Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

[PERSON] , діючи в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» 04.11.2023 року через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до суду із позовною заявою, в подальшому уточнивши її зміст 26.12.2023 року, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 73555, 37 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 48756, 26 грн. відсотків за користування предметом лізингу, а разом 122311, 63 грн., вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між\~ [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір фінансового лізингу автомобіля за № KRH0A!00000519, відповідно до умов якого лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: GMS TERRAIN, 2015 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . 12.03.2019 року між сторонами підписано Акт приймання - передачі предмету лізингу. 16.02.2023 року у зв`язку із затримкою відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, позивачем було направлено відповідачу повідомлення про настання події дефолту. 07.03.2023 року поштове відправлення з вищевказаним повідомленням було повернуто за закінченням встановленого терміну зберігання. Оскільки відповідачем не було усунуто подію дефолту, 17.03.2023 року позивач направив йому повідомлення про розірвання договору лізингу з 13.04.2023 року. 06.04.2023 року поштове відправлення з вищевказаним повідомленням прибуло до відділення ПАТ «Укр пошта» за адресою відповідача, вказаною у договорі лізингу. Станом на жовтень 2023 року предмет лізингу лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу не відоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив. У зв`язку з цим, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 11.01.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) (а.с.200-201). Представник позивача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подавав. Причини неявки суду не відомі. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи, ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи за її відсутності не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про фінансовий лізинг» (в редакції, чинній на момент укладення договору) відносини, що виникають між лізингодавцем та продавцем (постачальником) у зв`язку з набуттям лізингодавцем у власність об`єкта фінансового лізингу для подальшої передачі цього об`єкта лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями\~Цивільного кодексу України\~про купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч. 1 ст. ЗУ «Про фінансовий лізинг» лізингодавець - юридична особа, яка набула у встановленому законом порядку право надавати послуги з фінансового лізингу і на підставі договору фінансового лізингу передає лізингоодержувачу у володіння та користування об`єкт фінансового лізингу; лізингоодержувач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка відповідно до договору фінансового лізингу отримує від лізингодавця об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування.. Згідно з ч. 2, 3 ст.\~20\~ЗУ «Про\~фінансовий лізинг» лізингодавець\~зобов`язаний,\~зокрема:\~у передбачені\~договором фінансового\~лізингу строки\~передати лізингоодержувачу\~об`єкт фінансового\~лізингу у\~стані,\~що відповідає\~призначенню такого\~об`єкта та\~умовам договору\~фінансового лізингу; попередити\~лізингоодержувача про\~всі права\~третіх осіб\~на об`єкт\~фінансового лізингу,\~всі відомі\~йому особливі\~властивості та\~недоліки об`єкта\~фінансового лізингу,\~що можуть\~становити небезпеку\~для життя,\~здоров`я,\~майна лізингоодержувача\~чи інших\~осіб або\~призводити до\~пошкодження самого\~об`єкта фінансового\~лізингу під\~час володіння\~та/або\~користування ним; відповідно\~до умов\~договору фінансового\~лізингу своєчасно\~та в\~повному обсязі\~виконувати передбачені\~таким договором\~зобов`язання щодо\~утримання об`єкта\~фінансового лізингу,\~якщо інше\~не передбачено\~договором фінансового\~лізингу; прийняти\~об`єкт фінансового\~лізингу у\~разі розірвання\~договору фінансового\~лізингу або\~в разі\~закінчення строку,\~на який\~лізингоодержувачу надавалося\~право володіння\~та користування\~об`єктом фінансового\~лізингу,\~якщо інше\~не передбачено\~договором фінансового\~лізингу. Лізингодавець може мати також інші права та обов`язки відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 21 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач зобов`язаний, зокрема: \~у разі якщо об`єкт фінансового лізингу відповідає встановленим договором фінансового лізингу умовам та специфікаціям, прийняти такий об`єкт, володіти та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору фінансового лізингу; відповідно до умов договору фінансового лізингу своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання та експлуатації об`єкта фінансового лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі; у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу. Лізингоодержувач може мати також інші права та обов`язки відповідно до умов договору фінансового лізингу, цьогоЗаконута нормативно-правових актів, що регулюють відносини фінансового лізингу. Судом встановлено, що 11 березня 2019 року між\~ [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір фінансового лізингу № KRH0A!00000519 (далі договір), посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О. та зареєстрований у реєстрі за №670, відповідно до умов якого Лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме автомобіль: GMS TERRAIN, 2015 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням договору, на умовах цього договору (п. 2.1. договору). Відповідно до п. 2.3. договору строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 місяців (п. 14.2 договору лізингу) та складається періодів (місяців) лізингу, зазначених у додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до договору лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передач предмета лізингу. Згідно п. 2.4. договору предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії даного договору. В разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача згідно з умовами договору, предмет лізингу по закінченню строку лізингу лізингоодержувачем лізингодавцю не повертається. Пунктом 14.3. договору встановлено, що лізингові платежі та порядок їх сплати включають в себе: 1) платіж з відшкодування частини вартості предмету лізингу у розмірі згідно з додатком 2 (Графік лізингових платежів); 2) винагороду за користування предметом лізингу в розмірі 23,9% річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу; 3) платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу за цим договором згідно з додатком 2 (Графік лізингових платежів) (а.с.193-197). Сплату лізингових платежів лізингоодержувач здійснює на транзитний рахунок № 29097053595781. 12.03.2019 року лізингодавець та лізингоодержувач підписали Акт приймання-передачі предмету лізингу (а.с. 29). Пунктами 6.2.2, 6.2.3 договору на лізингоодержувача покладено обов`язок сплатити лізингодавцю платежі з відшкодування предмету лізингу, відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу, а також сплатити винагороду за користування предметом лізингу відповідно до Графіку та п. 14. 3 цього договору. Відповідно до п. 6.3.3 договору лізингодавець має право відмовитись від цього договору шляхом дострокового розірвання у випадках, передбачених чинним законодавством України. Згідно із п. 8.2.1 договору у разі настання події дефолту лізингодавець надає лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та вимогу про повернення предмета лізингу із зазначенням строку його повернення. 16.02.2023 року у зв`язку із затримкою відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, позивачем було направлено відповідачу повідомлення про настання події дефолту (а.с. 32-36, 49). Згідно із п. 8.2.4. договору лізингодавець має право після 10 днів від дати настання події дефолту згідно зі ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням лізингоодержувачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену у повідомленні. Одностороннє розірвання договору не звільняє лізингоодержувача від відповідальності за порушення зобов`язання за цим договором. 17.03.2023 року позивачем було направлено відповідачу повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу. 06.04.2023 року поштове відправлення з вищевказаним повідомленням прибуло до відділення ПАТ «Укр пошта» за адресою відповідача, вказаною у договорі лізингу. Відповідно до Повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу вих. № 90312KRH0S0EL від 13.03.2023 року договір лізингу № KRH0A!00000519 вважається розірваним з 13.04.2023 року. Станом на жовтень 2023 року предмет лізингу лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу не відоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив. Отже, судом встановлено, що відповідач системно не виконував умови договору фінансового лізингу, не сплачував лізингові платежі, на вимогу позивача про повернення об`єкта фінансового лізингу не реагував. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст.ст.525,526,527\~ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі, стягнувши з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 73555, 37 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 48756, 26 грн. відсотків за користування предметом лізингу, а разом 122311, 63 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі\~ст.141 ЦПК України,\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2 684,00 в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.171).

Outcome: approved