Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

На розгляд суду передано позовну заяву із вказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивач є власником житлової квартири [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу від 16.06.2004 та витягу № 12667898 від 28.11.2006. 15.07.2004р. між АТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір №520/07-2004, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 1500 доларів США у строк до 14.07.2007 з відсотковою ставкою 17,5% річних. У забезпечення виконання зобов`язань між банком та позивачем [PERSON] 16.07.2004 укладено іпотечний договір, відповідно до якого у заставу передано житлову квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є власністю останнього. Приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я. зареєструвала обтяження нерухомого майна, тип обтяження: іпотека. Починаючи з серпня 2004 року позичальник сплачував систематично всі щомісячні платежі, що стверджується квитанціями про сплату боргу. Зокрема збережені ще оригінали квитанції з 21.09.2005 на суму 4809,05 грн. (952,29 доларів США) та від 21.09.2005 на суму 46,76 грн (3,26 доларів США). По завершенню сплати всіх платежів, [PERSON] було видано у банку оригінали правовстановлюючих документів, однак процедуру зняття іпотечного обтяження та видача довідки банку про повне погашення кредитної заборгованості - запропонували здійснити тільки в Ужгороді, позаяк відділення у м. Виноградові було вже зачинено. В подальшому, всі відділення банку були закриті, оскільки розпочалась процедура ліквідації банку, всі активи якого були передані на баланс Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Після цього, позичальник та Іпотекодавець не мали змоги отримати інформацію про те, чи знято його іпотечне обтяження із будинку позивача чи ні. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на адвокатський запит надав інформацію про те, що в Єдиній операційно-інформаційній системі Фонду (далі - ЄОІС) зберігається інформація щодо кредитів, рахунків, руху коштів по рахунках, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у банку (06.02.2015). За даними ЄОІС в ПАТ «КБ «НАДРА» відсутня інформація про позичальника [PERSON] . Згідно даних архівів ПАТ «КБ «НАДРА», які знаходяться у володінні Фонду, з [PERSON] був укладений відповідний кредитний договір. Даний кредитний договір та всі рахунки закрито 30.09.2005, в тому числі і рахунок з обліку забезпечення. На виконання приписів статті 521 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ПАТ «КБ «НАДРА» здав, а архів Національного банку України прийняв на зберігання документи ПАТ «КБ «НАДРА», про що складено відповідні акти, отже у Фонді відсутні первинні документи ПАТ «КБ «НАДРА». Гаряча лінія НБУ надала інформацію про те, що кредитна справа (кредитний договір) Позичальника в описах архівних справ Банку не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України не передавалися. У договорах купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитними договорами укладеними з Банком, інформація по кредиту Позичальника відсутня. Національний банк України не є правонаступником ПАТ "КБ "НАДРА", а лише здійснює зберігання документів ліквідованих банків, тому може надати у передбаченому законодавством порядку лише копії документів, які передані на зберігання, у разі їх наявності,та/або повідомити інформацію, яка міститься у цих документах. Ухвалою суду від 01.04.2024 підготовче провадження у справі закрито. Призначено судовий розгляд справи. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, як відповідач та як тимчасовий адміністратор відповідача ПАТ КБ «Надра», подав відзив (передано на пошту 29.03.2024), одночасно із клопотанням про поновлення строку для його подання (а.с.47-52). Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку на подання відзиву, суд вирішує клопотання задовольнити, строк поновити. Ухвалу про відкриття провадження відповідач отримав у Електронному кабінеті 12.03.2024 (а.с.36), останнім днем подачі відзиву було 27.03.2024. Відзив передано органу поштового зв`язку 29.03.2024, з пропуском строку на два дні, однак до початку підготовчого судового засідання, яке було призначено на 01.04.2024. Обґрунтування причин пропуску строку подання відзиву суд приймає до уваги та вважає слушним. У відзиві ФГВФО стверджує, що є неналежним відповідачем у справі. Фонд не є правонаступником Банку, а лише виступає його ліквідатором. ПАТ КБ «Надра», який є належним відповідачем у справі, не є припиненим, а перебуває у стані припинення. Від імені банку у правовідносинах діє уповноважена особа Фонду, виконуючи функції виконавчого органу банку. Фонд стверджує, що строк позовної давності пропущено та просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, відмовити в позові. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав письмове клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача. Від відповідачів клопотань не надходило. Підстави для відкладення судового розгляду справи відсутні. Третя особа [PERSON] подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши наявні у справі докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вирішив наступне. Суд встановив, що позивач [PERSON] є власником житлової квартири [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу від 16.06.2004, Витяг № 12667898 від 28.11.2006 (а.с.15-18). 15.07.2004р. між АТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір №520/07-2004, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 1500 доларів США у строк до 14.07.2007 з відсотковою ставкою 17,5% річних. Дана обставина підтверджена змістом Договору іпотеки від 16.07.2004, копія якого надана позивачем, офіційною інформацією, наданою Фондом Гарантування вкладів фізичних осіб на відповідний адвокатський запит (а.с.9-14, 20-21). На підтвердження даної обставини також слугує зміст наданих позивачем копій квитанцій про оплату [PERSON] на користь ТВБВ №2 «Надра» в м.Виноградів грошових коштів у доларах США із призначеннями платежу «повне погашення суми кредиту» та «повне погашення нарахованих процентів» (а.с.26-27). У забезпечення виконання зобов`язань між банком та позивачем [PERSON] 16.07.2004 було укладено Договір іпотеки, відповідно до якого у заставу передано житлову квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є власністю останнього (а.с.9-14). Приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я. зареєструвала обтяження нерухомого майна, тип обтяження: іпотека. Зі слів позивача, починаючи з серпня 2004 року позичальник сплачував систематично всі щомісячні платежі. За змістом офіційної відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на відповідний адвокатський запит (а.с.20-21), згідно даних архівів ПАТ КБ «Надра», які зберігаються у Фонді, кредитний договір №520/07-2004 від 15.07.2004 та всі рахунки закрито 30.09.2005, у тому числі і рахунок з обліку забезпечення. Зі слів позивача, по завершенню сплати всіх платежів, [PERSON] було видано у банку оригінали правовстановлюючих документів, однак процедуру зняття іпотечного обтяження та видача довідки банку про повне погашення кредитної заборгованості - запропонували здійснити тільки в Ужгороді, позаяк відділення у м. Виноградові було вже зачинено. В подальшому, розпочалась процедура ліквідації банку, всі активи якого були передані на баланс Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Сторона позивача стверджує, що офіційну інформацію про припинення кредитних зобов`язань їх належним виконанням, що і є підставою позову, отримала від Фонду на адвокатський запит 30.01.2024. Інші дані у справі відсутні. Про існування відмінних від цієї обставин відповідач Фонд ГВФО не повідомив. Відтак, твердження про сплив строку позовної давності суд відхиляє. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - на житловий будинок накладено забороно на нерухоме майно, Реєстраційний номер обтяження: 1419848, Зареєстровано: 28.10.2004 12:20:10 за № 1419848 реєстратором: Виноградівська державна нотаріальна контора, Підстава обтяження: повідомлення 276 від 17.07.2004 приватний нотаріус Богаш Н.Я., об`єкт - [ADDRESS] . Додатковим листом приватного нотаріуса Богаш Н.Я. було повідомлено про технічну описку - замість [ADDRESS] слід правильно вважати - [ADDRESS] . Верховний Суд у постанові від 26.01.2020 у справі № 127/26402/20 зробив наступні висновки. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповіднодо ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи зі змісту ст. ст. 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до ст. 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Таким чином з моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення. Відповідно доч. 1 ст. 593 ЦК України з припиненням основного зобов`язання, забезпеченого заставою припиняється право застави. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. За положенням ч. 1 ст. 593 ЦК України припинення права іпотеки у разі належного виконання основного зобов`язання, презюмується. Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця передбаченого ч. 1 ст. 593 ЦК України, на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язання вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В свою чергу, ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням норм ст. 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, які, по суті, складають зміст зобов`язання. Факт належного виконання боржником основного зобов`язання за кредитним договором породжує настання у зв`язку з цим таких юридичних наслідків як припинення й додаткового (акцесорного) зобов`язання за договором іпотеки. Таким чином права іпотекодавця підлягають судовому захисту шляхом визнання іпотеки такою, що припинена. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 04.02.2015 (справа № 6-243цс14). Незняття заборони з належного позивачу майна створює перешкоди в реалізації нею права володіння, користування та розпорядження належним їй жилим будинком. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Під час застосування вищенаведених норм права у цій постанові підлягає врахуванню також правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку", пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору). Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до статті 74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Саме тому, записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Договір, в першу чергу, є домовленістю сторін. Договір як документ - є оформленням цієї домовленості. Під договором також розуміється й правовідношення, що виникло на підставі цієї домовленості; змістом такого правового відношення є певні права та обов`язки сторін. Тому суд погоджується із позивачем, що належним способом захисту прав іпотекодавця є саме визнання іпотеки за іпотечним договором, такою, що припинена, а не визнання припиненим іпотечного договору. У зв`язку із тим, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку, то відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України "Про іпотеку"). Разом із тим, суд констатує, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є належним відповідачем у справі. Відповідно до ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права. Фонд гарантування не є правонаступником Банку, а лише виступає його ліквідатором. Відтак, у задоволенні позовних вимог до відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб слід відмовити. Позов до ПАТ КБ «Надра» є обґрунтованим та такий слід задовольнити. У зв`язку із задоволенням позову судові витрати понесені позивачем, слід стягнути на його користь із відповідача ПАТ КБ «Надра». Позивач сплатив за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Про понесення інших судових витрат не заявив. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved