Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , 08.12.2023 року звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, про визначення додаткового шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування вимог позовної заяви позивач посилається на те, що у період часу з 14.03.2022 року по цей час вона проживає на території Республіки Азербайджан у м. Баку, де і дізналась, що [INFO] у м. Алльмерсбах, Німеччина (Allmersbach im Tal, Deutschland) померла її мати - [PERSON] . Документом, який засвідчує смерть на території Німеччини в землі Рейнланд-Пфальц, до якої належить м. Алльмерсбах, є Sterbeurkunde (свідоцтво про смерть), яке було видано 30.08.2023 року, а апостиль на ньому був проставлений лише 06.10.2023 року. Враховуючи наведене, Позивачка не могла звернутися до нотаріуса раніше дати проставлення апостилю - 06.10.2023, оскільки за п. 1.5. Порядку такий документ не вважається за легалізований. Крім того, свідоцтво про смерть не було отримано в Німеччині особисто, а пересилалось поштою, що додатково відтермінувало дату звернення до нотаріуса до листопада 2023. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді половини трикімнатної квартири, розташованої у [ADDRESS] . Інших спадкоємців першої черги, крім Позивачки, немає. У квітні 2023 Позивачка усно звернулася до нотаріуса з питанням щодо прийняття спадщини. Нотаріусом було повідомлено, що в умовах воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Виходячи з цих обставин Позивачка вважала, що десятимісячний строк подання заяви про прийняття спадщини закінчиться 19.01.2024 року. Таким чином, на момент отримання Позивачкою в листопаді 2023 легалізованого Sterbeurkunde (свідоцтва про смерть), виданого компетентними органами Німеччини, яке засвідчує смерть спадкодавиці, строки прийняття Позивачкою спадщини (після змін, внесених постановою Кабінету міністрів України № 469 від 09.05.2023, яка набула чинності 18.06.2023) - минули. Отже, отримання Позивачкою документу про смерть громадянки України, виданого компетентними органами іноземної держави, в будь-якому разі відбулося поза строками, встановленими для прийняття спадщини. Таким чином, отримання документів, видача яких лежить в юрисдикції іноземної держави, значно вплинуло на можливість Позивачки своєчасно прийняти спадщину. Отримавши належним чином оформлені документи про смерть [PERSON] , Позивачка усно звернулась до нотаріуса в листопаді 2023 року з питанням визначення подальших дій для подачі заяви про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом було повідомлено про пропущення строків на прийняття спадщини та зазначено про неможливість здійснення такої нотаріальної дії. Спадкова справа не відкривалась. Неможливість прийняття спадщини в загальному порядку в зв`язку зі спливом строків прийняття спадщини і є підставою для звернення до суду з цією позовною заявою. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Враховуючи, що Позивачка проживає на території Республіки Азербайджан, звернення до нотаріуса, в разі задоволення цього позову, буде потребувати попереднього звернення до Посольство України в Азербайджанській Республіці для засвідчення підпису про прийняття спадщини і лише після цього, пересилку заяви нотаріусу на територію України. Наразі, в зв`язку зі значною завантаженістю, записи на відвідання Посольства України в Азербайджанській Республіці сягають двомісячної черги. Враховуючи це, а також, що повторне визначення додаткового строку для прийняття спадщини не передбачене, просимо суд встановити максимально можливий додатковий строк на прийняття спадщини - 6 місяців. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали. 25.12.2023 через систему «Електронний суд» представник [PERSON] адвокат Тюменцев В.Ю. подав до суду клопотання про витребування доказів та продовження строків для усунення недоліків. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.01.2024 клопотання задоволено частково та продовжено строк для усунення недоліків. 30.01.2024 через систему «Електронний суд» представник [PERSON] адвокат Тюменцев В.Ю. подав до суду клопотання про усунення недоліків. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 31.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.04.2024 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: П`яту Харківську міську державну нотаріальну контору. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.05.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Тюменцева Віталія Юрійовича, про витребування доказів у цивільній справі № 953/12032/23 за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.05.2024 закрито підготовче провадження по цивільній справі №953/12032/23 за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, та призначити справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві, просив про її задоволення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату, місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. 03.07.2024 до суду від представника Харківської міської ради надійшли пояснення щодо позовної заяви [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви, (а.с.182-183), у яких представник відповідача просить в задоволенні позовної заяви [PERSON] до Харківської міської ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити повністю, посилаючись на те, що наведені позивачем обставини не обґрунтовують позовну заяву та не доводять наявність поважних причин для продовження строку для подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини у зв`язку з наступним. Посилаючись на ст.ст. 1220, 1269 ч. 1, 1270 Цивільного кодексу України зазначив, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон наділяє правом спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно позовної заяви [PERSON] померла [INFO] , отже позивач мав можливість звернутися з заявою про прийняття спадщини до 18 вересня 2023 року. Посилання позивача на зміну фактичного місця проживання внаслідок військової агресії російської федерації проти України не може бути поважною причиною для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки він мав можливість звернутись до будь якого нотаріусу України незалежно від фактичного місця мешкання, у тому числі поштовим зв`язком. Також позивачем не доведено тривале оформлення (у тому числі своєчасне звернення за таким оформленням) документів про смерть [PERSON] на території Німеччини. Інших доказів наявності поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для не подання заяви про прийняття спадщини, позивачем не надано. Крім того, Позивач не надав обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник третьої особи: П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, 30.05.2024 до суду від завідувача нотаріальної контори надійшов лист про розгляд справи у відсутності його представника (а.с.177). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Частиною 1\~ст.2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.06.1971 та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 19.08.1986, згідно з яким після укладання шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON] (а.с.16, 17). \~ \~ \~ \~Згідно з витягом з актового запису про смерть № S 16/2023 від 30 серпня 2023 року, виданого установою РАЦС Алльмерсбах-ім-Таль ФРН, який 06.10.2023 підтверджений апостолем Окружною адміністрацією Штутгарта за № 24-1024-3 серія №4732/2023, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 08-15) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Як зазначено в позовній заяві інших спадкоємців першої черги, крім Позивачки, немає. Крім того зазначено, що у квітні 2023 Позивачка усно звернулася до нотаріуса з питанням щодо прийняття спадщини. Нотаріусом було повідомлено, що в умовах воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Виходячи з цих обставин Позивачка вважала, що десятимісячний строк подання заяви про прийняття спадщини закінчиться 19.01.2024 року. 19 грудня 2023 року консулом Посольства України в Азербайджанській Республіці [PERSON] за зареєстрованим реєстраційним № 570/339/2023 засвідчено справжність підпису [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] (а.с. - 39) Згідно відповіді П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від 09.02.2024 №355/02-14 зазначену вище заяву позивача про прийняття нею спадщини після смерті її матері отримано 07.02.2024 та заведено спадкову справу №78/2024. Також було роз`яснено, що позивачка вважається спадкоємцем, що не прийняла спадщину за вимогами ст. 1270, ч. 3 ст. 1268 ЦК України та запропоновано звернутись до нотаріальної контори для отримання постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій для звернення до суду з питань визначення додаткового строку для прийняття спадщини їй особисто або через уповноваженого представника з оригіналами та копіями документів, які підтверджують її особу, свідоцтвом про смерть спадкодавця, документами, що підтверджують родинні відносини з померлою, правовстановлюючими документами на спадкове майно. (а.с.- 105,106) Згідно листа П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від 15.03.2024 №684/02-14 представнику позивача повідомлено, що позивач чи її представник із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались, постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій не виносилась, з огляду на що в наявності її не має, тому надати їх не уявляється можливим. Крім того, роз`яснено порядок отримання витягу зі спадкового реєстру та реквізити для оплати за відповідні послуги (а.с. 112,113) Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 2 статті 1220 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття. Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач мав повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог. Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19. В ході судового розгляду справи представник позивача не заперечував, що позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері з порушенням строків для прийняття спадщини. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша, друга статті 77 ЦПК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтовуючи поважність причини пропуску нею строку звернення для прийняття спадщини, позивач посилається на зміну місця проживання через введення воєнного стану згідно Указу Президента України, затвердженим Законом №2102-ІХ від 24.02.2022 внаслідок військової агресії російської федерації проти України, зміни у нормативно-правових актах щодо зупинення строку для прийняття спадщини під час дії воєнного стану, а також на те, що документом, який засвідчує смерть на території Німеччини в землі Рейнланд-Пфальц, до якої належить м. Алльмерсбах, є Strebeurkunde (свідоцтво про смерть), який був виданий лише 30.08.2023, а апостиль на цьому документі був проставлений лише 06.10.2023. Слід зазначити, що загальновідомим є факт, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, введено воєнний стан, який триває на час розгляду заяви та неодноразово продовжувався. Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України Про правовий режим воєнного стану, статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». У п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 06.03.2022 року) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану. Відповідно до змін внесених 28.04.2022 року до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття продовжено зупиненим на час дії воєнного стану. 29.06.2022 року внесено нові зміни постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», згідно з якими з 29.06.2022 року діють нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 29.06.2022 року) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець померла [INFO] , тобто для позивачки діяв загальний шестимісячний строк, оскільки зазначене вище положення постанови надавало можливість прийняти спадщину спадкоємцям, в яких строк для подання відповідної заяви менший за чотири місяці. Як вказано позивачем, вона помилилась з приводу строків для прийняття спадщини вважаючи, що він закінчиться 19.01.2024. З огляду на такі обставини, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суд зазначає, що для подання заяви про прийняття спадщини не є обов`язковим особисте подання документів безпосередньо в приміщенні нотаріальної контори, оскільки закон не позбавляє спадкоємця права направити цю заяву за допомогою засобів поштового зв`язку. Подібний правовий висновок сформульований у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 173/1581/2015, провадження № 61-4782св18, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, провадження № 61-6700св19, від 13 лютого 2020 року у справі № 362/2685/17, провадження № 61-15858св18. Отже доводи позивач, що вона була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини у передбачений законом строк у зв`язку з тим, що зміни у нормативно-правових актах щодо зупинення строку для прийняття спадщини під час дії воєнного стану були не визначеними, оскільки надавали їй законні сподівання подати відповідну заяву впродовж десяти, а не шести місяців з дня відкриття спадщини,- є безпідставними. Отже, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення позивачем дій із прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позивач без поважних причин пропустив встановлений чинним законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини, а тому відмовляє у задоволенні позову. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed