Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, а також вирішити питання щодо стягнення судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 3 серпня 2023 р. відповідач керуючи автомобілем «SKODA» держ.номер [NUMBER] по проїжджій частині пр - ту Броварський в м. Києві не дотримався вимог ПДР, не дотримався безпечної швидкості, дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ВМV X3» держ. номер [NUMBER] під керуванням позивача. Внаслідок даної ДТП механічні пошкодження були спричинені транспортним засобам вказаним вище. Відповідача [PERSON] було визнано винним в скоєні даної дорожньо - транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, відповідно до постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 6.10.2023 р. На момент ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СК «Альфа Гарант» з лімітом відповідальності страховика за спричинення матеріальної шкоди в розмірі 160000 грн. Згідно звіту №274-23 розмір вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «ВМV X3» держ. номер [NUMBER] 671053,11 грн., що складається з вартості відновлювального ремонту в розмірі 603 658,37 грн. та розміру втрати товарного виду автомобіля в розмірі 67 394,74 грн. 2 жовтня 2023 р. ТДВ «СК «Альфа Гарант» виконало взяті на себе зобов`язання та виплатило позивачу 158 350 грн. страхового відшкодування за договором страхування №212594223 від 21.12.2022 р. В свою чергу відповідач будь -яких дій спрямованих на відшкодування збитків спричинених позивачу пошкодженням внаслідок ДТП автомобіля не здійснював на огляд транспортного засобу не з`явився. З врахуванням викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 516 703, 11 грн. та витрати пов`язанні з наданням правової допомоги. Відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 6.11.2023 р. було відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву в якому фактично заперечувала щодо задоволення позову з підстав його недоведеності. Представник позивача надав до суду відгук на відзив, в якому спростовував позицію представника позивача. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позову в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві, зазначаючи, що позовні вимоги грунтуються на вимогах законодавства вказуючи на те, що сума матеріального збитку підтверджено висновком спеціаліста та з врахуванням того, що сама дорожньо - транспортна пригода сталася саме з вини відповідача [PERSON] , який своїми діями намагається уникнути будь - якої відповідальності за вчинений ним проступок. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оспорюючи суму матеріального збитку, вказуючи на те, що при огляді спеціалістом транспортного засобу «ВМV X3» держ. номер [NUMBER] був відсутній відповідач по справі, спеціаліст який здійснював оцінку матеріального збитку не був попереджений про кримінальну відповідальність, автомобіль «ВМV X3» держ. номер [NUMBER] міг бути учасником інших ДТП, а дана обставина також не були взята до уваги при визначені матеріального збитку, також позивач відмовила в наданні свого автомобіля «ВМV X3» держ. номер [NUMBER] для проведення експертизи у відповідності до вимог ст. 106 ЦПК України. Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи дійшов наступного, що за приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В судовому засіданні встановлено, що 3 серпня 2023 р. відповідач керуючи автомобілем «SKODA» держ.номер [NUMBER] по проїжджій частині пр - ту Броварський в м. Києві не дотримався вимог ПДР, не дотримався безпечної швидкості та дитанції внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ВМV X3» держ. номер [NUMBER] під керуванням позивача. Внаслідок даної ДТП механічні пошкодження були спричинені транспортним засобам вказаним вище. Відповідача [PERSON] було визнана винним в скоєні даної дорожньо - транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, відповідно до постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 6.10.2023 р. яка була залишена без змін постановою Киїського апеляційного суду від 16.11.2023 р. З чого вбачається, що вказана ДТП сталася саме з вини відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно звіту №274-23 від 29 серпня 2023 р. складеного ФОП [PERSON] вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу складає «ВМV X3» держ. номер [NUMBER] складає 671 053,11 грн. з ПДВ та 584 503,11 грн.без ПДВ на запчастини На праві власності позивачу [PERSON] належить автомобіль «ВМV X3» держ. номер [NUMBER] . До суду відповідачем чи його представником не було надано доказів того, що позивач чинить перешкоди, шляхом не надання транспортного засобу на проведення експертизи в порядку ст. 106 ЦПК України, також доказів, що автомобіль «ВМV X3» держ. номер [NUMBER] до 3 серпня 2023 р. був учасником інших ДТП надано не було. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України "шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України "шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою". У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» була застрахована у ТДВ «СК «Альфа- Гарант» з лімітом відповідальності Страховика за шкоду, завдану майну у розмірі 160 000,00 грн., розмір франшизи 1600 грн. 2 жовтня 2023 р. ТДВ «СК «Альфа Гарант» виконало взяті на себе зобов`язання та виплатило позивачу 158 350 грн. страхового відшкодування за договором страхування №212594223 від 21.12.2022 р. з врахуванням франшизи в розмірі 1600 грн. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). З врахуванням викладеного та враховуючи той факт, що сума матеріальних збитків значно більша ніж ліміт страхового відшкодування, то вимоги позивача щодо стягнення різниці між виплаченою сумою страхового відшкодування та розміром збитків знайшли своє обґрунтування. З врахуванням викладеного суд дійшов висновку щодо сума матеріальної шкоди в розмірі 617 053,11 грн. заподіяна позивачу відповідачем внаслідок ДТП знайшла своє підтвердження в зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню 512653.11 грн. це різниця між спричиненою шкодою та страховою виплатою + 1600 грн. франшиза +67394,74 грн. - втрати товарного виду транспортного засобу внаслідок ДТП, а всього підлягає стягненню сума в розмірі 581674,85 грн. Відповідно частин 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved