Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

І.\~Виклад позиції\~позивача та заперечень відповідачки. 1. 04.10.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАСТУЛАТО КАПІТАЛ» (далі позивач та/або ТОВ «ФК «ПАСТУЛАТО КАПІТАЛ») в особі представника, звернулося з позовом до [PERSON] (далі відповідачка та/або позичальниця) з вимогами про стягнення суми заборгованості у розмірі 31720,42 гривень за кредитним договором № ПГНП-0000000000000096 від 26.04.2021 року та понесених позивачем судових витрат. 2. Свої вимоги мотивує тим, що 26.04.2021 року між Кредитною спілкою «ПРОСТО ГРОШІ» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір № ПГНП-0000000000000096, відповідно до умов КС «ПРОСТО ГРОШІ» надала [PERSON] кредитні кошти в сумі 24000,00 гривень строком на 24 місяці, починаючи з 26.04.2021 року по 26.04.2023 року, а відповідачка зобов`язалася повернути отриманий кредит в повному обсязі згідно з Графіком здійснення платежів. Відповідно до умов кредитного договору відсоткова ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 84% річних. Свої зобов`язання КС «ПРОСТО ГРОШІ» виконала. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору, на виконання заходів досудового врегулювання спору, 06.08.2023 року відповідачці, на адресу вказану нею в кредитному договорі, була направлена письмова вимога про погашення заборгованості, яка залишилася не виконаною. Станом на 29.09.2023 року у відповідачки наявна заборгованість в розмірі 31720,42 гривень, яка складається з: 23988,39 гривень заборгованість за основною сумою кредиту; 7732,03 гривні заборгованість по відсотках. 15.12.2021 року між ТОВ «ФК «ПАСТУЛАТО КАПІТАЛ» та КС «ПРОСТО ГРОШІ» укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого відбувся перехід від КС «ПРОСТО ГРОШІ» до ТОВ «ФК «ПАСТУЛАТО КАПІТАЛ» грошової вимоги заборгованості до боржників. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання, а ні попередньому, а ні новому кредитору. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунок первісного кредитора. У зв`язку з вищевикладеним позивач, в особі представника, звернувся до суду з вказаним позовом. 3. Відповідачка відзив на позов не надала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 69, 71) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2023 року цивільна справа № 496/6841/23 була передана головуючій судді Портній О.П. (а.с. 55) 6. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. 7. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 27.10.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 62-63) 8. Відповідачка, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України, строки не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 9. Оскільки відповідачка була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення (а.с. 65) та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області (а.с. 67), в судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. 10. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 11. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 12. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 13. Судом встановлено, що 26.04.2021 року [PERSON] звернулася до КС «ПРОСТО ГРОШІ» з метою отримання банківських послуг, а саме кредиту в розмірі 24000,00 гривень строком на 24 місяці, у зв`язку з чим підписала Заяву-анкету на отримання кредиту. (а.с. 36-40) 14. За результатами розгляду Заяви-анкети на отримання кредиту 26.04.2021 року між КС «ПРОСТО ГРОШІ» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № ПГНП-0000000000000096 (а.с. 41-46) та Графік здійснення платежів, який є додатком № 4 до Кредитного договору № ПГНП-0000000000000096 від 26.04.2021 року (а.с. 47) 15. Відповідно Розділу 1 Кредитного договору, сума кредиту складає 24000,00 гривень. За користування кредитом позичальник сплачує кредитору відсотки у вигляді фіксованої відсоткової ставки. Відсоткова ставка встановлюється на рівні 84% річних. Кінцева дата строку на який наданий кредит протягом якої позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити всі нараховані відсотки, комісії та інші нарахування 26.04.2023 року. Графік погашення заборгованості за кредитом, визначає граничну дату кожного платежу, їх суми та періодичність, без врахування можливих штрафних санкцій та коштів, що сплачуються на користь третіх осіб. Пеня встановлюється в розмірі 1% від простроченої суми грошових зобов`язань за кожен день прострочення. Штраф встановлюється у розмірі 1000,00 гривень за кожний факт порушення згідно з Договором. 16. З копії платіжної інструкції в національній валюті № 116 від 26.04.2021 року вбачається, що КС «ПРОСТО ГРОШІ» було перераховано на рахунок [PERSON] 20000,00 (двадцять тисяч гривень 00 копійок) з призначенням платежу: видача позики згідно кредитного договору № ПГНП-0Г00000000000096 від 26.04.2021 року, [PERSON] , ІНН [NUMBER] , без ПДВ. (а.с. 48) 17. 15.12.2021 року між ТОВ «ФК «ПАСТУЛАТО КАПІТАЛ» (Фактор) та КС «ПРОСТО ГРОШІ» (Клієнт) укладено Договір факторингу № ФР-01/12 з додатками, відповідно до умов якого клієнт відступає за плату факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (сума кредиту чи позики), відсотки, комісію, неустойку (пеня, штраф) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. (а.с. 19-32) 18. Згідно копії Реєстру Боржників за Договором факторингу № ФР-01/12 від 15.12.2021 року, до ТОВ «ПАСТУЛАТО КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] (а.с. 32) 19. З копії особової картки позичальника [PERSON] , вбачається, що останній 26.04.2021 року була здійснена видача 24000,00 гривень, залишок 23988,39 гривень; нараховано відсотків 5523,29 гривні, сплачено відсотків 5523,29 гривні. (а.с. 9) 20. Відповідно копії оборотно-сальдової відомості по рахунку 3711 за 2022-2023 роки, дебет на початок періоду становить 31720,42 гривень, дебет на кінець періоду становить 31720,42 гривень. (а.с. 10) 21. 03.08.2023 року позивачем було направлено на адресу відповідача Вимогу про усунення порушення. (а.с. 49, 50) V. Оцінка Суду. 22. В ч. 1 ст.\~14\~ЦК України закріплено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. 23. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 24. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 25. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. 26. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 27. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Цивільно-правове зобов`язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З цього визначення випливає, що цивільно-правове зобов`язання це таке правовідношення, в якому управомочна особа діє як кредитор, а зобов`язана особа - як боржник. 28. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. 29. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 30. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 31. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 32. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. 33. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 34. Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. 35. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 36. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 37. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 38. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 39. Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 40. Відповідно до ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 41. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 42. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 43. Обґрунтовуючи право на стягнення заборгованості, позивач надав суду копію Заяви-анкети на отримання кредиту від 26.04.2021 року, копію Кредитного договору № ПГНП-000000000000096 від 26.04.2021 року, а також копію Платіжної інструкції в національній валюті № 116 від 26.04.2021 року, при цьому, суд наголошує, що доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості є рішення суду, що вступило в законну силу або документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм чинного законодавства. Особова картка позичальника, як доказ розміру заборгованості, суд не приймає до уваги, оскільки вона не є первинним документом бухгалтерського обліку, що вміщує записи про здійснені операції, розрахунок суми заборгованості, а є тільки набором арифметичних дій, не підтверджений жодним належним та допустимим доказом у відповідності до ст.ст. 77-78 ЦПК України та підписаний представником Товариства по справі. Разом з тим нормами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено основні вимоги щодо бухгалтерського обліку та бухгалтерського контролю, щодо змісту та форми первинних документів під час надання фінансових послуг фінансовими компаніями. 44. У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження № 61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21), від 26.05.2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 13.10.2021 року у справі № 209/3046/20 (провадження № 61-9207св21), від 01.12.2021 року у справі № 752/14554/15-ц (провадження № 61-14046св21), від 01.06.2022 року у справі № 175/35/16-ц (провадження № 61-648св21, ЄДРСРУ № 104644740). 45. З наданих позивачем документів вбачається, що відповідно до Кредитного договору № ПГНП-000000000000096 від 26.04.2021 року, сума кредиту складає 24000,00 гривень, відповідно до копії Особової картки позичальника останньому було видано 24000,00 гривень, але з копії платіжної інструкції в національній валюті № 116 від 26.04.2021 року вбачається, що [PERSON] було перераховано на рахунок № [NUMBER] було перераховано 20000,00 гривень, а не 24000,00 гривень, як зазначено в вищевказаних документах, з призначенням платежу: видача позики згідно кредитного договору № ПГНП-0Г00000000000096 від 26.04.2021 року, в той час, як між сторонами був укладений Кредитний договір № ПГНП-000000000000096, що позбавляє суд надати оцінку доказам, які є суперечливими. 46. Таким чином, жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б вказували на існування у відповідачки перед первісними кредиторами заборгованості за кредитними договорами матеріали справи не містять. У справі немає, ні копії вимоги до відповідачки про погашення заборгованості, ні копії документу, на підтвердження повідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги, а ні документу (довідки, виписки по рахунку тощо) про ненадходження від відповідача грошових коштів відповідно до ст. 1082 ЦК України для виключення подвійного стягнення, а ні виписки по рахунку позичальника за період, який включає період кредитування. 47. Сам лише бездоказовий факт констатації наявності заборгованості не може слугувати підставою для задоволення позову. Перехід права вимоги та формалізація певного розміру заборгованості у Договорі факторингу № ФР-01/12 від 15.12.2021 року, не звільняє ТОВ «ФК «ПАСТУЛАТО КАПІТАЛ» від доказування наявності у [PERSON] заборгованості за Кредитним договорами та її розміру. [PERSON] не є стороною Договору факторингу, тобто визначений у Особовій картці позичальника та Оборотно-сальдовій відомості по рахунку розмір заборгованості із нею не узгоджувався, його обґрунтованість нею не перевірялась. 48. Про те, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову йдеться у Постанові ВСУ від 27.05.2020 року у справі № 2-879/13. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах зазначає Суд. Окрім цього Суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). 49. Оскільки наявність та розмір заборгованості за використаними коштами отриманими в кредит не підтверджено на підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 50. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ПАСТУЛАТО КАПІТАЛ» про стягнення заборгованості за кредитним договором, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed