Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

[PERSON] звернуласьдо суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 жовтня 2019 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова шлюб між нею та відповідачем було розірвано, та у вказаному рішенні було зазначено, що діти: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , за згодою подружжя залишаться проживати з нею. З початком війни [PERSON] забрав дітей, вивіз їх до міста Дніпра і всіляко блокує її зустрічі з дітьми. Вирішити питання спілкування з дітьми та місця їх проживання вона самостійно не може, а визначення місця проживання дітей з нею відповідатиме найкращим інтересам дітей.На підставі викладеного просила суд визначити місце проживання їх спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] ,разом з нею за адресою реєстрації: [ADDRESS] , та стягнути з відповідача понесені витрати. Представник [PERSON] - адвокат Ганчева М.А. звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] в обґрунтування якої посилається на те, що дійсно, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі під час якого у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , а вказаний шлюб було розірвано на підставі рішення суду від 18 жовтня 2019 року. З того часу діти проживали разом з матір`ю, що не перешкоджало [PERSON] належним чином виконувати свої обов`язки з вихованню дітей і вони регулярно проводили час разом. Після розірвання шлюбу сторони дійшли згоди, що діти залишаються проживати з матір`ю, але рішення суду щодо розірвання шлюбу не є судовим рішенням стосовно визначення місця проживання дітей. На початку повномасштабного вторгнення рф на територію України [PERSON] прийняв рішення евакуюватись до більш безпечного міста Дніпра і наполягав на евакуації дітей, та пропонував [PERSON] , але вона відмовилась. [PERSON] самостійно прийняла рішення про переїзд спочатку до м. Полтава, а потім до інших міст України, приховуючи від нього. У липні 2022 року вона самостійно привезла дітей в м. Дніпро за місцем проживання [PERSON] і залишила їх. [PERSON] була відома адреса проживання дітей і зв`язок з ними вона інколи підтримувала до травня 2023 року, а після того вона перестала брати будь-яку участь у житті дітей. 06 березня 2023 року після чергової відмови дітей повернутись до м. Харкова і постійно проживати разом з матір`ю, вона звернулась до служби у справах дітей у м. Дніпрі, після чого спеціалістом було проведено бесіду з дітьми і окремо в акті обстеження житлово-побутових умов зазначено, що діти виявили бажання мешкати разом з батьком. Посилається на те, що [PERSON] з червня 2023 року зареєструвався як ФОП і займається торгівлею продуктами харчування. Стосовно відкритого виконавчого провадження посилається на те, що за повідомленням АТ «ПУМБ» борг [PERSON] прощено, а щодо заборгованості зі сплати аліментів посилається на те, що вони сплачуються тому із батьків, з ким проживає дитина, а оскільки діти проживають з [PERSON] , то це і є причиною несплати аліментів [PERSON] . Таким чином, просила визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2023 року прийнято первісну позовну заяву та зустрічну позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 01 лютого 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник [PERSON] - адвокат Загребельний Р.В. сформував у системі «Електронний суд» заяву в якій не заперечував проти закінчення розгляду справи та ухвалення рішення за їх відсутності, підтримав у повному обсязі позов [PERSON] і наполягав на його задоволенні. Також 08 липня 2024 року представник [PERSON] - адвокат Загребельний Р.В. сформував у системі «Електронний суд» додаткові пояснення в яких посилався на невідповідність наданих [PERSON] певних письмових доказів обставинам справи та просив врахувати ті обставини, що [PERSON] за своїм віком вже самостійно має визначати своє місце мешкання, а тому просив суд визначити місце мешкання неповнолітнього [PERSON] із матір`ю, оскільки батько не має можливості забезпечити його житлом, належним розвитком та вихованням. Від [PERSON] до суду надійшла заява про проведення судового засідання без його участі в якій просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] та задовольнити його позовну заяву. Представник [PERSON] - адвокат Ганчева М.А. сформувала в системі «Електронний суд» заяву в якій просила суд провести судове засідання без її участі та без участі [PERSON] , у задоволенні позовної заяви [PERSON] просила відмовити повністю та задовольнити зустрічну позовну заяву [PERSON] з підстав, викладених у зустрічному позові та у додаткових поясненнях, наданих до минулого судового засідання. Представник третьої особи - служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв або клопотань щодо відкладення справи або розгляду без участі не надав, при цьому в матеріалах справи наявні пояснення щодо неможливості надати суду обґрунтований письмовий висновок щодо доцільності визначення місця проживання дітей з одним із батьків. Представник третьої особи - служби у справах дітей адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради надала до суду висновок органу опіки та піклування а також заяву в якій просила розглянути справу без її участі та прийняти рішення з врахуванням вказаного висновку. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, з`ясувавши думку дітей та сторін у справі, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 18 жовтня 2019 року рішенням Київського районного суду м. Харкова задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та розірвано шлюб між ними із залишенням без змін прізвища [PERSON] , яке набуло законної сили 19 листопада 2019 року (т.1а.с.13-14). Від подружнього життя сторони мають двох дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1044, та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1651 (т. 1 а. с. 98-99). Матеріалами справи підтверджено, що 10 вересня 2019 року рішенням Київського районного суду м.Харкова задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 червня 2019 року до досягнення дітьми повноліття (т. 1 а. с. 15). В матеріалах справи також наявний розрахунок заборгованості зі слати аліментів у виконавчому провадженні №60927773 від 16 лютого 2023 року, з якого вбачаться існування заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] перед [PERSON] за період з 10 червня 2019 року по 31 січня 2023 року в розмірі 97 182,19 грн. (т. 1 а. с. 30-31). Як вбачається з довідок про реєстрацію місця проживання особи №03-06012-2018 та №03-06013-2018, які сформовані з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 25 квітня 2018 року, а також витягів з реєстру територіальної громади №2023/003332014 і №2023/003332016, сформованих 28 квітня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , з 23 грудня 2010 року, та [PERSON] , [INFO] , з 09 червня 2011 року, за реєстровані за адресою місця проживання: [ADDRESS] (т. 1 а. с. 16-19). В матеріалах справи наявна відповідь директора Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №62 Харківської міської ради Харківської області Гряник О.Г. за № 99 від 23 березня 2023 року, з інформацією про те, що [PERSON] , [PERSON] дійсно є учнями 8-В і 5-В класу, та в 2022-2023 навчальному році навчаються дистанційно. [PERSON] за роки навчання дітей у школі виявила себе як людина високої культури, має вищу освіту, працює в державній службі, підтримує з педагогами тісний зв`язок, регулярно цікавиться успіхами дітей. За роки перебування дітей в навчальному закладі [PERSON] виявила себе як любляча і принципова мати, яка добросовісно займалась вихованням дітей та сприяла їх інтелектуальному, фізичному, духовному зростанню, слідкувала за станом здоров`я, правильним і регулярним харчуванням дітей. Діти мали все необхідне для процесу навчання, завжди були охайно одягнені. Стосунки матері та дітей мали стабільний позитивний характер. Під час очного навчання дітей з класними керівниками безпосередньо більше спілкувалась мати та відвідувала батьківські збори. Батько дітей - [PERSON] з початку 2022-2023 навчального року перебуває на зв`язку з класними керівниками, надає потрібну інформацію, повідомляє про відсутність, опікується відвідуванням уроків (т.1а. с. 20). Крім того, в матеріалах справи наявна відповідь директора ГО «Харківське обласне фізкультурно-спортивне товариство «Україна» дитячо-юнацька спортивна школа ВО «Комунар» [PERSON] від 10 квітня 2023 року за №21, в якій зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є вихованцями дитячо-юнацької спортивної школи ВО «Комунар». Мати дітей - [PERSON] , під час навчання дітей у спортивній школі, як до війни, так і упродовж воєнного стану в Україні, входить до складу батьківського комітету спортивної школи, приймає активну участь у діяльності закладу. До введення воєнного стану супроводжувала дітей на навчально-тренувальні заняття та відвідувала всі змагання за участю обох дітей, завжди цікавиться спортивними успіхами своїх дітей. [PERSON] складає приємне враження доброзичливої, цілеспрямованої та відповідальної людини, і користується авторитетом серед батьків, тренерів-викладачів та адміністрації школи. Батько дітей - [PERSON] останнім часом у ДЮСШ ВО «Комунар» його не бачили, на батьківських зборах не був присутній. Також надано характеристики на дітей [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а. с. 21-23). З відповіді виконуючого обов`язки директора КНП «Міська дитяча поліклініка №23» Харківської міської ради Біловодської І.В. за №215/0/567-23 від 28 березня 2023 року судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають під наглядом фахівців поліклініки з народження, та за інформацією лікаря-педіатра амбулаторні прийоми лікаря діти відвідували в супроводі матері, рекомендації лікарів мати виконувала в повному обсязі (т. 1 а. с. 24). Також судом встановлено, що згідно з довідки Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської місткої ради за №01-47/101-б від 12 квітня 2023 року [PERSON] працює головним спеціалістом відділу соціальних допомог в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради та отримує щомісячну заробітну плату в розмірі 11 783,91 грн. (т. 1 а. с. 27). В матеріалах справи наявна характеристика головного спеціаліста сектору опрацювання заяв та прийняття рішень відділу соціальних допомог Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, яка надана начальником вказаного управління Калюжною Л.О. , а також характеристика на колишнього працівника ДНВП «Об`єднання Комунар», яка надана генеральним директором Яременком Анатолієм , з яких вбачається, що [PERSON] приділяла увагу вихованню дітей та їх різносторонньому розвитку, брала участь у шкільному житті, піклувалась про здоров`я і їх фізичний, духовний та моральний розвиток, створювала належні побутові умови для родини. Діти займались танцями та відвідували спортивні секції, а вона сама купувала костюми і відвозила дітей по різним містам України для участі у змаганнях, конкурсах. Родина спільно проводила свята та відпочинки. Діти були забезпечені усім необхідним (т. 1 а. с. 26, 57). Крім того, матеріали справи містять довідку Комунального некомерційного підприємства «Міський психоневрологічний диспансер №3» Харківської міської ради №638 від 16 червня 2023 року про те, що [PERSON] впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до вказаного закладу не зверталась, на обліку не перебуває, а також довідку Комунального некомерційного підприємства «Обласний наркологічний диспансер» Харківської обласної ради №999 від 16 червня 2023 року про те, що [PERSON] на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває (т. 1 а. с. 59, 60). З акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , який затверджено заступником начальника Служби - завідувачем сектору Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Павленком Г.М. від 10 липня 2023 року, судом встановлено, що було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що умови проживання задовільні, квартира з усіма зручностями, підключена до централізованого водо-газо-електропостачання, водовідведення, опалення, забезпечена необхідними меблями, побутовою технікою для проживання. У дітей окрема кімната, в якій окремі спальні місця, полиці для підручників та книжок, стіл для навчання, телевізор. За адресою проживають і мають постійне місце реєстрації мати [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] , але зі слів матері діти мешкають разом з батьком за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а. с. 58). Враховуючи вищезазначені докази, судом встановлено, що [PERSON] характеризується позитивно як дбайлива мати, яка приділяла дітям увагу та піклувалась за їх здоров`ям і розвитком, та має бажання надалі дбати про їх спільних з [PERSON] дітей. Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] та [PERSON] 05 лютого 2022 року зареєстрували шлюб, а після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] », про що зроблено відповідний актовий запис №273 (т. 1 а. с. 95). Також в матеріалах справи наявні довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: №1204-5000877764 від 11 квітня 2022 року щодо [PERSON] , фактичне місце проживання/перебування якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ; №1204-5001900958 від 21 липня 2022 року щодо [PERSON] , фактичне місце проживання/перебування якого зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ; №1204-5002103056 від 08 вересня 2022 року щодо [PERSON] , фактичне місце проживання/перебування якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ; №1204-5002103206 від 08 вересня 2022 року щодо [PERSON] , фактичне місце проживання/перебування якого зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а. с. 74, 76-77, 97). До матеріалів справи також долучено договір оренди житлового приміщення від 06 січня 2022 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо оренди будинку за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а. с. 75, 79). Крім того, в матеріалах справи наявний акт обстеження житлово-побутових умов від 06 серпня 2023 року, який проведено спеціалістами управління-служби у справах дітей адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, щодо умов проживання дітей [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з якого вбачається, що за результатами обстеження встановлено, що за адресою проживають і мають постійне місце реєстрації чоловік [PERSON] , жінка [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] Стосунки в сім`ї доброзичливі. Батько створює належні умови життя для проживання та розвитку дітей. На момент виходу потреби дітей забезпечено у повному обсязі та умови проживання на час перевірки добрі. Між батьком та колишньою дружиною існує напруження, але діти виявили бажання мешкати разом з батьком (т. 1 а. с. 72). Як вбачається з наявної в матеріалах справи характеристики, яка видана директором ТОВ «ОлімпусКонсалт» [PERSON] від 17 липня 2023 року [PERSON] працівнику ТОВ «ОлімпусКонсалт» за період роботи червень 2022 року - травень 2023 року, який за час роботи показав себе відповідальним та ініціативним працівником. У важкий період приймав правильні рішення, що дозволило підприємству не зупиняти процес виготовлення. В колективі проявив себе з позитивного боку. Веселий, чуйний, компанійський (т. 1 а. с. 96). В матеріалах справи також наявна виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №337576431555, яка сформована 13 червня 2023 року, з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрований як Фізична особа-підприємець, який займається оптовою та роздрібною торгівлею (т. 1 а. с. 70-71). Також в матеріалах справи наявний витяг Департаменту інформації Міністерства внутрішніх справ України ВР-001236652 про те, що [PERSON] станом на 14 липня 2023 року до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (т.1а. с. 78). До матеріалів справи також долучено довідки Комунального закладу освіти «Спеціалізована середня загальноосвітня школа №141» Дніпровської міської ради від 04 липня 2023 року про те, що [PERSON] буде навчатись у 9 класі, та [PERSON] буде навчатись у 6 класі вказаного закладу освіти (т.1а.с.116-117). В матеріалах справи також наявний висновок психолога Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми»» Департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради від 05 січня 2024 року, в якому зазначено, що в ході психологічного діагностування психоемоційного стану дітей стало відомо, що [PERSON] та [PERSON] мають високий рівень прихильності до батька, а до мами у дітей ставлення неоднозначне. [PERSON] та [PERSON] вказують на бажання жити в сім`ї батька, підкреслюють, що батько створив для них сприятливі умови для навчання і розвитку, також повідомили, що батько завжди їх емоційно підтримує, проявляє розуміння до їхніх проблем, приділяє їм достатньо багато уваги. Про свою маму [PERSON] діти говорять, що вона мала до них надмірно високі вимоги, часто бувала надто агресивною, нетерпляче ставилась до їх недоліків. Діти на маму ображаються, але хотіли б спілкуватись з нею, якщо вона буде їх підтримувати, а не критикувати та сварити. Під час спілкування з психологом [PERSON] поводилась емоційно-бурхливо та не стабільно. За результатами психологічного діагностування батьків був виявлений достатньо високий рівень батьківського потенціалу як і у матері, так і у батька. Батько має чіткі свідомі плани щодо майбутнього навчання та розвитку дітей (т. 1 а. с. 197-198). Матеріалами справи підтверджено, що 31 січня 2024 року органом опіки та піклування Новокодацького району Дніпровської міської ради складено висновок №3/9-20 у якому зазначено, що при спілкуванні зі спеціалістами управління-служби у справах дітей діти [PERSON] та [PERSON] повідомили, що бажають проживати з батьком. Комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування Новокодацького району Дніпровської міської ради вважає за доцільне в інтересах дитини визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] , а враховуючи ст. 160 СК України, ст. 29 ЦК України та з метою дотримання безумовного права дитини, що досягла 14 річного віку на вільний вибір місця проживання, визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] не виявляється можливим (т. 1 а. с. 202-203). У відповідності до п. п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 статті 29 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 статті 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Таким чином, у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися ч. 3 ст. 160 СК України та положеннями ч. 2 ст. 29 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] і на час розгляду судом справи їй вже виповнилося 14 років. Отже, в силу вищенаведених норм чинного законодавства [PERSON] може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків. Крім того, у судовому засіданні було заслухано думку [PERSON] , яка у своїх поясненнях суду зазначила, що дійсно хоче продовжити проживати саме з батьком [PERSON] , тобто, на час розгляду справи вона обрала місце проживання саме з батьком. Тобто, суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом одного з батьків неповнолітньої дитини, оскільки таке право вибору місця проживання надано чинним законодавством України самій дитині. Приймаючи до уваги вищезазначене, враховуючи положення ч. 2 ст. 29 ЦК України та ч. 3 ст. 160 СК України, суд вважає, що підстави для визначення судом місця проживання дитини, якій виповнилось 14 років, відсутні. Також суд враховує позицію як [PERSON] та її представника, які під час розгляду справи відмовились від позовних вимог в частині визначення місця проживання доньки - [PERSON] , оскільки вона за своїм віком вже може самостійно визначати своє місце проживання. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі №537/5119/15-ц, від 28 січня 2021 року у справі №753/6498/15, від 28 вересня 2022 року у справі №686/18140/21, у справі №351/611/21 від 17 травня 2023 року. Враховуючи все вищезазначене, а також відмову сторони позивача [PERSON] від частини позовних вимог, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог за зустрічною позовною заявою [PERSON] слід відмовити в цій частині. Згідно з ч. ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Часиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно із ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Частинами 1, 2 статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. За загальними правилами доказування, визначеними ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. При цьому під час визначення місця проживання малолітньої дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, бесіду з останньою має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. Також суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб. Подібних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив, зокрема у постановах від 30 січня 2023 року у справі №710/1678/18 від 17 травня 2023 року у справі №351/611/21. [PERSON] , [INFO] , який досяг повних 13 років, у судовому засіданні у порядку статті 171 СК України, висловив власну думку щодо того, з ким з батьків він бажає проживати, вказавши, що він зараз проживає з татом, і це його влаштовує, хоче спілкуватися з мамою, але бажає залишить проживати саме разом з батьком, який створив йому з сестрою хороші умови. Отже, судом встановлено, що малолітній син сторін проживає разом з батьком з 2022 року в м.Дніпрі, де відвідує учбовий заклад, має друзів та однокласників з якими спілкується, батько здійснює за сином постійний догляд, піклується про нього та забезпечує всім необхідним. Також у судовому засіданні представник органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради підтвердила думку неповнолітної дитини - [PERSON] , з яким також проводили бесіду, з`ясовували його думку щодо визначення місця його проживання з одним із батьків, який бажає проживати разом із батьком, а тому вважають за необхідне визначити місце проживання [PERSON] з батьком, задовольнивши зустрічний позов [PERSON] . При цьому надані стороною позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічною позовною заявою заперечення щодо неврахування судом в якості належності наданих [PERSON] письмових доказів, не спростовують вищевказані обставини, які встановлені судом під час розгляду справи. Разом з тим, судом не встановлено обставин, за яких проживання сина сторін [PERSON] з батьком могло б негативно впливати на нього. З огляду на викладене, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своєї дитини, враховуючи ставлення сторін до сина, участь кожного з них у його вихованні, більшу прихильність дитини до батька, який створив належні умови для виховання та розвитку дитини, який має стійкі соціальні зв`язки, висловив свою думку щодо того, з ким він бажає проживати, а тому суд виходячи з якнайкращих інтересів дитини, дійшов висновку, що визначення місця проживання дитини сторін з батьком у ситуації, що склалась на час розгляду справи, відповідатиме як найкращим інтересам дитини сторін. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісної позовної заяви [PERSON] та про наявність підстав для часткового задоволення зустрічного позову про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] за місцем його фактичного проживання і у свою чергу відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання [PERSON] разом з батьком. За змістом статті 141 ЦПК України судові витрати за первісним позовом слід віднести за рахунок позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом. Також при зверненні до суду позивачем за зустрічним позовом було сплачено судовий збір, але в своїй зустрічній позовній заяві, поданій до суду не зазначено, що позивач бажає стягувати сплачений судовий збір, тому сплачений ним судовий збір не підлягає стягненню.

Outcome: partial