Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтував тим, що він доводився сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті залишилась спадщина: житловий будинок, загальною площею 72,6 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. До спадкоємців першої черги спадкування за законом також належить [PERSON] , яка доводилась дочкою [PERSON] і є рідною сестрою [PERSON] . [PERSON] прийняв спадщину і була заведена спадкова справа № 178/2023. [PERSON] також прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавицею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини і не заявляла відмову від спадщини. Пізніше [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на будинок, однак йому було відмовлено у цьому у зв`язку із відсутністю документів на будинок. Успадкований будинок належав матері позивача на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.12.1999 року та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.1999 року. Однак оригінали вищевказаних Свідоцтв про право на спадщину були у матері, а після її смерті ці документи утримує сестра позивача [PERSON] . Оскільки у [PERSON] та [PERSON] не дуже гарні відносини, то вона відмовляється надати позивачу ці документи для оформлення його спадкових прав на 1/2 частку житлового будинку. Чинним законодавством не передбачено можливості отримання дублікатів документів спадкоємцями. Враховуючи наведені вище обставини, виникла ситуація, за якої [PERSON] не має можливості отримати правовстановлюючий документ на успадкований будинок. Тому, просить визнати за позивачем право власності на 1/2 частку житлового будинку А-1, загальною площею 72,6 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., 1/2 частку літньої кухні Б, 1/2 частку вбиральні В, 1/2 частку душу Г, 1/2 частку сараю Д, 1/2 частку огорожі №1, 1/2 частку колодязя №2, 1/2 частку водопроводу №3, 1/2 частку огорожі, №4, 1/2 частку огорожі №5, розташованих за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] . В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте направили на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд,\~розглянувши подані\~документи та\~матеріали,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~всіфактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, підлягають задоволенню з наступних підстав. Як видно з копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02 лютого 2023 року Слов`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] померла [INFO] у м. Слов`янськ Краматорського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 329. Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Отже, після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина. За життя [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.1999 року, реєстровий № 3-3526, та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.1999 року, реєстровий № 3-3525, посвідчених державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Причепою В.Р., належав житловий будинок, житловою площею 50,7 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено у Довідці Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янська № 420/0,75-2023 від 16.10.2023 року, житловий будинок А-1, загальною площею 72,6 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня Б, вбиральня В, душ Г, сарай Д, огорожа № 1, колодязь № 2, водопровід № 3, огорожа, № 4, огорожа № 5, розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2013 року належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до Заповіту, складеному приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. від 09.12.1999 року, [PERSON] заповіла усе належне їй майно, в том числі належний їй житловий будинок [ADDRESS] , своїм дітям донці [PERSON] та сину [PERSON] , в рівних частках кожному. Частиною першою статті 1233 Цивільного кодексу України закріплено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.07.1961 року, померла [PERSON] , є матір`ю позивача [PERSON] , [INFO] . Таким чином, позивач є сином померлої [INFO] [PERSON] , та відповідно до ст. 1233 Цивільного кодексу України позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. З метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Як видно з дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 178/2023, заведеної приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. після смерті [PERSON] , 12 липня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] . Окрім позивача, із заявою про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини до нотаріуса ніхто більше не звертався. Відповідач [PERSON] також прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавицею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Наведене підтверджується Довідкою Відділу реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 24.07.2023 №20-17/2-1350. Однак, 02 листопада 2023 року, приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Панченко А.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки спадкоємцем [PERSON] не надано нотаріусу правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вказане вище спадкове майно. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.03.2024 року № 368905272, відомості про зареєстроване право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства яке діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Пунктом 1.3 Тимчасового Положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~від 07\~лютого 2002\~року №7/5 (втратило чинність 01 січня 2013 року) було передбачено, що Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах встановлених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно частин\~першої та\~другої статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 319 ЦК України, встановлено, що здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] , у том числі на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] . Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок позивач не може, оскільки ним не подано нотаріусу всіх документів, що необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Іншого шляху, ніж визнання права власності на вказане спадкове майно в судовому порядку, у позивача немає. Враховуючи вищенаведене, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази, суд приходить до висновку, що вони повністю узгоджуються між собою, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми, для того щоб дійти висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання не з`явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача.

Outcome: approved