнього змінювалась від позитивної до негативної, а ситуація з його виходом на пенсію пов`язана зі вживанням спиртними напоями. Востаннє свідок бачив [PERSON] взимку 2020 року в госпіталі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що є дядьком позивача, [PERSON] був чоловіком його рідної сестри, вони дружили з дитинства. Зазначив, що [PERSON] був складною людиною - розумною але грубуватою. Зміни в ньому почались після смерті дружини - в 2012 році, він почав багато пити, постійно плакав, почав змінюватись в гіршу сторону. Відповідач з`явилась в його житті приблизно в 2013 році, з`явилось сподівання, що [PERSON] стане менше зловживати спиртним, але при ній запої стали довшими - тижневі, потім місячні. Свідку стало відомо про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та відповідачем вже після їх одруження, повідомив про це [PERSON] . Також свідок зазначив, що через запої останній з 2013 року став виглядати як бомж. З часом свідок та спадкодавець стали бачитись рідше - раз на місяць, телефонував раз на тиждень, завжди був на підпитку, часто повторювався. Також, за показаннями свідка [PERSON] приблизно в 2012 році вперше впав зі сходів, потрапив до лікарні з «білою гарячкою». В 2013 році, при зустрічі, [PERSON] забув, як звати дружину свідка, ходив по проїжджій частині. Також свідок показав, що зателефонував знайомий та повідомив, що [PERSON] продає свою зброю кримінальним елементам. Інколи [PERSON] виганяв відповідача, називав її худобою, завжди був брудний, завів нових знайомих - бомжів в розливайках, вдома вживав дешеву горілку, поводився неадекватно, міг забути одягти штани, коли йшов до вбиральні. Крім того, свідок показав, що [PERSON] завжди говорив, що все залишиться синові, відповідача він взагалі не поважав, ставився як до прислуги. Востаннє свідок бачив [PERSON] в лікарні за тиждень до смерті. За показаннями свідка, влітку 2019 року він був у [PERSON] , той був п`яний, його помили. Зазначив, що до смерті першої дружини [PERSON] теж вживав алкогольні напої, але це не відображалось на ньому. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] знав з 1983 року, як освічену, розумну, коректну людину, його підтримкою була дружина, коли та була жива, все було добре, відкликався на біди людей, проте, коли дружина померла, в нього вийшло підґрунтя з-під ніг, втратив життєвий фундамент, сильно змінився - втратив інтерес до життя, почав багато пити, став запальним, грубим, жалівся, що болить серце. Свідок вмовляла [PERSON] піти до лікарні. Також свідок показала, що в жовтні 2013 року, свідок попросила у [PERSON] аудієнцію, приїхала наступного дня, від нього вибігла жінка, проте двері ніхто не відчинив, але вони виявились відкритими, свідок зайшла, [PERSON] спав на другому поверсі. Свідок почала його будити, проте не вдалось. За показаннями свідка, після смерті дружини [PERSON] схуднув, переслав голитися, стригтися, почорнів, жалівся на головні та серцеві болі. Влітку 2013 або 2014 року [PERSON] свідку та її чоловіку представив відповідача, вони порадувались за нього, проте ставився він до неї без поваги, більше свідок з чоловіком до них не приїжджали. Про реєстрацію шлюбу свідку не відомо. Свідок приїжджала до [PERSON] декілька разів, щоб вмовити його лікуватися, він став опущеною до бомжа людиною, вічно п`яний, часто забувався, в ньому відбулись жахливі зміни, вживав погані слова. Після 2012 року свідок бачила [PERSON] раз на рік, він майже завжди був п`яний. Також свідок розмовляла зі [PERSON] про майно, відповідач їй не сподобалась, сказала, що є різні жінки, будуть підставляти чарочку, а майно може дістатися чужим людям. Проте [PERSON] сказав, що все буде нормально. Востаннє свідок бачила [PERSON] навесні 2018 році, той жалівся, що нікого поряд немає, був п`яний, виглядав погано, в нього тремтіли руки, хотів, щоб свідок придбала йому горілку. Востаннє свідок бачила його тверезим у 2012 році, після цього лише п`яним. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що зі [PERSON] знайомі з 1990 року, були сусідами, дружили. Зазначив, що [PERSON] дуже переживав смерть дружини, не міг її забути, зі свідком бачились 1-4 рази на місяць, дуже часто спілкувались телефоном, його поведінка змінилась, він багато пив, свідок приїжджала поговорити, приготувати. За показаннями свідка, після падіння зі сходів [PERSON] став неадекватним, телефонував, а потім лаявся. Свідок зазначила, що [PERSON] повідомив про одруження після реєстрації шлюбу, хотів поїхати з відповідачем у Францію. Згідно показань свідка, [PERSON] виганяв відповідача, підіймав на неї руку, його стан погіршився, після 2012 року став схожий на бомжа, став агресивним. Зазначила, що інколи він був тверезий, інколи п`яний, востаннє телефонував улітку 2019 року тверезий, після цього перестав виходити на зв`язок, передзвонював вже п`яний. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] знає з 1999 року, спілкувались тісно, охарактеризував його як людину настрою, досвідченого юриста, професіонала. У 2004 році померли його батьки, через переживання став зловживати спиртними напоями, в 2007-2008 роках колеги [PERSON] почали писати доповідні щодо вживання ним алкогольних напоїв, перевищення повноважень, через що у 2010 році він пішов на пенсію. Після звільнення стало гірше - [PERSON] перетворився на дідуся, перестав слідкувати за собою. Свідок зазначив, що неадекватні реакції у [PERSON] мали місце ще на роботі, на пенсії свідок бачив його 2-3 рази на рік, весь час той був на підпитку. Про одруження свідку стало відомо від [PERSON] вже після реєстрації шлюбу. Його поведінка почала змінюватись з 2007-2008 року, він збуджувався, сварився, а після звільнення його дуже зрідка був тверезим, що випливало з його розмови та поведінки, мав проблеми з пам`яттю. Востаннє свідок бачив [PERSON] у лютому 2019 року - в рік смерті, до цього бачив 2-3 рази на рік. Коли [PERSON] почав зловживати спиртним, міг піти в запой на декілька тижнів. Зазначив, що у [PERSON] спостерігалась дивна поведінка як у п`яному, так і в тверезому стані, раніше такого не було. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що знайома зі [PERSON] з 1986 року, мали дружні відносини, до смерті його дружини спілкувались постійно, а після вперше побачились через півтора року, в його будинку кухня була захаращена, був запах випивки, [PERSON] мав неохайний вигляд, вони поїхали на кладовище, повернувшись почали поминати дружину, [PERSON] одразу сп`янів. Після цього вони спілкувались лише телефоном. Через пів року свідок зателефонувала [PERSON] , слухавку взяла жінка, вони зі [PERSON] поспілкувались, ще через певний час він повідомив, що одружився, по телефону відчувалось, що він був випивший, вів неадекватні розмови - нібито його хтось стримує. Крім того, свідок показала, що у 2014 році [PERSON] упав, забив голову та потрапив до лікарні. За показаннями свідка, до смерті дружини [PERSON] не зловживав спиртним, після її смерті свідок його тверезим не бачила. Коли розмовляла з ним по телефону, було враження, що йому хтось підказує, інколи відповідав не по суті. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] є її братом, був для неї взірцем, мали близькі відносини. За показаннями свідка, [PERSON] важко переживав смерть дружини - не спав, пив, казав, що в нього болить душа. У 2012 році [PERSON] упав, потрапив до лікарні, після цього став вживати спиртні напої ще більше. У 2013 році розповів, що з`явилась відповідач влітку 2013 року він знов упав, потрапив у лікарню, де біля його ліжка свідок вперше побачила відповідача. Після цього декілька разів бачила її в будинку, та не хотіла зі свідком спілкуватись. В 2013-2014 році свідок приїхала до брата, той був п`яний, посилав відповідача. Крім того, у нього були сумнівні компанії, не відповідав на дзвінки, через тиждень зателефонував та повідомив, що одружився, повідомив, що в нього один спадкоємець - позивач. Зазначила, що продовжувались п`янкий, [PERSON] ставав недоступним, перетворився майже на бомжа. Також свідок показала, що [PERSON] з відповідачем пили нарівні, він став ненавидіти свідка та позивача, друзі віддалились від нього. З 2013 року свідок бачилась із братом раз на місяць, з 2014 року - раз на 2-3 місяці, свідок телефонувала йому майже кожного дня, відповідач не давала з ним спілкуватись. Зазначила про зміни - [PERSON] не орієнтувався у часі, почав вживати ненормативну лексику, почав забуватися - не пам`ятав, що було вчора. Спочатку вживав дорогі напої, в подальшому ходив по наливайках. Про одруження з відповідачем [PERSON] повідомив вже після реєстрації шлюбу. За показаннями свідка, з 2014 року [PERSON] інколи був тверезий, проте напивався, міг кричати на свідка, лаявся. Також свідку відомо, що вночі [PERSON] виходив до племінника з пістолетом. Свідок вважає, що [PERSON] при здоровому глузді не міг одружитись чи скласти заповіт. За заявою відповідача в судовому засіданні були допитані свідки, які надали наступні показання. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що зі [PERSON] була знайома з 1980-х років, певний час спілкувались тісно, з 2000-х років спілкувались мало, вітались, після 2012 року зрідка бачились. Приблизно через рік після смерті дружини [PERSON] , свідок побачила відповідача, познайомились не одразу, [PERSON] повідомив, що це його жінка, в одну із зустрічей повідомив, що збирається зареєструвати шлюб з відповідачем. Свідок часто зустрічала [PERSON] з відповідачем у транспорті. Для свідка смерть [PERSON] була несподіванкою, до цього свідок бачила його за місяць. Після смерті першої дружини [PERSON] потрапив до лікарні, після лікарні змінився - постарів, став іншим, проте особливостей в його поведінці не було, але було враження, що він не розуміє, що говорить, але незв`язного мовлення не було. За показаннями свідка [PERSON] завжди при зустрічах поводився адекватно. Після смерті першої дружини свідок бачила його декілька разів п`яним, після цього ні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] знає давно, були сусідами приблизно 15 років, спілкувались часто, 3-4 рази на тиждень зустрічались. Після смерті дружини [PERSON] розповідав, що в нього є жінка, з якою він бажає скласти стосунки. 6-7 років тому свідок познайомилась з відповідачем. Свідок із сусідкою зайшли в гості, відповідач накрила на стіл, спілкувались. До часу останньої хвороби [PERSON] свідок спілкувалась із ним раз на тиждень, останнім часом лише вітались. До цього спілкувались, він ніколи не скаржився, завжди відповідач по суті, в стані сильного алкогольного сп`яніння свідок [PERSON] ніколи не бачила, а в стані сп`яніння він розмовляв нормально. В гості до них свідок приходила раз на місяць, інколи [PERSON] був напідпитку. Після смерті дружини [PERSON] схуднув, в подальшому став виглядати краще. Також свідок показала, що [PERSON] завжди любив випити, про одруження з відповідачем повідомив через місяць після укладання шлюбу. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що з відповідачем знайома з 1996 року по роботі, свідок пішла на пенсію приблизно в 2008 році. Зазначила, що відповідач у 2009 році працювала у профспілці, де познайомилась зі [PERSON] . Свідок познайомилась із останнім в листопаді 2012 року в театрі. В 2013 році відповідач поїхала у Францію , писала свідку, вона передавала [PERSON] . В 2014 році останній просив свідка вмовити відповідача на одруження, та йому 4 рази відмовляла. Також свідок зазначила, що бувала в них в гостях. В жовтні 2017 року [PERSON] радив свідку, куди поїхати у Кракові. В 2018 році відповідач та [PERSON] приїжджали до свідка на роботу, він спілкувався з депутатом. У вересні 2018 року [PERSON] допоміг доньці свідка влаштуватись на роботу. В цьому ж році донька свідка радилась зі [PERSON] з приводу придбання автомобіля. Також свідок охарактеризувала [PERSON] як людину зі звичайною поведінкою, бачила його востаннє на початку 2019 року, він поводився адекватно, багато говорив - все по суті. В його поведінці дивних вчинків не було, інколи міг вживати ненормативну лексику. Свідок ніколи не бачила [PERSON] п`яним, але відповідач два рази говорила, що він пішов у генделик. За показаннями свідка, відповідач з приводу поведінки [PERSON] ніколи не жалілася. На весілля свідка не запрошували, повідомили або в день реєстрації шлюбу або на наступний день, в червні вона їх привітала. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він є племінником відповідача, зі [PERSON] познайомився приблизно 7 років тому, вони свідка із сім`єю запросили в гості. Спілкувались на різні теми, [PERSON] повідомив, що вони вирішили створити сім`ю. також свідок показав, що він телефонував [PERSON] , радився з різних питань, загалом свідок бачився із ним приблизно 10 разів - у нього в будинку. Востаннє свідок бачив [PERSON] восени перед смертю, той попросив почистити водостік, сказав, що погіршилось здоров`я. Щодо особистості [PERSON] свідок зазначив, що той завжди доводив свою правоту, мав авторитетний характер, з ним було важко сперечатись. Зазначив, що [PERSON] ніколи не відповідав не по суті, в поведінці особливостей не мав. Інколи зустрічі свідка із [PERSON] супроводжувались вживанням спиртного. Про одруження свідку повідомила відповідач в телефонній розмові. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що з відповідачем знайома з 2000 року, зі [PERSON] познайомилась у 2018-2019 році або у 2008-2009 році в профкомі, по відносинах [PERSON] та відповідача було видно, що вони закохані, він читав вірші. Стосунків між ними тоді не було. Свідок бачила [PERSON] всього 5-6 разів, але спілкувалась телефоном, він розповідав, що писав відповідачу вірши. Свідок охарактеризувала [PERSON] , як особу романтичного, поетичного складу. За показаннями свідка, вдруге вона побачила [PERSON] вже коли він з відповідачем жили разом. Зазначила, що вони спільно їздили до Франції. Востаннє свідок бачила [PERSON] приблизно в 2018 році, зазначила, що він був «нормальний», після цього спілкувались телефоном, він хвалився квітами, відповідачем. Також свідок показала, що в травні 2014 року відповідач зателефонувала їй та повідомила, що [PERSON] вчергове запропонував їй одружитися і в червні вони уклали шлюб, відповідач повідомила про це на наступний день. Свідок не бачила, щоб [PERSON] вживав спиртне. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він є сином відповідача, [PERSON] вперше побачив у 2009-2020 році, підвозив до будинку, після цього побачив у 2013-2014 році, коли відповідач зі [PERSON] почали жити разом. Свідок почав приїжджати до них у гості все частіше, спілкувались, потоваришували, [PERSON] грався із дітьми свідка, говорив, що любить відповідача. За показаннями свідка, він приїжджав до них 1-2 рази на місяць до середини 2019 року, після цього рідше - [PERSON] був вже лежачим, востаннє - в січні перед його смертю. Зазначив, що [PERSON] міг показатися різним, але був чесною, порядною людиною. Не було такого, щоб він відповідач не по предмету запитання, дивної поведінки не мав, використовував різну техніку, був абсолютно адекватною людиною. Також свідок показав, що [PERSON] сказав, що хоче одружитись з відповідачем, відповідач казала, що він їй пропонував одруження, проте вона не одразу погодилась, а в літку 2014 року одружились, повідомили після цього, вони лише розписались. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що з відповідачем знайома з 1995 року, разом працювали. В 2007 році свідок у профспілці побачила [PERSON] , який вітав відповідача з днем народження, читав вірши. 08 березня 2014 року свідок телефоном повідомила, що живе з чоловіком, який просить оформити відносини, наприкінці червня повідомила, що вони одружились. Влітку 2015 року син свідка двічі грав зі [PERSON] у шахи. Свідок охарактеризувала останнього, як сталеву, кремезну людину, проти якої нічого не скажеш, мудру, за її показаннями він вів себе гідно, терпляче, уважно грав у шахи із сином свідка, пояснював ходи. У2018 році на день народження дитини свідка, вони з 10 підлітками та відповідачем і [PERSON] поїхали в аквапарк, там його всі слухались. В жовтні 2018 року свідок зустріла відповідача зі [PERSON] , вони сказали, що приїхали оформлювати документи на будинок. Також свідок повідомила, що востаннє бачила [PERSON] в липні 2020 року, він на ринку купував книги. Дитина свідка була вражена [PERSON] , він був тактовною, відповідальною людино. Зазначила, що кожна його партія в шахи тривала по 3 години. У 2019 році біля БТІ [PERSON] був у брюках від костюма, зі стильною борідкою, мав охайний вид. за показаннями свідка, в поведінці [PERSON] ніколи не було неадекватності, він був людиною зі стержнем. Всього свідок бачила [PERSON] 5 разів. Оцінюючи показання зазначених вище свідків, суд звертає увагу, що показання свідків, допитаних за заявою позивача та свідків, допитаних за заявою відповідача мають кардинальну різницю в оцінці поведінки [PERSON] , а також щодо підтвердження та спростування доводів сторін з приводу вживання спадкодавцем алкогольних напоїв. З цього приводу суд приймає показання свідків сторони позивача, оскільки їх показання узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами. Так, за змістом показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] слідує, що приблизно з 2012 року, через зловживання алкогольними напоями, відбувались зміни в стані здоров`я, поведінці та особистості [PERSON] . Такі показання свідків повністю узгоджуються між собою, а також наявною в матеріалах справи медичною документацію, за якою, крім того вбачається наявність у [PERSON] двох ЗЧМТ. З цих підстав суд критично оцінює показання свідків сторони відповідача. Разом із тим суд відзначає, що всі допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що [PERSON] після реєстрації шлюбу повідомив їх про одруження з відповідачем. При цьому жоден зі свідків не бачив [PERSON] ані в день укладання шлюбу ані в день підписання заповіту. Добровільність шлюбу є однією з основних засад сучасного сімейного права. Тому порушення умов щодо добровільності шлюбу є підставою для визнання його недійсним. Згода особи є способом зовнішнього виявлення її внутрішньої волі на реєстрацію шлюбу. Згода особи не вважається вільною, зокрема, якщо в момент реєстрації шлюбу особа страждала тяжким психічним розладом, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними. У разі коли особа страждала тяжким психічним розладом, вона, без сумніву, не могла сповна усвідомлювати значення своїх дій і (або) керувати ними. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 761/16077/19 (провадження № 61-17134св20) та від 28 вересня 2022 року у справі № 551/1203/19 (провадження № 61-5069св22). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) вказав, що підставою для визнання правочину недійсним згідно частини першої статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 19 червня 2019 року у справі № 554/11179/13-ц (провадження № 61-30685св18), від 02 листопада 2020 року у справі № 326/81/15 (провадження № 61-837св19) та від 22 грудня 2021 року у справі № 350/792/20. Висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними (постанова Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12). Відповідно до статті 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати. Обов`язковість вимог статті 105 ЦПК України щодо призначення судово-психіатричної експертизи при вирішенні спорів про визнання правочину недійсним за статтею 225 ЦК України та про визнання шлюбу недійсним за частиною першою статті 40 СК України, вказує на те, що саме висновок експерта в цьому випадку є належним доказом медичного характеру в розумінні статті 77 ЦПК України. Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 24 травня 2022 року призначено в даній справі посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», на вирішення якої поставити наступні питання: -Чи страждав [PERSON] , [INFO] , на психічне захворювання чи інший психічний розлад здоров`я на момент складання та підписання ним заповіту 23 липня 2019 року? -Чи усвідомлював [PERSON] , [INFO] , на момент складання та підписання ним заповіту 23 липня 2019 року, значення своїх дій та/або чи міг керувати ними? -Чи страждав [PERSON] , [INFO] , на момент реєстрації шлюбу 18 червня 2014 року, тяжким психічним розладом, в результаті чого не усвідомлював сповна значення своїх дій та/або не міг керувати ними? (т.5 а.с.123-124, 128-131) 28 грудня 2022 року з Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» надійшов висновок судово-психіатричного експерта №798 від 13 грудня 2022 року (далі - висновок експертизи №798 від 13 грудня 2022 року). (т.5 а.с. 138-146) В цьому висновку експертами наведені наступні відповіді на поставлені питання: « [PERSON] за життя, в тому числі й в період часу, що цікавить суд, страждав на стійкий, хронічний, значно виражений психічний розлад у вигляді «Органічного ураження головного мозку поєднаного генезу - інтоксикаційного (алкогольна та печінкова енцефалопатія), судинно-атрофічного ураження головного мозку, наслідків субарахноїдального крововиливу, 2012р. із значно вираженим емоційно-вольовими та інтелектуальними розладами, епісиндромом та станами порушеної свідомості (деліріями) в анамнезі. Психічні розлади, що малися у [PERSON] , а саме «Органічне ураження головного мозку поєднаного генезу інтоксикаційного (алкогольна та печінкова енцефалопатія), судинно-атрофічного ураження головного мозку, наслідків субарахноїдального крововиливу), із значно вираженим емоційно-вольовими та інтелектуальними розладами, на момент складання та підписання ним заповіту 23 липня 2019 року, не дозволяли йому усвідомлювати свої дії та керувати ними. Психічні розлади, що малися у [PERSON] , а саме «Органічне ураження головного мозку поєднаного генезу - інтоксикаційного (алкогольна та печінкова енцефалопатія), судинно-атрофічного ураження головного мозку, наслідків субарахноїдального крововиливу), із значно вираженим емоційно-вольовими та інтелектуальними» розладами та стан алкогольного сп`яніння, не дозволяли йому усвідомлювати свої дії та керувати ними на момент реєстрації шлюбу 18 червня 2014 року.» Надаючи оцінку висновку експертизи №798 від 13 грудня 2022 року, суд зазначає наступне. Згідно висновку фахівця №2 від 08 лютого 2023 року, висновок судово-психіатричної експертизи від 13 грудня 2022 року №798 відносно [PERSON] складений з істотним порушенням нормативних та методичних вимог, а підсумкові висновки у ньому не є науково обґрунтованими. Встановлені експертами діагнози не відповідають чинній Міжнародній класифікації хвороб 10-го перегляду. Експертне рішення про нездатність [PERSON] усвідомлювати свої дії та керувати ними не випливає зі змісту дослідницької частини висновку. Вказані недоліки мають істотний характер і, з медичної точки зору, позбавляють експертний висновок доказової цінності. У висновку експерти не довели, що [PERSON] станом на 18 червня 2014 року та 23 липня 2019 року страждав на тяжкий психічний розлад і був нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (т. 5 а.с.165-170) Крім того, як убачається з витребуваної судом медичної документації, відображеної у висновку експертизи №798 від 13 грудня 2022 року, діагноз: «Органічне ураження головного мозку поєднаного генезу (наслідки ЧМТ судинного ураження та інтоксикації), психоорганічний синдром, експлозитивний варіант, коморбідний із психічними розладами внаслідок зловживання алкоголем, синдром відміни із делірієм, епісиндром з деліріозними включеннями», був поставлений [PERSON] лікарем психіатром 11 липня 2016 року. В підсумках мотивувальної частини висновку експертизи №798 від 13 грудня 2022 року зазначається, що медичні дані свідчать про наявність у підекспертного суттєвих значно виражених психічних розладів (інтелектуальних, афективно-вольових) органічного походження, що мали хронічно-прогредієнтний характер, проте не зазначено, що такі розлади саме на момент складання та підписання [PERSON] заповіту 23 липня 2019 року впливали на усвідомлення ним значення своїх дій та/або можливість керувати ними, як і не зазначено, що такі розлади на час укладання шлюбу 18 червня 2014 року були саме тяжкими. Крім того, предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Проте у висновку судово-психіатричної експертизи від 13 грудня 2022 року №798 не лише не надана відповідь на питання, яке було поставлено судом перед експертами (питання №3), а й на підставі відзиву відповідача та наявного в матеріалах справи аудіозапису зроблено висновок про перебування [PERSON] під час укладання шлюбу в стані алкогольного сп`яніння. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що аудіозапис з розмовою [PERSON] (що не заперечувалось сторонами) був досліджений в судовому засіданні (т.3 а.с.97). З цього запису неможливо встановити не лише час його проведення, а й дату. Навіть приймаючи до уваги наведене відповідачем у відзиві (залишеному судом без розгляду) твердження, що цей запис відбувся 18 червня 2014 року, в матеріалах справи відсутні докази того, що запис було здійснено до або під час реєстрації шлюбу, а не після його укладання. Більше того аудіозапис не є належним та допустимим доказом перебування особи в стані алкогольного сп`янінню. Відповідно до статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» тяжкий психічний розлад - це розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. Всесвітньою організацією охорони здоров`я розроблені коди Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я (МКХ-10), проте встановлені експертами діагнози не відповідають чинній Міжнародній класифікації хвороб 10-го перегляду. З наведених підстав, суд не приймає як належний та допустимий доказ у справі висновок експертизи №798 від 13 грудня 2022 року. У зв`язку із необґрунтованістю цього висновку експертизи та з огляду на сумніви в його правильності, ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 21 лютого 2023 року призначено в даній справі повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», на вирішення якої поставити наступні питання: -Чи страждав [PERSON] , [INFO] , на психічне захворювання чи інший психічний розлад здоров`я на момент складання та підписання ним заповіту 23 липня 2019 року? -Чи усвідомлював [PERSON] , [INFO] , на момент складання та підписання ним заповіту 23 липня 2019 року, значення своїх дій та/або чи міг керувати ними? Чи страждав [PERSON] , [INFO] , на момент реєстрації шлюбу 18 червня 2014 року, тяжким психічним розладом, в результаті чого не усвідомлював сповна значення своїх дій та/або не міг керувати ними? (т.5 а.с.190-191, 197-202) 12 липня 2023 року з Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» надійшли матеріали цивільної справи разом з висновком судово-психіатричного експерта №604 від 14 червня 2023 року (далі - висновок експертизи №604 від 14 червня 2023 року). (т.5 а.с.207-223) В цьому висновку експертами наведені наступні відповіді на поставлені питання: «1. На момент складання та підписання заповіту 23.07.2019р. [PERSON] , [INFO] , виявляв ознаки Органічного ураження головного мозку поєднаного генезу (судинного, травматичного, інтоксикаційного) з психоорганічним синдромом (МКХ-10, F 07.9). 2. На момент складання та підписання заповіту 23.07.2019р. [PERSON] , [INFO] , за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. 3. На момент реєстрації шлюбу 18.06.2014р. [PERSON] , [INFO] , виявляв ознаки вживання алкоголю зі шкідливими наслідками (МКХ-10, F 10.1), за своїм психічним станом усвідомлював сповна значення своїх дій та міг керувати ними.» Надаючи оцінку висновку експертизи №604 від 14 червня 2023 року, суд зазначає наступне. При постановленні ухвали від 17 листопада 2023 року про призначення комісійної повторної посмертної судово-психіатричну експертизи, проведення якої було доручено експертам Вінницької Філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (скасованої судом апеляційної інстанції), суд виходив із того, що матеріали справи містять два висновки судово-психіатричного експерта: від 13 грудня 2022 року №798 та від 14 червня 2023 року №604, складені експертами однієї установи, які повністю суперечать один одному. В подальшому відповідачем було надано суду висновок фахівця від 10 липня 2024 року, згідно якого висновок судово-психіатричного експерта №604 від 14 червня 2023 року недостатньо обґрунтований. Відповідь на питання щодо впливу вживання алкоголю на свободу волевиявлення [PERSON] під час вступу в шлюб 18 червня 2014 року може бути отримана при проведенні повторної судово-психіатричної експертизи. На думку фахівця, в обох експертизах порушено принцип повноти дослідження і надання обґрунтованого та об`єктивного висновку згідно вимог ст. 12 Закону України «Про судову експертизу». (т.6 а.с.133-142) Проте, у висновку експертизи №798 від 13 грудня 2022 року наведена класифікація хвороб (МКХ-10) як на час укладання [PERSON] шлюбу, так і на час складання та підписання ним заповіту. Згідно Переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право працівнику на отримання відпустки без збереження заробітної плати на дитину, якій не встановлено інвалідність, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1162, хвороби за кодом F 10 (МКХ-10) не віднесені до Розділу VI «Тяжкі психічні розлади». При цьому, за матеріалами справи та витребуваною медичною документацією не вбачається, що [PERSON] з власної ініціативи, або за ініціативи близьких (у тому числі й сторін у справі), звертався до лікаря психіатра. Огляд психіатром було проведено [PERSON] лише 1 раз в 2016 році під час госпіталізації до Центрального госпіталю МВС України (медична картка стаціонарного хворого №6927). Жоден із допитаних в судовому засіданні свідків не був присутній як при реєстрації шлюбу так і при складанні та підписанні [PERSON] заповіту. Вживання спадкодавцем алкоголю зі шкідливими наслідками не є безумовною підставою для визнання шлюбу недійсним у відповідності до частини першої статті 40 СК України. Також у висновку експертизи №604 від 14 червня 2023 року наведено належне обґрунтування того, що ознаки Органічного ураження головного мозку поєднаного генезу (судинного, травматичного, інтоксикаційного) з психоорганічним синдромом, наявні у спадкодавця на час підписання ним заповіту, не сягали вираженого ступеню і не позбавляли його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. При цьому, для визнання правочину недійсним згідно частини першої статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином у висновку експертизи №604 від 14 червня 2023 року надані повні та достатньо науково обґрунтовані відповіді на всі поставлені судом питання, цей висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, не лише медичною документацією, в якій відображено дві ЗЧМТ та наслідки зловживання алкоголем, а й з показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, з яких убачається, що [PERSON] протягом тривалого часу зловживав алкогольними напоями, що не могло не відобразитися на загальному стані його здоров`я. При цьому, з показань жодного із допитаних в судовому засіданні свідка не вбачається, що на час реєстрації шлюбу [PERSON] страждав тяжким психічним розладом, який міг би вплинути на вільність його згоди на укладання шлюбу, як і не вбачається, що на час складання та підписання ним оспорюваного заповіту він був абсолютно неспроможним розуміти значення своїх дій та керувати ними. З приводу вимоги позову про визнання шлюбу недійсним, слід також зазначити, що позивач в судовому засіданні пояснив, що про укладання [PERSON] шлюбу він дізнався через місяць після реєстрації шлюбу особисто від останнього, спадкодавець помер [INFO] , тобто більше ніж через п`ять років після реєстрації шлюбу. Протягом усього цього часу [PERSON] не намагався в передбаченому законом порядку визнати шлюб недійсним, за матеріалами справи також відсутні докази бажання відповідача розірвати шлюб з відповідачем, у тому числі й з тих підстав, що укладання шлюбу відбулось без його вільної згоди. Доводи позивача про те, що в період реєстрації шлюбу [PERSON] «був у запої» не підтверджені жодним доказом. Також в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази перебування [PERSON] на час укладання шлюбу в стані алкогольного сп`яніння, в результаті чого він не усвідомлював сповна значення своїх дій і (або) не міг керувати ними. За викладених обставин та за матеріалами справи відсутні визначені законом підстави для висновку про те що в момент реєстрації шлюбу [PERSON] страждав тяжким психічним розладом, перебував у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлював сповна значення своїх дій і (або) не міг керувати ними, а також про те, що в момент складання та підписання оспорюваного заповіту [PERSON] був абсолютно неспроможний розуміти значення своїх дій та/ або керувати ними. Відповідно до ч.2 та 3 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Суд також наголошує на тій обставині, що забороняється здійснювати доказування через припущення, тобто твердження, які самі по собі потребують доведення. Положеннями ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ Рильська Лариса Семенівна, про визнання шлюбу та заповіту недійсними, через недоведеність позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі. Стороною відповідача не ставилось питання щодо розподілу інших судових витрат. Згідно положень ч.9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Литвин В.В. про забезпечення позову, заборонено приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округ Рильській Ларисі Семенівні вчиняти дії щодо оформлення спадщини на ім`я [PERSON] , в межах спадкової справи №13/2020 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , у відповідності до вимог ч.9 ст. 158 ЦПК України, вжиті цією ухвалою заходи забезпечення позову підлягають скасуванню. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed