Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

23 січня 2024 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного\~суду міста\~Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] , за результатами розгляду якої просить: стягнути на свою користь грошові кошти у розмірі 27\~575,04 грн., та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] . Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про складено відповідний актовий запис № 129. Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Протягом перебування у шлюбі сторони проживали у зазначеній квартирі. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі № 331/8774/17 від 26.03.2018 року шлюб між сторонами розірвано. З травня 2016 року по жовтень 2021 року [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З часу спільного проживання відповідачка жодного разу не здійснювала платежів щодо оплати комунальних послуг. [PERSON] за період з травня 2016 року по жовтень 2021 року включно проведено сплату комунальних послуг на загальну суму 55\~150,00 грн. Наразі між позивачем та відповідачкою не досягнуто згоди щодо відшкодування понесених витрат за оплату житлово-комунальних послуг у добровільному порядку, через що позивач вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі; проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про час день та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надала. Відповідно до ч.1\~ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3\~ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідачі повідомлені про час та місце слухання справи за адресою місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явилися у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Ухвалою судді\~Орджонікідзевського районного\~суду міста\~Запоріжжя від 25 січня 2024 року вказану цивільну справу передано на розгляд Жовтневому районному суду м. Запоріжжя за підсудністю. (а.с. 62) 15 березня 2024 року справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя та, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2024 передана в провадження судді Скользнєвої Н.Г. Ухвалою суду від 19 березня 2024 року справу прийнято до\~провадження; призначено розгляд справи у підготовче судове засідання. (а.с. 71-72) Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року підготовче судове\~засідання по\~справі відкладено; продовжено строк проведення підготовчого\~провадження\~по\~справі до 19\~червня 2024\~року. (а.с. 81-82) Ухвалою суду від 17 червня 2024 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 180) Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 3 25 травня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі № 331/8774/17 від 26.03.2018 року. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 11.03.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В. (а.с. 5-8) Протягом перебування у шлюбі сторони проживали у зазначеній квартирі. З травня 2016 року по жовтень 2021 року [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З часу спільного проживання відповідачка жодного разу не здійснювала платежів щодо оплати комунальних послуг. [PERSON] за період з травня 2016 року по жовтень 2021 року включно проведено сплату комунальних послуг на загальну суму 55\~150,00 грн. (а.с. 12-58) Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна Нормами ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Стаття 156 ЖК України визначає права і обов`язки членів сім`ї власника жилого будинку (квартири). Так, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. За статтею 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов`язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 та п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ч. З ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен із споживачів зобов`язаний брати участь у витратах щодо оплати житлово-комунальних послуг, якими він фактично користується, а споживач, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги має право вимагати від іншого споживача їх відшкодування. Відповідно до правової позиції викладеній у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 750/12850/16-ц (постанова від 26.09.2018) індивідуальним споживачем згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону визнається фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. В силу вимог п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний не лише укласти договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, але й повинен оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Отже, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє споживача від обов`язку оплачувати надані йому послуги, але такий обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг, а питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про стягнення частини суми сплати житлово-комунальних послуг в розмірі 27 575,04 грн., підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 1 211,20 грн. (а.с. 3), а тому, оскільки позов задоволено в повному обсязі сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по справі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved