Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

17 травня 2024 року адвокат Іщенко К. Ю., яка діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1148918 від 17 травня 2024 року, звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб позивача з відповідачем, зареєстрований 29 грудня 2023 року Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом № 1190. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 29 грудня 2023 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою. Від цього шлюбу сторони дітей не мають. Зазначила, що сімейне життя сторін не склалося через суттєві розбіжності у поглядах щодо укладу сімейно-подружніх відносин, втрату почуття любові та поваги один до одного. З лютого 2024 року сторони спільно не проживають. Представник позивача зазначає, що подальше спільне життя сторін суперечить інтересам позивача та він не зацікавлений в збереженні шлюбу, тому просила розірвати шлюб позивача з відповідачем. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 червня 2024 року частково задоволено клопотання представника відповідача та надано сторонам строк для примирення один місяць. Позивач у судове засідання не з`явився, 17 липня 2024 року на адресу суду надав заяву, в якій просив проводити судове засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зазначив, що впродовж наданого судом строку на примирення, відповідачка не вчиняла жодних дій для примирення, при цьому вона, перебуваючи весь цей час закордоном, систематично дзвонить йому та погрожує. Вказав, що він категорично заперечує щодо примирення з відповідачкою та вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Представник позивача [PERSON] - адвоката Іщенко К. Ю. у судове засідання не з`явилася, 17 липня 2024 року надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зазначила, що за період часу, який був наданий сторонам для примирення, відповідачка не вчиняла жодних дій задля примирення, а навпаки, систематично телефонувала позивачу та погрожувала йому спричиненням тілесних ушкоджень. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 29 грудня 2023 року Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом № 1190, під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 29 грудня 2023 року Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції). На підставі наданих сторонами доказів суд встановив, що сімейно-шлюбні відносини не підтримуються, спільне життя між подружжям стало неможливим через відсутність однакових поглядів на сімейне життя, внаслідок чого позивачка не має бажання зберегти сімейні відносини. Реалізуючи положення ст. 112 СК України під час розгляду справи суд створив всі необхідні умови для всебічного та повного з`ясування обставин справи, а саме: за клопотанням відповідача надав сторонам строк для примирення на строк місяць, що відповідає положенням ст. 111 СК України та п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, відповідно до якого судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Проте, як вбачається з письмової заяви позивача, наданий судом строк для примирення не виправив ситуацію, яка склалася у родині, подружжя не знайшли компромісів та не прийшли до спільного рішення про збереження родинних відносин, у зв`язку з чим позивач наполягає на розірванні шлюбу. За змістом положень ч. 1 ст.\~24\~СК України та ст.\~51\~Конституції\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбних відносин суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. У зв`язку з відсутністю заяви відповідачки [PERSON] щодо зміни її прізвища після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved