Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Позивач 31.05.2024 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання машино-місця у розмірі 5\~995,90 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 2016 року позивач організовує та забезпечує утримання будинку [ADDRESS] , який переданий на баланс ОК за Актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 28.03.2013 та сприяє співвласникам багатоквартирного будинку в належному та якісному утриманні їх спільного майна. Машиномісце у будинку [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. За період з 01.11.2020 по 30.04.2024 загальна сума за комплекс спожитих житлово-комунальних послуг складає 15\~168,86 грн. Впродовж вказаного періоду відповідач частково сплачував кошти за споживання житлово-комунальних послуг, заборгованість відповідача складає 5\~995,90 грн. Ухвалою Приморського районного сулу м.Одеси від 03.06.2024 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 15.07.2024. До суду 04.07.2024 надійшов відзив [PERSON] , згідно якого вказує, що позивачем пропущений строк позовної давності, адже позов подано 31.05.2024, а заборгованість нарахована з 01.11.2020. До суду 11.07.2024 надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача [PERSON] вказує, що відповідач щомісячно вносить оплату, але не у повному обсязі, тому строк позовної давності переривається, а тому він не пропущений. У судовому засіданні 15.07.2024 представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. [PERSON] заперечував проти позову. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Обслуговуючий кооператив «Жемчужина Французского бульвара» є юридичною особою, який діє на підставі Статуту, має свою печатку та рахунок в банківських установах (а.с.24-30). 25 березня 2016 року була проведена державна реєстрація ОК «Жемчужина Французского бульвара», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.35). Відповідно до розділу 1, 2 Статуту ОК «Жемчужина Французского бульвара» метою створення кооперативу є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативу (асоційованих членів) на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Кооператив є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини машиномісце [ADDRESS] бульвару належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.7-8). Обслуговування та утримання будинку [ADDRESS] здійснює ОК «Жемчужина Французского бульвара» на підставі статуту та відповідних договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг (а.с.12-23). З матеріалів справи вбачається, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, проте відповідач наданими ОК «Жемчужина Французского бульвара» послугами фактично користується, але оплату за ці послуги не здійснює у повному обсязі, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю за період з 01.12.2020 по 15.05.2024 (а.с.79-80). Згідно розрахунку заборгованості за період листопад 2020 року квітень 2024 року у відповідача утворилась заборгованість у загальному розмірі 5\~995,90 грн., яка складається з: утримання паркінгу 15\~060,11 грн, відшкодування додаткових витрат 108,75 грн, 3 відсотки річних за квітень 2024 року 3,97 грн, при цьому сплачено відповідачем 9\~176,93 грн (а.с.81-82). У розумінні ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ОК «Жемчужина Французского бульвара» є колективним споживачем та відповідно не встановлює тарифи на будь-які комунальні послуги. Відповідно до Статуту ОК «Жемчужина Французского бульвара» кооператив створюється для задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативу (асоційованих членів) на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. ОК «Жемчужина Французского бульвара» забезпечує постачання комунальних послуг від мережі централізованих інженерно-технічних систем до окремого приміщення з використанням спільного майна співвласників багатоквартирного будинку - внутрішньобудинкових мереж. Згідно ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, передбачені законодавством. Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 10 даного Закону, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що діяв на момент виникнення правовідносин між сторонами, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, проаналізувавши зазначені норми закону, суд приходить до висновку, що відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, якщо він фактично ними користувався, зобов`язаний за них сплатити. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Крім того, обов`язок відповідача по сплаті платежів та внесків, передбачений статутом ОК «Жемчужина Французского бульвара». Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року №6-2951цс15, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує, а ст. 322 ЦК України наголошує на тому, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач, будучи власником майна, зобов`язаний його утримувати. Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідачем не було надано до суду жодних доказів на підтвердження своїх заперечень. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОК «Жемчужина Французского бульвара» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню. Відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Установлено, що відповідачем останній платіж здійснювалися у березні 2024 року, а в суд з указаним позовом ОК «Жемчужина Французкого бульвара» звернувся 31.05.2024 тобто в межах позовної давності, передбаченої статтею 257 ЦК України. Факт сплати відповідачем платежів на погашення заборгованості свідчить про переривання позовної давності, а тому, вимоги відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду з даним позовом позивач оплатив судовий збір у розмірі 3028 грн (а.с.6), тому сума судового збору, у зв`язку з задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: approved