Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

В.о. директора, заступник директора Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради Куценко\~Л.Є. звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача суму надміру виплаченої тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату у розмірі 8\~502,61 грн. та суму понесених судових витрат в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позову, зазначає, що відповідно до заяви відповідача [PERSON] від 28.12.2020 департаментом соціальної політики Ужгородської міської ради було призначено тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, на період з 26.12.2020 року по 25.06.2021. Відповідно до постанови КМУ від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» на період карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, починаючи з 26.06.2021 тимчасова допомога [PERSON] продовжувалась виплачуватись без звернення до Департаменту на період введення карантину. Відповідно до п. 1 постанови КМУ від 07.03.2022 №214 Деякі питання надання державної соціальної допомоги» на період введення воєнного стану» в редакції від 12.03.2022 року, строк виплати державної соціальної допомоги, в тому числі тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, яку було призначено раніше, продовжується на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування і виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення. Отже, з 01.03.2022 року тимчасова допомога виплачувалася без звернення до департаменту на період введення воєнного стану. Зазначає, що згідно даних верифікації та моніторингу державних виплат, відповідачу призначено пенсію по віку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області з 07.08.2022. Відповідно до п. 16 Порядку виплата призначеної тимчасової допомоги припиняється, зокрема у разі призначення пенсії\~з дати її призначення. З урахуванням вищезазначеного, стверджує, що Департаментом було надмірно виплачено тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, за період з 07.08.2022 по 31.12.2022 у сумі 8\~502,61 грн., що відображено у розрахунку про надміру виплачених коштів по тимчасовій ДСД особам пенсійного віку, які не набули права на пенсію за період серпень-грудень 2022 та інформації щодо переплати [PERSON] . Вказує, що позивачем на адресу відповідача 20.01.2023 та 18.07.2023 надсилались вимоги про необхідність повернення надміру перерахованих сум тимчасової допомоги. Проте, станом на дату подання позову відповідачем борг не погашено та сума боргу становить 8\~502,61 грн. Ухвалою суду від 11.03.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 10.04.2024 вказані недоліки було усунуто. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.04.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 16.07.2024 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановлено проводити заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що 28.02.2020 [PERSON] звернувся до Департаменту праці та соціального захисту населення із заявою про призначення всіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг. Згідно рішення Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради від 30.12.2020 [PERSON] призначено тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, згідно Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 року №1098 на період з 26.12.2020 по 25.06.2021 у розмірі 1769,00 грн. щомісяця. Згідно інформації наданої начальником відділу контролю за призначенням та виплатою соціальних допомоги, в [PERSON] наявна переплата за період з 07.08.2022 по 31.12.2022 по тимчасовій державній соціальній допомозі непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, в розмірі 8\~502,61 грн. по причині призначення пенсії по віку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області з 07.08.2022. Так, оформивши пенсію по віку з 07.08.2022 відповідач не повідомив Департамент, хоча в заяві від 28.12.2020 взяв на себе зобов`язання повідомляти про обставини, що можуть вплинути на отримання допомоги. Згідно з копіями листів від 20.01.2023 №31.03-11/173 та 18.07.2023 №31.04.02-11/1790, позивач повідомив відповідача про необхідність відшкодування коштів тимчасової допомоги у розмірі 8\~502,61 грн., а також проінформував про підстави такої вимоги та попередив відповідача про звернення Департаменту до суду у разі неповернення переплачених коштів. Згідно розрахунку надміру виплачених коштів по тимчасовій ДСД особам пенсійного віку, які не набули права на пенсію (пост. КМУ №1098 від 27.12.017 року) в [PERSON] наявна переплата в сумі 8\~502,61 грн. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги пов`язані зі спорами, що виникають із договорів і підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] було призначено та виплачено тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Внаслідок подання відповідачем неповної інформації про доходи виникла переплата державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату в сумі 8\~502,61 грн. В добровільному порядку кошти відшкодовані не були. Вказані обставини були встановлені з матеріалів справи і не були оспорені в судовому засіданні. Механізм призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла віку, але не набула права на пенсійну виплату визначений Порядком призначення тимчасової державної соціальної допомоги працюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 року № 1098 (далі Порядок). Відповідно до п. 2 вказаного Порядку призначення тимчасової допомоги особі проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення) (крім м. м. Києва та Севастополя) рад, органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань соціального захисту населення, виконавчими органами рад об`єднаних територіальних громад (далі органи соціального захисту населення) з урахуванням її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу. Тимчасова допомога перераховується особі кожні шість місяців з урахуванням змін її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу і виплачується до досягнення такою особою віку, з якого вона набуває права на пенсійну виплату. Відповідно до п. 8 Порядку у разі зміни обставин, які можуть вплинути на розмір або порядок отримання тимчасової допомоги, особа зобов`язана не пізніше ніж через десять днів повідомити про це органу соціального захисту населення, який призначив таку тимчасову допомогу. Відповідно до п.12 Порядку тимчасова допомога не призначається у разі, коли особа одержує пенсію або державну соціальну допомогу, що призначається відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю». Відповідно до п.16 Порядку виплата призначеної тимчасової допомоги припиняється у разі призначення пенсії - з дати її призначення. Відповідно до п.24 Порядку якщо особою приховано відомості або навмисно подано недостовірні дані про її дохід та майновий стан, що вплинуло на призначення тимчасової допомоги і визначення її розміру та внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів і встановлюють строк їх повернення залежно від матеріального стану особи; повідомляють особі про обсяг надміру виплачених коштів і строк їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів під час виплати тимчасової допомоги в наступні періоди на підставі своїх рішень проводять щомісячні відрахування у розмірі, який не перевищує 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлений строк вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Відповідно до ч. 1ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України). Разом з тим у статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`ю або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтувалися на припущеннях. Таким чином, сукупність наданих позивачем та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують той факт, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved