Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

Згідно рішення виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів Харкова № 42/81 від 14.03.1995 року та виданого на його підставі службового ордеру № 4058 від 24.03.1995, на період роботи у ВЖРЕП-1 зварнику ЖЕД № 182 [PERSON] надано однокімнатну службову квартиру [ADDRESS] на сім`ю 6 чоловік. Рішенням Харківської міської ради № 19 від 17.01.2024 спірну квартиру виключено з числа службової та визнано [PERSON] наймачем квартири [ADDRESS] зі складом сім`ї 2 особи: [PERSON] наймач, [PERSON] онука. Наразі в означеній квартирі зареєстровані [PERSON] та його онука [PERSON] , 2013 року народження, опікуном якої є [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 624 від 21.10.2020 року. 21 листопада 2014 року Позивачка уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Згідно Актів про проживання від 09.02.2022 року, 06.04.2023 року, підписаним сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Позивачка з 2008 року мешкає за адресою [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком [PERSON] та веде з ним спільне господарство. У медичній картці Позивачки та декларації лікаря від 20.08.2022 також вказана адреса її місця проживання: [ADDRESS] . Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт постійного проживання тривалий час Позивачки за адресою [ADDRESS] . Згідно листа ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області від 10.02.2022 інформація щодо перешкоджання [PERSON] у праві користування спірною квартирою у період з 01.01.2014 року по 10.02.2022 року не надходила. Згідно листа ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області від 07.04.2023, [PERSON] зі скаргами на поселення у спірній квартирі без його згоди за період з лютого 2022 року по теперішній час не звертався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частинами першою та другою статті 61 ЖК України визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно зі статтею 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселились до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в цьому житловому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. За особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому житловому приміщенні. Наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Під час розгляду справи судом на підставі наданих доказів було встановлено, що Позивачка є дружиною наймача Квартири [PERSON] , з яким вона тривалий час проживає і веде спільне господарство, будь-яких заперечень на вселення Позивачки Квартири не було і ця Квартира є постійним місцем проживання Позивачки. Будь-яких доказів на підтвердження наявності у Позивачки місця проживання в іншому жилому приміщенні матеріали справи не містять. Опікун малолітньої дитини [PERSON] не заперечує проти визнання за Позивачкою права користування спірною квартирою та зазначає, що права дитини не порушуються. Доводи Відповідача-3 в частині того, що договір найму жилого приміщення [PERSON] не укладався, а відтак право користування останнім спірною Квартирою не підтверджено суд до уваги не приймає, оскільки [PERSON] є наймачем спірного жилого приміщення на підставі рішення Харківської міської ради № 19 від 17.01.2024. Посилання Відповідача-3 на те, що визначення позивачу права користування жилим приміщенням призведе до обмеження дитини у праві користування Квартирою суд вважає безпідставними, оскільки дитина фактично мешкає за іншою адресою разом зі своїм опікуном [PERSON] , який під час розгляду справи не заперечував проти визнання за Позивачкою права користування спірною Квартирою. За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved