Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" здійснює постачання теплової енергії на потреби опалення населення, яке зобов`язане робити оплату за отримані послуги, згідно з особовим рахунком і встановлених тарифів. Відповідач на момент виникнення заборгованості був власником квартири [ADDRESS] . 23 вересня 2021 року відповідач продав вказану квартиру [PERSON] в п.6 договору купівлі-продажу вказано, що сторони домовились про те, що покупець не несе відповідальність за борги продавця [PERSON] щодо сплати комунальних платежів та інших обов`язкових платежів, які виникли у останнього станом на 23 вересня 2023 року. Отже відповідач був споживачем централізованого опалення, яке здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення та водопостачання багатоповерхового будинку, і яке надає позивач за адресою: [ADDRESS] . Відповідач своєчасно та в повному обсязі за надані послуги не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01 листопада 2019 року по 30 квітня 2021 року у розмірі 12\~016,06 грн за послугу з постачання теплової енергії (централізоване опалення), 172,20 грн - за абонентське обслуговування; інфляційні втрати становлять 1\~029,99 грн, 3% річних 459,06 грн, всього 13\~677,31 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості, а також судовий збір в розмірі 2\~684,00 грн. Процесуальні дії у справі. 08 листопада 2023 року позовна заява надійшла до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 22 листопада 2023 року справу передано до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю. 26\~грудня 2023\~року справа\~надійшла доІнгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 27 грудня 2024 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач надав відзив, де зазначає, що позовні вимоги не визнає повністю, просить у позові відмовити. Вказав, що позов подано поза межами строку позовної давності, тому просить суд застосувати да даних правовідносин позовну давність. Також зазначає, що квартира обладнана автономною системою опалення та жодні послуги з централізованого опалення позивачем відповідачу не надавались. Крім того, не погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки він не є детальним (суми, тариф, кількість споживання). Представник позивача\~надав письмові\~пояснення,\~де вказує,\~що з\~викладеними у\~відзиві вимогами\~не погоджується,\~вважає їх\~необґрунтованими.\~Вказує,\~що позивач\~фактично є\~надавачем житлово-комунальних\~послуг,\~в тому\~числі і\~в Інгулецькому\~районі міста\~Кривого Рогу\~з жовтня\~місяці 2013\~року і\~по теперішній\~час.\~Постачання теплоносія\~протягом всього\~періоду проводилось\~не порушуючи\~вимог чинного\~законодавства та\~щорічних розпорядження\~Виконкому Криворізької\~міської ради.\~Від відповідача\~не надходило\~жодних претензій\~з приводу\~незаконного нарахування\~чи порушення\~порядку надання\~послуги з\~централізованого опалення\~у період\~з 01\~листопада 2019\~року по\~30\~квітня 2021\~року.\~Факт надання\~послуги підтверджується\~актами подачі\~та припинення\~подачі теплоносія\~на житловий\~будинок [ADDRESS] .\~Зазначає,\~що відповідач\~не погоджується\~з розрахунком\~позивача,\~проте власного\~розрахунку суду\~не надав. Відповідачем не\~дотримано встановленого\~законом порядку\~відключення від\~мереж централізованого\~опалення,\~що є\~самовільним відключенням.\~Також зазначила,\~що відповідачем\~не надано\~затвердженого Акту\~про відключення\~від системи\~теплопостачання ні\~будинку в\~цілому,\~ні його\~квартири,\~а при\~відсутності такого\~акту відключення\~є самовільним,\~що не\~є підставою\~для припинення\~нарахування платежів\~підприємством АТ\~«Криворізька теплоцентраль». Не погоджується з позицією відповідача, що позов подано з порушенням строку позовної давності, оскільки трирічний строк на момент подачі позову не закінчився та є продовженим на строк дії карантину, який діяв з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Фактичні обставини, встановлені судом. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. 23 вересня 2021 року відповідач [PERSON] продав [PERSON] належну йому квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі -продажу квартири. В п.6 вказаного договору сторони домовились, що покупець не несе відповідальності за борги продавця щодо сплати комунальних платежів, які виникли у останнього станом на 23 вересня 2021 року. Встановлено, що позивачем регулярно надавалися комунальні послуги з теплопостачання до будинку [ADDRESS] , що підтверджується актами про підключення та відключення теплоносія. Позивачем відповідно до тарифів на теплову енергію, постачалася теплова енергія до житла відповідача, однак останній вчасно оплату за надані послуги не здійснював, внаслідок чого виникла заборгованість. Як видно із Актів від грудня 2019 року, січня, лютого, березня, квітня, грудня 2020 року, січня, лютого, березня, квітня 2021 року позивачем були зафіксовані покази приладу за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наданого позивачем детального розрахунку за період з 01 листопада 2019 року по 30 квітня 2021 року заборгованість складає 12\~016,06 грн, 172,20 грн - за абонентське обслуговування; інфляційні втрати 1\~029,99 грн, 3% річних 459,06 грн. Правильність нарахування зазначених сум підтверджується розрахунками, в тому числі детальним розрахунком послуги з централізованого опалення. Розмір наданого позивачем розрахунку відповідачем не спростовано, власний розрахунок не надано. Зміст спірних правовідносин. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з належного виконання споживачем зобов`язань з оплати наданих послуг. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до\~статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 цього Закону, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 1, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Нормою ч.5 ст.13 вказаного Закону передбачено, що плата виконавцю комунальної послуги складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Виходячи з п.п.12, 21 Правил №630 нарахування оплати за послуги централізованого опалення квартири не залежить від кількості зареєстрованих осіб в квартирі, а визначається відповідно до розміру опалювальної площі. Таким чином, власник квартири зобов`язаний здійснювати оплату комунальних послуг за опалення незалежно від фактичного користування вказаними послугами. Вартість опалення для населення визначалось: Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської Ради №53 від 17 січня 2008 року. З 01 липня 2014 року та в подальші роки, вартість опалення для населення затверджена відповідно до Постанов Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Інформація про вартість опалення та тарифи на комунальні послуги є загальнодоступною для населення. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Висновок суду. Встановлено, що позивач свої обов`язки з постачання теплової енергії виконував, доводи позивача щодо розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. Встановлено судом, що між сторонами договір на надання житлово-комунальних послуг не укладався, однак факт відсутності договору на надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Такий правовий висновок викладений в Постанові ВСУ від 20 квітня 2016 року по справі 6-2951цс15. Суд вважає доведеним факт утворення заборгованості з оплати за надані послуги позивачем за адресою: [ADDRESS] за період з 01 листопада 2019 року по 30 квітня 2021 року. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч.2 ст.\~625\~ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунками 3% річних та інфляційних втрат. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Стороною відповідача не надано свого розрахунку нарахувань за спожиті послуги із зазначенням проведених оплат. Відповідачем не надано суду доказів про те, що за адресою: [ADDRESS] встановлено автономну систему опалювання у передбаченому законом порядку. Згідно з правовою позицією ВСУ у справі №6-1192цс15 від 11 листопада 2015 року підведення\~централізованого\~опалення\~до\~стояка\~в\~межах\~квартири\~свідчить\~про\~виконання послуг позивачем.\~Отже,\~самовільне\~відключення\~від\~мереж\~централізованого\~опалення\~не є підставою для\~звільнення\~від\~оплати\~за\~послуги\~теплопостачання. З огляду\~на викладене\~суд не\~може прийняти\~до уваги\~твердження відповідача\~у відзиві\~щодо відсутності\~підстав для\~стягнення заборгованості\~за недоведеністю\~та необґрунтованістю\~розрахунку боргу.\~ Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Вирішуючи вказане питання суд приходить до такого. Норми статті 256 ЦК України визначають, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Норми ст. 256 ЦК України визначають, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до положень ст. 257, ч. 3 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки, як зазначалось вище, оплата наданих комунальних послуг повинна вноситись щомісячно не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, договору між сторонами не було укладено, а отже сторонами не встановлено іншого строку внесення платежів, а тому \~право позивача вважається порушеним з моменту порушення споживачем терміну внесення чергової щомісячної оплати. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного\~платежу починається\~після\~невиконання чи неналежного виконання відповідачем обов`язку з внесення\~чергового\~платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Згідно з пунктами 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято 11 березня 2020 року постанову «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» за №211, якою установлено з 12 березня до 03 квітня 2020 року на усій території України карантин. У подальшому Кабінет Міністрів України неодноразово його продовжував. У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Україниу редакції\~Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX\~перелічені всі\~статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК\~України\~щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом. За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02 квітня 2020 року. Отже, перебіг позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості, нарахованої починаючи з 01 листопада 2019 року закінчився під час дії карантину, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом. Встановлено, що позивач свої обов`язки з надання послуг з централізованого опалення/ постачання теплової енергії виконував, доводи позивача щодо наявності заборгованості нічим не спростовуються, факт наявності заборгованості не спростований відповідачем, суд вважає доведеним факт утворення заборгованості за отримані комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , яка підлягає стягненню з відповідача за період з 01 листопада 2019 року по 30 квітня 2021 року у розмірі 12\~016,06 грн, 172,20 грн - за абонентське обслуговування; інфляційні втрати 1\~029,99 грн, 3% річних 459,06 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Щодо розподілу судових витрат. Суд вважає за необхідне стягнути відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2\~684,00 грн.

Outcome: approved