Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

Позивачі керівник Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Тернопільська міська рада звернулися в суд із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів Комунальне некомерційне підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» про відшкодування витрат понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 07.02.2022 близько 19 год 30 хв водій відповідач [PERSON] керував технічно-справним автомобілем, марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер [NUMBER] та рухався по вул. Бережанській в м. Тернополі, в напрямку вул. Тролейбусної та рухаючись у вказаному напрямку та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який встановлений навпроти Храму Успіння Пресвятої Богородиці УПЦ, водій [PERSON] не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 (б) Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Так, в цей час, на вищевказаний пішохідний перехід, у темпі спокійного кроку, вийшла та переходила проїзну частину дороги зліва - направо відносно напрямку руху автомобіля, марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер [NUMBER] , пішохід [PERSON] . Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити нерегульований пішохідний перехід, обладнаний дорожніми знаками 5.38.1 і 5.38.2 ПДР України, а також горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України та пішохода [PERSON] , яка рухалась по ньому, водій [PERSON] , в порушення вимог п.18.1 ПДР України, не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а вчинив наїзд на неї передньою частиною автомобіля марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер [NUMBER] . У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми правого плечового поясу в виді переломів акроміального кінця ключиці та дзьобоподібного відростка лопатки; закритого багатовідламкового перелому проксимального кінця правої плечової кістки; закритої травми поперекового відділу хребта у виді перелому лівого поперечного відростка 4-го хребця; закритої травми живота із забиттям передньої черевної стінки та розвитком заочеревинної гематоми «великих розмірів», яка супроводжувалась внутрішньочеревною кровотечею; закритої травми тазу у виді численних переломів кісток (крижової, правих клубової та кульшової западини, обох сідничних та лобкових); закритої травми правої гомілки у виді багатовідламкових переломів верхньої третини тіла великогомілкової та проксимального метаепіфізу малогомілкової кісток. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 27.04.2023 у справі № 607/13134/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки. Відповідно до ухвали Тернопільського апеляційного суду від 09.08.2023, вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.04.2023 щодо [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України змінено в частині призначеного покарання та засуджено [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку один рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Вартість затрат на лікування та перебування в лікувальному закладі КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» [PERSON] становить 12\~175,99 грн, зокрема, вартість лікування за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) становить 11\~475,99 грн, а за рахунок коштів місцевого бюджету 700,00 грн та відповідно до ст.1206 ЦК України\~повинна бути відшкодована відповідачем [PERSON] як особою, яка вчинила злочин. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивачі просять позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 11\~475,99 грн та на користь держави в особі Тернопільської міської ради кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 700,00 грн, а також, судові витрати покласти на відповідача. Представник Тернопільської окружної прокуратури у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому. Представники позивачів Національної служби здоров`я України та Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явилися, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомлені про дату, час та місце судового засідання та не подали заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, оскільки вважає необґрунтованим нарахування коштів в розмірі 700,00 грн, які відшкодовуються в міський бюджет. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак подав письмові пояснення, в яких вказав, що кошти в розмірі 700,00 грн, які відшкодовуються в міський бюджет це витрати за комунальні послуги, які входять в ліжко-дні. Просив дану справу розглядати без участі їх представника, підтримує заявлені позивачем вимоги та не заперечує проти задоволення позову. При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду витребувано докази. Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд, встановив, що вироком Тернопільського міськрайонного суду від 27.04.2023 у справі № 607/13134/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки. Відповідно до ухвали Тернопільського апеляційного суду від 09.08.2023, вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.04.2023 щодо [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України змінено в частині призначеного покарання та засуджено [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку один рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В зазначеній ухвалі встановлено, що 07.02.2022 о 19 год 30 хв водій [PERSON] керував технічно-справним автомобілем марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер [NUMBER] та рухався по вул. Бережанській в м. Тернополі, в напрямку вул. Тролейбусної. Рухаючись у вказаному напрямку та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який встановлений навпроти Храму Успіння Пресвятої Богородиці УПЦ, водій [PERSON] не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 (б) Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Так, в цей час, на вищевказаний пішохідний перехід, у темпі спокійного кроку, вийшла та переходила проїзну частину дороги зліва - направо відносно напрямку руху автомобіля, марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер [NUMBER] , пішохід [PERSON] . Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити нерегульований пішохідний перехід, обладнаний дорожніми знаками 5.38.1 і 5.38.2 ПДР України, а також горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України та пішохода [PERSON] , яка рухалась по ньому, водій [PERSON] , в порушення вимог п.18.1 ПДР України, не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а вчинив наїзд на неї передньою частиною автомобіля марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер [NUMBER] . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми правого плечового поясу в виді переломів акроміального кінця ключиці та дзьобоподібного відростка лопатки; закритого багатовідламкового перелому проксимального кінця правої плечової кістки; закритої травми поперекового відділу хребта у виді перелому лівого поперечного відростка 4-го хребця; закритої травми живота із забиттям передньої черевної стінки та розвитком заочеревинної гематоми «великих розмірів», яка супроводжувалась внутрішньочеревною кровотечею; закритої травми тазу у виді численних переломів кісток (крижової, правих клубової та кульшової западини, обох сідничних та лобкових); закритої травми правої гомілки у виді багатовідламкових переломів верхньої третини тіла великогомілкової та проксимального метаепіфізу малогомілкової кісток. Отриманні [PERSON] тілесні ушкодження супроводжувались розвитком загрозливих для життя явищ (крововтратою з розвитком декомпенсованого гіповолемічного шоку) і за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння належать до тяжких - п.п. 2.1.1 (а), 2.1.2, 2.1.3 (л, о) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Порушення водієм [PERSON] вимог 18.1. ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень. Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілої в межах даного кримінального провадження прокурором не пред`являвся та витрати на лікування потерпілої від злочину залишаються невідшкодованими. Відповідно до довідки-розрахунку КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» від 22.09.2023 № 1387, потерпіла у вказаному кримінальному провадженні [PERSON] , [INFO] , з 07.02.2022 по 14.02.2022 перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні вказаного медичного закладу. Вартість затрат на її лікування та перебування становить 12 175,99 грн. Зокрема, вартість лікування за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) становить 11 475,99 грн, а за рахунок коштів місцевого бюджету 700,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивачі як на підставі заявлених вимог посилаються на те, що слід стягнути з відповідача на їх користь кошти, які були понесені при наданні медичних послуг лікування потерпілої [PERSON] , котра перебувала на стаціонарному лікуванні з вини [PERSON] на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НСЗУ (замовник) та КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», а тому, дані кошти в розмірі 12\~175,99 грн, необхідно стягнути з відповідача та зарахувати до Державного бюджету України, оскільки НСЗУ як розпорядник бюджетних коштів та відповідальний виконавець бюджетної програми, витратила державні (бюджетні) кошти. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Статтею 128 КПК України передбачено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Держава має право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину (ч. 2 ст. 1191 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦПК держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно з п. 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Фінансування КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» у 2023 році здійснювалося Національною службою здоров`я України (далі НСЗУ) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладеного між КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» та НСЗУ Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні. Частина коштів, зокрема на фінансування комунальних послуг лікарні, виділялася з міського бюджету. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» є юридичною особою\~комунальним підприємством, що надає медичні послуги населенню міста Тернополя. Статутом КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», затвердженим рішенням Тернопільської міської ради від 28.07.2017 №7/16/20 визначено, що підприємство є об`єктом комунальної власності Тернопільської міської ради. Власником, засновником та органом управління Підприємством виступає Тернопільська міська рада. Отже, КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» відноситься до юридичних осіб комунальної власності, кошти, які виділяються на лікування хворих, частково надходять із місцевого бюджету. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення»\~держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних інших медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Тобто, послуги КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НСЗУ, як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060) визначено Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1086. НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми. В той же час, оскільки НСЗУ витратила державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг лікування потерпілої [PERSON] , котра перебувала на стаціонарному лікуванні з вини [PERSON] , на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НСЗУ (замовник) та КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», суд вважає, що дані кошти, а саме, 12\~175,99 грн, необхідно стягнути з [PERSON] та зарахувати до Державного бюджету України. Невідшкодування витрат, здійснених КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» за рахунок державного та місцевого бюджетів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. З цих підстав за захистом інтересів держави до суду звернулася керівник Тернопільської окружної прокуратури. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»\~прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Представництво інтересів громадянина або держави в суді відповідно до ч. 6 вказаної статті включає, у тому числі, право прокурора звертатися до суду з позовом (заявою, поданням). Тернопільською окружною прокуратурою листом від 02.10.2023 № 50-86-10173ВИХ-23 повідомлено Національну службу здоров`я України про виявлені факти невідшкодування завданої шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення [PERSON] та тим самим надано можливість відреагувати на порушення інтересів держави. Однак, листом від 20.10.2023 за № 36069/2-16-23 НСЗУ на адресу окружної прокуратури надано відповідь про те, що відповідно до норм Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101, та згідно листа НСЗУ не наділено повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Одночасно НСЗУ не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави із цивільним позовом Тернопільською окружною прокуратурою та готова до співпраці в межах повноважень. Вказане свідчить про бездіяльність Національної служби здоров`я України та відсутність наміру звернення до суду, оскільки окружною прокуратурою листом фактично повідомлено про виявлені порушення. Відсутність претензійно-позовної роботи з боку Національної служби здоров`я України свідчить про нездійснення уповноваженим державним органом покладеного на нього законом обов`язку із захисту державних інтересів у сфері раціонального використання бюджетних (державних) коштів, внаслідок чого не надходять кошти до державного бюджету, порушуються інтереси держави в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій. Крім того, Тернопільська окружна прокуратура зверталась із запитом № 50-86-10172ВИХ-23 від 02.10.2023 на адресу Тернопільської міської ради про те, чи вживаються уповноваженими органами заходи щодо відповідача шляхом подання позовної заяви про стягнення коштів. У відповідь на зазначений запит прокуратури, надійшов лист Тернопільської міської ради № 22195-Ю/2023 від 05.10.2023, відповідно до якого Тернопільська міська рада не зверталась до суду з позовом про стягнення із [PERSON] витрат на лікування потерпілої від злочину і Тернопільська міська рада не заперечує щодо вжиття заходів представницького характеру, шляхом подачі Тернопільською окружною прокуратурою відповідної позовної заяви. Після набрання чинності ухвали Тернопільського апеляційного суду від 09.08.2023 у справі № 607/13134/22, Тернопільською міською радою, а також КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» не вжито жодних заходів, в тому числі представницького характеру, щодо стягнення затрачених коштів на лікування потерпілої від злочину. Відтак, Тернопільська окружна прокуратура звернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України та Тернопільської міської ради про відшкодування витрат, затрачених на лікування потерпілого [PERSON] в сумі 11\~475,99 грн на користь державного бюджету України та в сумі 700,00 грн на користь міського бюджету в особі Тернопільської міської ради. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч. 2\~ст. 286 КК України, і внаслідок його протиправних дій була заподіяна шкода здоров`ю [PERSON] . Ці обставини встановлені вироком Тернопільського міськрайонного суду від 27.04.2023 у справі № 607/13134/22 та ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 09.08.2023. Відтак, враховуючи, що внаслідок винних дій [PERSON] , потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», яка витратила отримані від НСЗУ державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НЗСУ (замовник) та КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», витрати на її лікування склали 12\~175,99 грн, які не відшкодовані, що свідчить про порушення інтересів держави, за захистом яких до суду звернулася керівник Тернопільської окружної прокуратури, а тому, суд вважає, що дані кошти, а саме, 11\~475,99 грн, необхідно стягнути з [PERSON] та зарахувати до Державного бюджету України, а кошти в сумі 700,00 грн стягнути та зарахувати до міського бюджету. Посилання представника відповідача на необґрунтованість нарахування коштів в розмірі 700,00 грн, які відшкодовуються в міський бюджет, суд вважає безпідставним, оскільки нарахування коштів в розмірі 700,00 грн по відшкодуванню в міський бюджет підтверджено довідкою-розрахунком КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» від 22.09.2023 № 1387. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у\~разі\~задоволення позову\~-\~на\~відповідача; 2)\~у\~разі\~відмови в\~позові\~-\~на\~позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, оскільки позов задоволено, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави 2\~684,00 грн судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved