Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру\~сплати аліментів\~на утримання\~неповнолітньої дитини,\~у якому\~просилазмінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , на її користь на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14 березня 2016 року на утримання неповнолітнього сина сина [PERSON] , [INFO] , з 1/6 частини на частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 22.10.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2137. Зазначила, що від вказаного шлюбу має двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказала, що рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01.06.2017 було розірвано шлюб, укладений 22 жовтня 2005 року між нею та [PERSON] . Також вказала, що рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14.03.2016 вирішено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подачі заяви і по день досягнення повноліття. Зазначила, що виконавчий лист перебуває на виконанні у Бориспільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Позивачка повідомила, що донці [PERSON] виповнилося 18 років та стягнення аліментів на її утримання припинено. На даний час [PERSON] є студенткою першого курсу Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка, водночас позовну заяву про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не було подано. Вказала, що вона є інвалідом третьої групи та на даний час є тимчасово непрацездатною. Зазначила про зміну матеріального становища відповідача [PERSON] , оскільки він аліменти на утримання [PERSON] не сплачує, іншої матеріальної допомоги не надає, на його утриманні інші особи не перебувають, працездатний та проходить військову службу, отримує заробітну плату, тому він може сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 34). Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, у якій просила розгляд справи здійснити без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 43). Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с. 36-37,41). Відзиву на позов не надав. Заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні сторони не надавали. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Ухвалою суду від 22.07.2024 вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно зі статтею 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною 3 статті 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Судом встановлено, що 01 червня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області по справі № 542/331/17. Рішення набрало законної сили 11.07.2017 (а.с. 9-11). Позивачка та відповідач є батьками дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 15,16). Відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14 березня 2016 року (а.с. 12-14) [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , 21.05.2014 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Постановою головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Київській області Кальонкіна О.С. 21 червня 2016 року було відкрито виконавче провадження № 51471331 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини починаючи з 21.01.2016 (а.с. 18). [PERSON] 19 квітня 2024 року виповнилось 18 років, виплата аліментів припинена. [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Вирішуючи спір по суті, суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також те, що обов`язки з утримання дитини є рівними для обох батьків. Водночас, суд вважає доведеною обставину, на яку посилалася позивачка як на підставу позову щодо погіршення її стану здоров`я. Ця обставина підтверджується наданими до суду доказами, а саме: довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 109031 від 16.05.2023, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] має третю групу інвалідності по зору; випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 8051 (а.с. 27, 28). Крім того, суд також враховує припинення стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, яка 19.04.2024 досягла повноліття. Зазначена обставина, на переконання суду, покращила матеріальне становище відповідача. Разом з цим, слід зауважити, що аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину визначені законодавчо. Водночас,\~за змістом\~положень ч.\~2\~ст.\~78\~ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст.\~12\~ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач [PERSON] не скористався своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву та надання суду доказів на спростування вимог позивача або заперечень щодо них, не надав суду жодних доказів на підтвердження свого матеріального становища, доказів неможливості сплати ним аліментів у розмірі частини свого заробітку/доходу, не надав доказів здійснення ним витрат на утримання іншої дитини, їх розміру, тощо. Із урахуванням наведеного, з огляду на положення закону щодо рівного обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, враховуючи висновки суду щодо наявності обставин, які слугують підставою для збільшення розміру аліментів, а саме: погіршення стану здоров`я позивачки, покращення матеріального становища відповідача, а також з огляду на обґрунтованість заявленого до стягнення розміру аліментів, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку. На переконання суду, такий розмір аліментів забезпечить потреби неповнолітньої дитини, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини буде достатнім для забезпечення її належного утримання та відповідатиме можливостям батька надавати таку допомогу. У відповідності до положень статті 4, пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена.

Outcome: approved