Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що його син [PERSON] перебував у цивільному шлюбі з [PERSON] . [INFO] у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Матір дитини не забрала доньку з пологового будинку, участь у вихованні [PERSON] не приймає, життям доньки не цікавиться. Батько дитини (син позивача) засуджений за вчинення ряду злочинів та відбуває покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць, з донькою не спілкується. Дитина проживає з позивачем та його дружиною, перебуває на повному їх утриманні та вихованні. Однак, не будучи законним представником дитини у [PERSON] виникають труднощі з представництвом інтересів [PERSON] у освітніх та медичних закладах. На підставі наведеного, [PERSON] просить суд, позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , встановити над нею опіку та призначити позивача опікуном дитини. Позивач та його представник до початку судового засідання подали до суду заяву про слухання справи без їх участі, в якій підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Правом подачі відзиву на позов не скористались. Представник Органу опіки та піклування Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області подала заяву про розгляд справи без її участі з долученням до матеріалів справи висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів та призначення опікуном дитини позивача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідачі перебували між собою у цивільному шлюбі. [INFO] у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , яка є онукою позивача [PERSON] (а.с.8). На даний час дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні (а.с.9,17). [PERSON] не забрала дитину із пологового будинку (а.с. 15), дівчинку забрали її батько [PERSON] та бабуся [PERSON] . Відповідачка не цікавиться життям доньки, місце її перебування на разі не відомо (а.с.16). Крім того, [PERSON] не однократно притягувалась до адміністративної відповідальності протягом 2023 року (а.с.12), та згідно рішення суду від 05 травня 2021 року була позбавлена батьківських прав відносно трьох дітей (сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] ) від попереднього шлюбу з [PERSON] (а.с.20-23). Відповідач [PERSON] згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2023 року, зміненого ухвалою Волинського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року, відбуває покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі (а.с. 24-26). На разі особа перебуває у ДП «Полицька виправна колонія (№76)» Рівненської області (а.с.52-54). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] обізнаний про наявність у провадженні суду розглядуваної цивільної справи, вимоги визнає у повному обсязі та просить призначити опікуном дочки його батька (а.с.18). З висновку Служби у справах дітей, сім`ї та соціального захисту населення виконавчого комітету Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області № 98 від 29.02.2024 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки, не цікавляться її життям. Обов`язок щодо виховання [PERSON] взяли на себе дідусь та бабуся [PERSON] , які створили для дитини належні умови для навчання, розвитку та відпочинку, що стверджується актом обстеження умов проживання. Враховуючи інтереси дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав (а.с.11, 9). Крім того, згідно висновку Служби у справах дітей, сім`ї та соціального захисту населення виконавчого комітету Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області №488 від 27.06.2024 року орган опіки та піклування вбачає за необхідне призначити опікуном [PERSON] її дідуся [PERSON] . Наведені обставини свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] як батьки малолітньої дитини свідомо ухиляються від її виховання, не піклуються про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, матеріально не забезпечують. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 ( v0020700-08 ) від 19.12.2008 року ) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачі жодних доказів на спростування доводів позивача не надали, що, на думку суду, свідчить про їх байдуже ставлення до дитини. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині позбавлення відповідачів батьківських прав щодо [PERSON] . Щодо питання встановлення опіки над дитиною суд зазначає наступне. На момент розгляду справи [PERSON] виповнився 1 рік 7 місяців (8 днів). Згідно зі статтею 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Згідно зі статтею 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до статті 64 ЦК України, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Відповідно до статті 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно із частиною четвертою статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Враховуючи інтереси дитини та переважне право позивача щодо призначення його опікуном онуки, суд вбачає наявність підстав для задоволення позову в частині встановлення опіки над малолітньою [PERSON] та призначення їй опікуна в особі її дідуся [PERSON] . Перешкод за вимогами ст. 64 ЦК України для призначення позивача опікуном дитини судом не встановлено. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved