Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

Представник Городоцької міської ради Львівської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить зобов`язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності прибудинкову територію, орієнтовною площею 27.09 кв. м, яка розташована на [ADDRESS] навпроти квартири [ADDRESS] , привести її у придатний для використання стан шляхом знесення встановлених на ній бетонних конструкцій за власний рахунок та повернути її за належністю Городоцькій міській раді. Позов мотивований тим, що при обстеженні прибудинкової території будинку [ADDRESS] було встановлено, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку орієнтовною площею 27.09 кв.м., здійснює там будівельні роботи навпроти квартири [ADDRESS] , які класифікуються як самочинне будівництво та є порушенням ст. 7,9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.34 та 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз.2 п.5 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого Постановою КМУ № 466 від 08.11.2011. Актом комісійного обстеження від 08.11.2023 [PERSON] зобов`язано зупинити будівельні роботи, демонтувати самочинно встановлені бетонні конструкції та привести земельну ділянку до попереднього стану. 23.11.2023 старшим ДОП Скуртою Н.А. складено протокол серії ВАД № 024635 про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] . Постановою № 26 від 15.12.2023 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Городоцької міської ради Львівської області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.186 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу, який [PERSON] сплатив. Листом вимогою від 04.04.2024 [PERSON] повторно винесено вимогу про необхідність звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки загального використання, демонтування самочинно встановлених бетонних конструкцій та приведення відповідної земельної ділянки до попереднього стану, однак на повторному виїзді 16.04.2023 виявлено невиконання [PERSON] вимог міської ради. Представник позивача [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач двічі в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відзиву на позов не подав, причини неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Беручи до уваги письмові пояснення представника позивача, викладені у позові, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 07.11.2023 в Городоцьку міську раду Львівської області звернулася із заявою [PERSON] , жителька [ADDRESS] , в якій просила зупинити незаконний самозахват земельної ділянки [PERSON] , жителем [ADDRESS] , який в даний момент проводить самовільне будівництво без погодження з сусідами, а саме проводить прибудову до своєї квартири (а.с.9). Актом комісії Городоцької міської ради Львівської області від 08.11.2023 встановлено, що власником квартири [ADDRESS] [PERSON] на прибудинковій території будинку [ADDRESS] (земельна ділянка належить до комунальної власності Городоцької міської ради) навпроти квартири [ADDRESS] проводяться будівельні роботи із влаштування фундаменту орієнтовними розмірами 6.30х4.30 м (прокладено траншею, залито стрічковий монолітний армований бетон та встановлено монолітні колони у кількості 10 шт.) без дозвільних документів та без права на виконання будівельних робіт. Дані роботи класифікуються як самочинне будівництво та є порушенням ст.7, 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», п.1 ч.1 ст.34 та ч.1 ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз.2 п.5 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 № 466. У звязку з викладеним комісія зобовязує [PERSON] зупинити будівельні роботи, демонтувати самочинно встановлені бетонні конструкції та привести земельну ділянку до попереднього стану (а.с.11-14). Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Городоцької міської ради Львівської області № 26 про накладення адміністративного стягнення від 15.12.2023 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.186 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн. Як встановлено постановою, [PERSON] самовільно, всупереч встановленому законом порядку, захопив земельну ділянку прибудинкової території, на якій залив фундамент та встановив вертикальні будівельні стовпці (а.с.21-22). Штраф [PERSON] оплачено 15.12.2023 (а.с.38). 04.04.2024 [PERSON] була скерована вимога Городоцької міської ради Львівської області в термін до 08.04.2024 звільнити земельну ділянку загального користування, демонтувати самовільно встановлені бетонні конструкції на території Городоцької міської ради (м. Городок, вул. Авіаційна, 113 прибудинкова територія навпроти квартири [ADDRESS] ) та привести відповідну земельну ділянку до попереднього стану (а.с.19). Актом комісії Городоцької міської ради Львівської області від 16.04.2024 в ході повторної перевірки встановлено, що власником квартири [ADDRESS] [PERSON] на прибудинковій території будинку [ADDRESS] (земельна ділянка належить до комунальної власності Городоцької міської ради) навпроти квартири [ADDRESS] проводяться будівельні роботи із влаштування фундаменту орієнтовними розмірами 6.30х4.30 м (прокладено траншею, залито стрічковий монолітний армований бетон та встановлено монолітні колони у кількості 10 шт.) без дозвільних документів та без права на виконання будівельних робіт. Дані роботи класифікуються як самочинне будівництво та є порушенням ст.7, 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», п.1 ч.1 ст.34 та ч.1 ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз.2 п.5 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 № 466. Станом на 16.04.2024 [PERSON] вимоги міської ради не виконані, частина прибудинкової території (земельна ділянка належить до комунальної власності Городоцької міської ради) ним не звільнена від самовільно встановлених бетонних конструкцій. У звязку з викладеним комісія рекомендує подати позов до [PERSON] про звільнення прибудинкової території від самовільно встановлених бетонних конструкцій та відшкодування витрат, понесених з розглядом справи в суді (а.с.15-18). Згідно ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосфера, повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Відповідно до ст. 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування. Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено виключно до компетенції міських рад. Відповідно до положень ст. 42, 89 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартири та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників багатоквартирного будинку. Згідно п.5 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого Постановою КМУ № 466 від 13.04.2011, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою та права на виконання будівельних робіт. Відповідно до ч.1, 2 ст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності (абзац третій п.2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 17.05.2011р.). Частиною 2 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Такий захист здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також відшкодування заподіяних збитків. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Пунктом б. ч.1 ст.211 та ст. 212 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням і охороною земель визначені Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель". Згідно зі статтею 1 вказаного Закону самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно з положеннями ст.376 ЦК України самочинним будівництвом вважається житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Верховний Суд у постанові від 04.12.2013 у справі № 6-130цс13 зазначив, що у розумінні ч.1 ст.376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й обєкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником отримано право власності. Враховуючи те, що [PERSON] самовільно, за відсутності документів, які підтверджують його право власності на користування земельною ділянкою орієнтовною площею 27.09 кв. м. на прибудинковій території буд. [ADDRESS] навпроти квартири [ADDRESS] , зайняв її та використовує для самочинного будівництва, \~суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Городоцької міської ради Львівської області. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, відтак з відповідача слід стягнути такі в користь Городоцької міської ради Львівської області.

Outcome: approved