Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

03 червня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров`ю внаслідок професійного захворювання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04 червня 2024 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. В обґрунтування позовних вимог позивачзазначив, що починаючи з 13 лютого 2002 року він був прийнятий на роботу на підприємстві відповідача - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», за професією монтер колії в Залізничний цех №3, де працював до червня 2023 року. З 03.06.2023 року через стан здоров`я був переведений на іншу роботу за професією оператор котельні. Під час роботі на підприємстві підпадав під дію шкідливих виробничих факторів, у зв`язку з чим, отримав хронічне професійне захворювання. Актом розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 18 грудня 2023 року встановлено наявність у позивача професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання радикулопатія попереково-крижова L4, L5,S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язові-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Відповідно до п. 17 вказаного Акту встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи монтером колії залізничного цеху №3 транспортного департаменту Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в період з 13.02.2002 [PERSON] виконував роботи з монтажу, демонтажу стрілочних перекладів та кріплення їх до шпал і брусів, підкріплення стикових, клемних та заставних болтів, виконував складання та проміжних і стикових рейкових скріплень, добивання костилів на перегоні, виконував промір ширини колії та рівня рейок. Під час виконання своїх трудових обов`язків та враховуючи професійний маршрут на підприємстві на [PERSON] діяли шкідливі виробничі фактори такі як важкість праці. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 09квітня 2024 року серії 12 ААА №129996 позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 20 %. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено звичайний спосіб життя позивача, останній позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання. Внаслідок отриманого професійного захворювання, позивач змушений тривалий час проходити численні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку з чим, позивачпросить суд стягнути з відповідача на його користь 160 000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Яводчак О.В. подала до суду відзив на позов, в якому зазначив, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що відповідач не приховував від позивача важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Оцінені позивачем моральні страждання в розмірі, що становить 160 000,00 грн. на думку відповідача є завищеною сумою, такою, що не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої стверджує позивач. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив у якій останній зазначив, що роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення вимог встановлених ст. 13 Закону України «Про охорону праці», позивач пропрацював у важких умовах праці 21 рік 04 місяці, та протягом всього цього періоду підпадав під вплив шкідливих факторів: тяжкості фізичної праці, статичне навантаження за участі м`язів тулуба та ніг, несприятливого мікроклімату, параметри яких перевищували нормативні значення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці виданої на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , останній з 13.02.2002 прийнятий на роботу монтером залізної дороги Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» та з 09.06.2023року переведений в рудоуправління ГД оператором котельні 5 розряду, дільниця котельних, дільниця з ремонту устаткування №2 в кар`єрах енергослужба.(а.с. 9-10) Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 16.11.2023 року № 1281 позивачу [PERSON] встановлено професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4, L5,S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язові-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічним проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня)(а.с. 17). Відповідно до п.п. 17, 18, 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 18 грудня 2023 року, форми П-4, який затверджений начальником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Тригубенко В.О. 15.12.2023 року, встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи монтером колії залізничного цеху №3 транспортного департаменту Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в період з 13.02.2002 [PERSON] виконував роботи з монтажу, демонтажу стрілочних перекладів та кріплення їх до шпал і брусів, підкріплення стикових, клемних та заставних болтів, виконував складання та проміжних і стикових рейкових скріплень, добивання костилів на перегоні, виконував промір ширини колії та рівня рейок. Під час виконання своїх трудових обов`язків та враховуючи професійний маршрут на підприємстві на [PERSON] діяли шкідливі виробничі фактори такі як важкість праці. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння): важкість праці: величина статичного навантаження на зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль за участі м`язів тулуба та ніг становило110 600 кг/с при нормативному значенні 100 000 кг/с; нахили тулуба (вимушені, більше 30 градусів), кількість за зміну: 260 разів за зміну при нормативному значенні 51-100 разів за зміну. Враховуючи стаж роботи Жовнач С.Вв шкідливих умовах праці та неодноразову зміну керівництва структурного підрозділу визначити конкретних осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо. (а.с. 18-20) Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 09 квітня 2024 року серії 12 ААА №129996 [PERSON] , первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 20 % по радикулопатія, з 18 березня 2024 року до 01 квітня 2026 року. (а.с. 21) Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, судом встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням підчас роботина підприємствівідповідача. Так, у період з 26.12.2001 року по сьогоднішній день позивач тривалий час, а саме 22 роки працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня важкості праці, запиленості повітря робочої зони, шуму. Так, наявність професійного захворювання у Позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами, з яких вбачається що він проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я, а саме: у період з 22.02.2022 року по 09.03.2022 рік, з 11.08.2023 року по 18.08.2023 ріквУКР НДІ ПРОММЕД, проходив лікування з діагнозом: радикулопатія попереково-крижова L4, L5,S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язові-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічним проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). (а.с. 12-14) -Як встановлено із медичних документів, Позивач внаслідок професійного захворювання втратив професійну працездатність, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. При цьому суд враховує, що моральні страждання Позивача мають постійний характер. Він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, через наявне професійне захворювання. . Відповідно до ч.1ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ч.ч. 1 та 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду їй заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди Позивачу. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, працю в шкідливих умовах праці протягом 21 рік04 місяців на підприємстві відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів, що потягло втрату працездатності у загальному розмірі 20%,настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, постійний характер страждань позивача, яка переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 160 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог позивача. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved