Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

У березні 2024 року до із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення звернулась заявник [PERSON] , а саме проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 26 грудня 2016 року по день смерті чоловіка -до [INFO] . В обґрунтування заяви посилається на те, що 26 квітня 1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбу із [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу чоловік переїхав проживати у житло заявниці за адресою [ADDRESS] . Проте був зареєстрований за попереднім місцем проживання [ADDRESS] . В шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 25 листопада 2016 року шлюб між заявником та [PERSON] розірвано. Заявник стверджує, що після розірвання шлюбу, продовжували проживати однією сім`єю, як чоловіка та дружини за попередньою адресою у м.Бориславі. Вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, разом виховували дитину, утримували її та чоловік виконував усі обов`язки чоловіка та батька дитини. Займався ремонтом та благоустроєм будинку. Враховуючи незначні доходи заявника, фактично за кошти [PERSON] придбали меблі та предмети домашнього побуту, побутову техніку та автомобіль. [INFO] [PERSON] загинув від ушкодження внаслідок ворожого артилерійського обстрілу, виконуючи бойові завдання щодо захисту цілісності України та відсічі збройної агресії РФ на території Миколаївської області, с.Велике Артакове. Метою встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу є реалізація права заявниці на звернення на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, отримання статусу та посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника України, отримання пенсії у зв`язку із загибеллю чоловіка військовослужбовця. Ухвалою судді від 29 березня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Протокольною ухвалою суду від 09 травня 2024 року залучено в якості заінтересованої особи [INFO] . Зважаючи на складність справи, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частини рішення. Заявник [PERSON] та її представник адвокат Макаренко О.М. в судовому засіданні підтримали подану заяви з підстав викладених в ній. Представник заінтересованої особи: Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради Львівської області Плоскодняк В. в судове засідання не з`явився, надав заяви про розгляд справи за відсутності представника, у вирішенні заяви про встановлення факту покладається на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області Оленич Л.В. у судовому засіданні пояснила, що Пенсійний фонд України (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення. Вважає, що при розгляді заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, визначено наявність спору про право, відповідно подана заява слід розглядати в порядку адміністративного судочинства. Щодо вирішення судом поданої заяви покладається на думку суду. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України - Лесик-Гошко О.Є., в судовому засіданні заперечили щодо задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, зіславшись, що для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України де визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки саме як членів сім`ї. Обов`язковою умовою для визнання факту проживання однією сім`єю, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Представник наголосила, що заява заявника про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу задоволенню не підлягають, оскільки показання свідків не підтверджують ознак, властивих для проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Показання свідків та інші письмові докази не можуть бути беззаперечною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Представник заінтересованої особи [INFO] [PERSON] у судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення Пояснила, що Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). (стаття 16- 1 в редакції від 25.08.2022). Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, встановлений ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) мають: батьки; один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). А тому, представник наголошує, що особа, яка проживала з загиблим військовослужбовцем однією сім`єю без укладення шлюбу, не є суб`єктом, що має право на виплати. В силу пп. «а» п. 5-2 Порядку і умов призначення та виплати ОГД статус дружини підтверджує лише - свідоцтво про шлюб. Рішення суду про встановлення факту проживання з загиблим однією сім`єю без реєстрації шлюбу не є належним і допустимим підтвердженням статусу дружини, наявність такого судового рішення не дає права на виплату ОГД. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні ствердив, що загиблий [PERSON] являється його батьком. Батько постійно спільно проживав з ним та його матір`ю, - заявником у справі [PERSON] у [ADDRESS] . Періодично разом з батьком виїжджав за кордон на заробітки. За зароблені кошти батька були придбані меблі, автомобіль. Спільно з батьком та матір`ю проводили ремонт будинку, добудували кімнату. Заінтересованій особі взагалі не було відомо що батьки розірвали шлюб. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підтвердили обставини проживання заявника [PERSON] та покійного [PERSON] однією сім`єю за адресою [ADDRESS] , ведення спільного господарства. Зокрема, свідки [PERSON] та [PERSON] ствердили, що з подружжям Костиків товаришували своїми сім`ями. Свідкам не було відомо, що подружжя Костиків у 2016 році розірвали шлюб. Подружжя жило традиційним сімейним життям. Покійний періодично виїжджав разом із сином на заробітки. Повернувшись із заробітків, витрачав зароблено на ремонт будинку у якому проживав разом із дружиною та сином. Спільно купили меблі, автомобіль. Після того, як покійний пішов добровольцем до лав Збройних Сил України, свідки допомагали [PERSON] придбати необхідну амуніцію, передаючи саме заявнику [PERSON] необхідні кошти. Свідок [PERSON] ствердив, що працює старостою с.Опака Східницької територіальної громади. Покійного [PERSON] знає з дитинства. [PERSON] дійсно був зареєстрований в с.Опака, проте проживав у м.Борислав разом із своєю сім`єю. Постійно разом з дружиною заявником [PERSON] приїзжав у с.Опака, доглядав батьківську хату, обробляли город біля хати. Свідок [PERSON] у судовому засіданні ствердив, що живе по сусідству із подружжям Костиків. Знав [PERSON] та [PERSON] як подружжя. Як волонтер передав [PERSON] все необхідне саме через його дружину [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників справи надані у судовому засіданні та допитавши свідків, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ч. 2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що „подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Судом встановлено, що заявник [PERSON] та покійний [PERSON] зареєстрували шлюб 26 квітня 1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.14). В шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.15). Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 25 листопада 2016 року у справі №438/1009/16-ц шлюб між заявником [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.36). Актами від 03 жовтня 2023 року, від 19 жовтня 2022 року , складеними посадовими особами ПП «Борислав Комфорт» підтверджено проживання [PERSON] до моменту смерті за адресою [ADDRESS] без реєстрації шлюбу разом із заявником [PERSON] та [PERSON] з квітня 1995 року (а.с.27-28). Проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] підтверджується копією медичної карт №1071/16 амбулаторного хворого, виписаної на ім`я [PERSON] (а.с.31.32). Заявницею надані в якості доказів скріншот екрану мобільного телефону відеорозмови [PERSON] у військовій формі із [PERSON] (а.с.35) фотографії, якими зафіксовані спільні подорожі, відпочинок, батьки та діти (а.с. 25-39). [INFO] [PERSON] помер, причина смерті травма, порання і причина смерті, так пов`язані із захистом Батьківщини, що підтверджується копіями довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України від 22 листопада 2023 року, виданої військовою частиною [NUMBER] , копією лікарського свідоцтва про смерть №3741, копією витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій у колишнього військовослужбовця (а.с.17-24). Як вбачається копії обліково-послужної карти до військового квитка [PERSON] у графі сімейний стан зазначена дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с.26). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. З матеріалів справи не вбачається на етапі розгляду заяви про встановлення зазначеного юридичного факту, що існує спір про право між заявником та заінтересованими особами. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18.07.2018 у справі № 544/1274/16-ц та в постанові від 12.02.2020 у справі № 207/3371/17. Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. У Постанові Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 по справі №524/10054/16. У відповідності до вищевказаних вимог, заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із заінтересованою особою надано низку доказів, які у повному обсязі підтверджують обставини спільного проживання однією сім`єю з 26 грудня 2016 року до 27 вересня 2022 року. Факт спільного проживання однією сім`єю, як подружжя без реєстрації шлюбу після розлучення покійного [PERSON] із заявницею [PERSON] знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Надані докази та показання свідків підтверджують факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , як жінки та чоловіка у період після припинення останнім шлюбних відносин, а саме, після 26 грудня 2016 року (день набрання законної сили судового рішення про розірвання шлюбу), по 27 вересня 2022 року день загибелі [PERSON] , виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти, піклування чоловіка та жінки один про одного. У період перебування в шлюбі у них народився син, спільну участь у вихованні якого приймав як батька, так і мати і після розірвання шлюбу. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 26 грудня 2016 року до 27 вересня 2022 року, відповідно заява підлягає задоволенню. При звернення із поданою заявою до суду заявником [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605,60 гривень. Враховуючи подане клопотання заявником у судовому засідання, понесені судові витрати слід покласти на заявника. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved