Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із описаною вище позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, що зареєстрований 04.07.2013 у виконкомі Лужанської селищної ради Чернівецького району Чернівецької області, актовий запис № 09, та визначити місце проживання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , з ним, [PERSON] в [ADDRESS] . Вказує на те, що під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що після початку війни з РФ у них відповідачкою виникли суперечки щодо необхідності виїзду відповідачки з дітьми за межі України, що призвело до того, що з січня 2024 року відповідачка переїхала проживати в місце проживання її батьків в м.Чернівці, де вона і зареєстрована. З того часу вони не ведуть спільного господарства, спілкуються виключно по телефону. Подальше спільне проживання та примирення не можливе, тому просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] скерував до суду заяву про підтримання позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак скерувала відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що немає жодних претензій проти задоволення позовних вимог, оскільки в позивача дійсно кращі умови для проживання дітей, ніж у неї, та просить справу розглянути без її участі. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] зареєстровано шлюб 04.07.2013 у виконавчому комітеті Лужанської селищної ради Чернівецького району Чернівецької області, актовий запис № 09, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.07.2013. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.09.2016, та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.09.2021. Згідно з довідкою №2 від 02.02.2024 року Лужанського ЗДО (ясла - садок) дитина [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує Лужанський ЗДО (ясла-садок) з 02.10.2023 року по даний час. Відповідно до довідки №30 від 31.01.2024 року Лужанського опорного ЗЗСО І-ІІІ ступенів ім..В.Орелецького - [PERSON] , 2016 року народження, дійсно навчається в 2-А класі даного закладу. Згідно з довідкою ЖБК № 63 від 31.01.2024 № 639 - за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з 20.05.2013 у зв`язку із виїздом за кордон. У відповіді № 722 від 12.07.2024 Мамаївська сільська рада не заперечує та підтримує позицію проживання малолітніх дітей [PERSON] , 2016 р.н., та [PERSON] , 2021 р.н., разом з їхнім батьком [PERSON] за місцем його реєстрації та проживання в [ADDRESS] . Згідно з ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.104, ч. 3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст.109СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст.110, ст.112СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження булла взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Під час судового розгляду судом з`ясовані причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, члени якого проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, сторони дітей у шлюбі не мають. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача та відповідача. З огляду на викладене, шлюб підлягає розірванню, а позовна вимога [PERSON] про розірвання шлюбу -задоволенню. Згідно із ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотання про відновлення дошлюбного прізвища відповідачка не подала, а тому при реєстрації розірвання шлюбу слід залишити їй прізвище, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дітей разом з батьком, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Порядок подання доказів безпосередньо до суду регулюється положеннями ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ч.ч.2, 4 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Звертаючись з позовом до суду, позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених позовної вимоги про визначення місця проживання дітей, а саме: акт обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання позивача та відповідача, який складений представниками відповідної служби у справах дітей; не зазначено та не надано суду доказів щодо зазначених в позові обставин щодо проживання дітей з батьком; безпосередньо звернення позивача до відповідної служби у справах дітей з вимогою надати висновок про визначення місця проживання дітей з одним із батьків, як це передбачено ч.4 ст.19 Сімейного кодексу України, інші документи, які характеризують особи сторін по справі (характеристики з місця роботи та місця проживання), довідки про майновий стан сторін (довідку про розмір заробітної плати за останні 6 місяців тощо). Також, позивачем не залучено до участі у справі відповідного органу опіки та піклування, участь якого є обов`язковою (ч.4 ст.19 СК України). Таким чином, вимога щодо визначення місця проживання дітей біля батька задоволенню не підлягає. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст.24,56,104-105,110,112,114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial