Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитини на період навчання. Свої вимоги мотивує тим, що з 10 жовтня 1998 року по 17 серпня 2022 року з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою та потребує допомоги від батька. При цьому, позивачка зазначає, що після припинення шлюбних відносин, вони з відповідачем дійшли згоди щодо матеріального утримання дитини, однак, після досягнення донькою повноліття відповідач припинив надавати матеріальну допомогу, хоча, вона є необхідною. Так, їхня донька на даний час є студенткою першого курсу КЗ «Нікопольський фаховий педагогічний коледж» ДОР денної форми навчання, з кінцевим терміном навчання - до 30 червня 2025 року. Проте, їй самостійно дуже важко утримувати дитину, а відповідач інших аліментних зобов?язань не несе та має можливість сплачувати аліменти, оскільки офіційно працевлаштований. Тому вона змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти не утримання доньки на час її навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку та доходу кожного місяця, починаючи від дня пред?явлення позову до суду та до закінчення донькою навчання, тобто, до 30 червня 2025 року, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2024 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.20-21). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідач про розгляд справи був належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.23). Своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористався, будь-які заяви, клопотання чи заперечення на адресу суду не надав. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з п.20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1\~ст.183 СК України,\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони з 10 жовтня 1998 року по 17 серпня 2022 року з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до довідки № 6451Д від 19 січня 2024 року, [PERSON] є студенткою першого курсу КЗ «Нікопольський фаховий педагогічний коледж» ДОР денної форми навчання за спеціальністю «Дошкільна освіта», з кінцевим терміном навчання - до 30 червня 2025 року (а.с.6). З урахуванням викладених обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання доньки на час її навчання, в розмірі 1/4 частини, з усіх видів заробітку щомісячно до закінчення терміну навчання, а саме до 30 червня 2025 року, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-х років. Відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: approved