Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

09.05.2024 року до суду надійшов вказаний позов, в якому позивач просить суд стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги за період часу із 01.09.2022 року по 31.03.2024 року у розмірі 53 431,72 грн. з [PERSON] , 15 521,43 грн. з [PERSON] , а також судовий збір по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі є власниками квартири, гаражів (машино-місць) в паркінгу та отримують житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] . Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Атмосфера» здійснювало утримання багатоквартирного будинку з паркінгом та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розрахунків заборгованості [PERSON] та [PERSON] перед Управляючою компанією за спожиті житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] , машино-місцю [NUMBER] становить 31 042,85 грн. Заборгованість [PERSON] перед Управляючою компанією за спожиті житлово-комунальні послуги по гаражах (машино-місцях) [NUMBER] ставить 37 910,34грн.. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду та просить стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Атмосфера» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період 01.09.2022 - 31.03.2024 (по квартирі [ADDRESS] , машино-місцю № [NUMBER] , гаражах № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] ) в розмірі 53 431,72 грн. з [PERSON] та заборгованості за житлово-комунальні послуги за період 01.09.2022 - 31.03.2024 (по квартирі [ADDRESS] , машино-місцю № [NUMBER] ) в розмірі 15 521,43 грн. грн. з [PERSON] , а також стягнути суму сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 13.05.2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву. 05.06.2024р. представник відповідача [PERSON] , адвокат Вербицький Я.В. подав до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 06.06.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] , адвоката Вербицького Ярослава Володимировича про розгляд справи в загальному порядку з викликом сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Атмосфера» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. 09.07.2024р. представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] , адвокат Вербицький Я.В. подав до суду клопотання про долучення до справи письмових пояснень на позовну заяву відповідачів та письмові пояснення на позовну заяву з додатками. Ухвалою суду про відкриття провадження відповідачам встановлено 15 денний строк з дня вручення ухвали суду для надання відзиву на позов та відповідних документів. В поданих представником відповідачів письмових поясненнях викладені заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Частинами 1, 2 статті 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Відповідно да вимог статті 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову та саме у відзиві містяться заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Письмові пояснення надаються третіми особами у справі. Таким чином суд вбачає підстави для залишення без розгляду наданих відповідачами письмових пояснень, оскільки в такий спосіб відповідачі, пропустивши процесуальний строк надання відзиву на позов, надають суду документи, подання яких не передбачено ЦПК України. До письмових пояснень представником відповідачів додані письмові докази, які були направлені з пропуском встановленого строку, оскільки останнім днем подачі відзиву та доказів було 04.06.2024 року. Частиною 3 статті 83 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Частиною 4 статті 83 ЦПК України визначено, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Жодних клопотань про поновлення пропущеного строку для надання доказів представником відповідачів та відповідачами не заявлено. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачами строк для подання доказів сплинув. Отже, відповідачами не надано відзиву на позовну заяву, а також не направлені вчасно докази, не повідомлено причин неможливості надання доказів у передбачений ЦПК України строк, не заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку. Положеннями статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Як вказує стаття 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин 1, 2 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. За таких обставин, суд вважає за необхідне залишити без розгляду письмові докази, надані представником відповідачів до суду, оскільки ним не повідомлено про неможливість надання доказів у встановлений судом строк, не вказано причин цього, докази були подані з пропуском встановленого строку та не було заявлено про поновлення такого строку, не зазначено поважних причин для його поновлення. Враховуючи те, що відповідачам копія позовної заяви з додатками направлена на адресу реєстрації, у встановлений строк відзив на позовну заяву вони не надали, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №376196458 від 26.04.2024 та №366981410 від 22.02.2024 квартира [ADDRESS] на праві власності належить в рівних долях [PERSON] та [PERSON] . Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №366981410 від 22.02.2024 підтверджується, що [PERSON] є власником гаражів (машиномісць) № [NUMBER] , № [NUMBER] та [ADDRESS] . Згідно з розрахунками заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2022-31.03.2024 становить:по квартирі [ADDRESS] - 17 121,64 грн.; по машино-місцю [NUMBER] - 13 921,21 грн.; по гаражу № [NUMBER] - 10 779,14 грн.; по гаражу № [NUMBER] - 13 727,54 грн.; по гаражу № [NUMBER] - 13 403,66 грн. Згідно частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує, а стаття 322 ЦК України визначає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: - утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Згідно пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно пунктів 1, 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідачів коштів за надані житлово-комунальні послуги. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. З наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивач дійсно надає послуги з утримання багатоквартирного будинку з паркінгом за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями договорів №АТМ/240521 від 24 травня 2021 року на технічне обслуговування та ремонт ліфтів, №23-102 від 16 жовтня 2023 року про надання послуг з фізичної охорони, №ФО-01/11/2021-SF від 01 листопада 2021 про надання послуг з фізичної охорони, №ФО-01/01/2023-SF від 01 січня 2023 про надання послуг з фізичної охорони, №ФО-01/08/2023-SF від 01 серпня 2023 про надання послуг з фізичної охорони, №01/01СФ67 від 01 січня 2023 року про надання послуг з обслуговування енергогосподарства, №ПБС-9/ТО від 01 травня 2023 року про надання послуг з підтримання експлуатаційної придатності, №АЕ-40/ТО від 18 липня 2022 про надання послуг з підтримання експлуатаційної придатності, №39 від 01 березня 2023 року на технічне обслуговування і ремонт обладнання ОДС, №ПГТ-01-11/2020 про надання послуг від 01 листопада 2020 року, №201021-СФ технічного обслуговування систем безпеки від 20 жовтня 2021 року, №01/07-52 ВО від 27 серпня 2021 року про надання послуг з поводження відходів та актами приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг). Відповідно до статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно вимог частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин 1, 2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно положень частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідачами не заперечується факту отримання ними послуг від позивача. В матеріалах справи містяться докази - платіжні доручення, якими підтверджується часткове погашення заборгованості відповідачем [PERSON] за надані позивачем житлово-комунальних послуги. Враховуючи положення ст. ст. 317, 322, 360 ЦК України власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати житлово-комунальні послуги. Таким чином, згідно із зазначеними вище нормами Законів відповідачі як споживачі зобов`язанні оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Фактичне надання таких послуг підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-передачі робіт та наданих послуг. Судом встановлено, що у відповідачів утворилась заборгованість перед позивачем у зв`язку з несплатою житлово - комунальних послуг, розрахунок вказаної заборгованості відповідачами не спростований, жодних заперечень щодо розміру заборгованості суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в судового розгляду, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] , машино-місцю № [NUMBER] у розмірі 31 042,85 грн. підлягає стягненню на користь позивача в рівних частинах з [PERSON] та [PERSON] по 15 521, 43 грн. з кожного, як співвласників даного майна. Заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги по гаражах (машино-місцях) № [NUMBER] , № [NUMBER] , [NUMBER] у розмірі 37 910,34грн. підлягає стягненню на користь позивача з [PERSON] як власника даного майна. Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на викладене,

Outcome: approved