Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки в якому просить в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0683807419/6 від 27.11.2020 у розмірі 65887,00 гривень, витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу 17000,00 грн. Стислий виклад позиції сторін позиція позивача в обґрунтування позову позивач покликається на те, що 12.12.2020 між ТОВ ІНФІНАНС та [PERSON] на підставі заявки - анкети № 3379598, на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем, шляхом підписання електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором, було укладено договір надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0683807419/6. Відповідно до умов викладених в оферті, пропозиція (оферта), акцепт оферти, правила та заявка анкета становлять єдиний документ - договір. За умовами договору позики позичальнику надано кредит 5420,00 грн, строк користування кредитом 18 днів, строк дії договору - 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом. Відповідачка неналежно виконувала умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, станом на 15.03.2024 в розмірі 147789,85 грн, з яких 5420- заборгованість за тілом кредиту, 142369,85 грн заборгованість за відсотками. Однак, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути 5420 грн заборгованості за тілом кредиту, та 60467,00 грн заборгованості за процентами, а всього 65887,00 грн. Крім того просить стягнути витрати за сплату судового збору 3028 грн та витрати на правничу допомогу 17000,00 грн. \~ \~ \~ \~Додатково представником позивача зазначено, що генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання заявки і, відповідно укладення договору, здійснюється наступним чином клієнт на веб сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер клієнта, верифікований в його особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора СМС повідомлення. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма завіряє згенерований та введений ключі і, у випадку їх спів падіння, заявка/договір вважаються підписаними. Оферта на отримання кредиту згідно заявки-анкети підписаної позичальником одноразовим ідентифікатором в якості особистого підпису, який було надіслано за допомогою СМС повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням реквізитів банківської картки, на рахунок якої було перераховано кошти в сумі 5420,00 грн ТОВ «Інфінанс». Також вказала, що твердження відповідачки про вчинення щодо неї шахрайських дій за строк більш ніж три роки з часу внесення відомостей до ЄРДР не підкріплено жодним документом, що засвідчував би скоєння проти неї злочину в частині підроблення документів, підпису, отримання коштів, тощо. Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257 ЦК України (загальний строк позовної давності) продовжуються на строк його дії. При цьому з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє по сьогоднішній день, а отже позовна заява подана в межах строку позовної давності. позиція відповідачки У поданому відзиві [PERSON] позов заперечила, вказала, що подані позивачем докази не підтверджують факт існування боргу. Зокрема розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом. Також вона не згідна з сумами вказаними в розрахунку. Копія анкети позичальника не може підтверджувати існування боргу. В анкеті також не вказано істотних умов кредитного зобов`язання умов про надання певної суми, обов`язок повернення такої, строк повернення, посилання на картку, з якої відповідачка могла отримувати грошові кошти. Вказала, що позивачем не надано доказів отримання нею кредитних коштів, а квитанція про сплату № 74913596 від 12.12.2020 про зарахування суми 5420 грн на платіжну картку є недопустимим доказом. Просила застосувати позовну давність до позовних вимог та відмовити в позові. В додаткових поясненнях представник відповідачки адвокат Волощук В. В. повідомив, що позивачем не надано доказів того, що саме [PERSON] , підписала електронним цифровим підписом договір від 12.12.2020, оскільки відсутні відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача та про особистий ключ підписувала, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному в сертифікаті. Також не надано доказів того, що відповідачка отримала кредитні кошти та в подальшому не повернула їх. Представниця позивача адвокат Змієвська Т. П. в судовому засіданні 03.07.2024 позов підтримала, просила його задоволити. На запитання суду вказала, що відсутній примірник Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, що затверджений наказом ТОВ «Інфінанс» 18.08.2020 з підписом відповідачки [PERSON] . Пролонгації договору не здійснювалось, а проценти нараховані виходячи з строку дії договору, який становить за умовами такого 3 роки. Підтвердила, що відповідачка після отримання кредиту в розмірі 5420,00 грн 12.12.2020 жодних коштів на погашення кредиту (тіла чи процентів не вносила). Зазначила, що процентів, як відповідальності за порушення грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України в позові не нараховано. Після оголошеної перерви до відновлення електропостачання надала клопотання про завершення розгляду справи за її відсутності. Відповідачка та її представник, будучи належним чином повідомленими про судове засідання, в таке не з`явились, надали клопотання про проведення розгляду справи за їх відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за відсутності сторін та постановити рішення. заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі ухвалою судді від 03.04.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків такої. Заявою від 08.04.2024, з клопотанням про витребування доказів, позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 09.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 30.04.2024 відповідачкою подано відзив з клопотанням про витребування доказів. Ухвалою суду від 13.05.2024 задоволено клопотання відповідачки, оголошено перерву в судовому засіданні. 03.06.2024 позивачем подано письмові пояснення в порядку ст.43 ЦПК України. 04.06.2024 від представника відповідачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою від 04.06.2024 відкладено розгляд справи. 17.06.2024 представником відповідачки подано письмові пояснення з клопотанням про розгляд справи за його та [PERSON] відсутності. 02.07.2024 позивачем подано письмові пояснення в порядку ст.43 ЦПК України з приводу отриманих судом додаткових доказів. 03.07.2024 судом розпочато розгляд справи за участю представниці позивача. Після екстреного відключення електроенергії та оголошенням перерви до відновлення електропостачання суду, представницею позивача 03.07.2024 подано клопотання прозавершення розгляду справи за її відсутності. При зазначенні дати ухвалення судового рішення та вказанні в резолютивній частині дати складання повного тексту судового рішення судом враховано висновок викладені в постанові ОП ВС від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11, за яким у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Норми права, які застосував суд Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 3, 6, 11, 525, 627 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.\~203\~ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами частин 1, 2 ст.\~207\~ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Згідно із вимогами п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Частиною 1 ст.\~626\~ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, що визначені змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 638\~ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частиною 3 ст.\~642\~ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Статтею 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності з положеннями ст. 509, 526, 1054\~ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору. Згідно із вимогами ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову З заявки анкети на отримання кредиту № 3379598 (а.с. 5) вбачається, що [PERSON] 12.12.2020 звернулась до ТОВ «Інфінанс» щодо надання кредиту в сумі 5420 грн на 18 днів на банківську картку [NUMBER] , вказавши анкетні дані, дані паспорту, контактну інформацію. Така містить відмітку про підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Інфінанс» 12.12.2020 надано [PERSON] оферту на надання кредиту згідно заявки анкети № 3379598 від 12.12.2020, в якій запропоновано наступні умови розмір кредиту 5420 грн, строк користування кредитом 18 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом за умов належного виконання договору та відсутності пролонгації, річна відсоткова ставка 638,75 % за умов належного виконання договору та відсутності пролонгації, загальна вартість кредиту у грошовому вираженні 1707,30 грн за умов належного виконання договору та відсутності пролонгації, максимальна річна відсоткова ставка 3,5 % за один день користування кредитом за умови неналежного виконання умов договору, максимальна річна відсоткова ставка 1277,5 % за один день користування кредитом за умови неналежного виконання умов договору, загальна вартість кредиту у грошовому вираженні 3414,60 грн за умов неналежного виконання умов договору. Оферта підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором директором ТОВ «Інфінанс» 12.12.2020 (а.с. 6). 12.12.2020 [PERSON] акцептувала оферту від ТОВ «Інфінанс» на зазначених в акцепті умовах, що відповідають запропонованим в оферті. (а.с. 7). Акцепт містить електронний підписом одноразовим ідентифікатором [PERSON] \~ \~ \~ \~З довідки про ідентифікацію виданої ТОВ «Інфінанс» вбачається, що клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з якою укладено договір 0683807419 від 27.11.2020 ідентифікована ТОВ «Інфінанс», акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП в формі одноразового ідентифікатора 9w7v3r) 12.12.2020 відправлено на номер телефону [NUMBER] . (а.с. 21, зворот). \~ \~ \~ \~З квитанції за сплату № 74913596 від 12.12.2020 вбачається, що 12.12.2020 о 12:08 ТОВ «Інфінанс» було здійснено переказ коштів в сумі 5420 грн на картку [NUMBER] (а.с. 22). З договору факторингу № 11-02/22 від 11.02.2022 укладеного між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» з додатком реєстром боржників та витягу з реєстру (а.с. 26-30, 32) вбачається, що ТОВ «Інфінанс» відступило за плату право грошової вимоги, зокрема і до [PERSON] за договором № 0683807419 де сума виданого кредиту 5420 грн. З розрахунку заборгованості [PERSON] (а.с. 23) договір № 0683807419 від 27.11.2020 виготовленого ТОВ «Інфінанс» станом на 11.02.2022 вбачається, що в межах даного договору відповідачці неодноразово надавались кредитні кошти, які були погашені в межах строку кредитування. Окрім надання 5420,00 грн 12.12.2020. також 12.12.2020 було нараховано проценти в розмірі 94,85 грн. станом на 11.02.2022 [PERSON] було допущено 408 днів прострочення та сума % становила 79104,90 грн. З договору факторингу № 11-01/23 від 10.01.2023 укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» з додатком реєстром боржників та витягу з реєстру (а.с. 33-38) вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» відступило за плату право грошової вимоги, зокрема і до [PERSON] за договором № 0683807419 де сума виданого кредиту 5420 грн. З листа АТ КБ «Приватбанк» від 25.04.2024 та виписки по рахунку, долученої до такого, вбачається, що картка № [NUMBER] видана на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . 12.12.2020 на цю картку були зараховані грошові кошти в сумі 5420 грн (а.с. 83, 84). З витягу з ЄРДР № 12021121240000019 від 04.03.2021 та повідомлення вбачається, що [PERSON] звернулась з заявою про вчинення щодо неї шахрайських дій [PERSON] , яка, шляхом зловживання довірою заволоділа паспортними даними та взяла в кредитних установах, зокрема ТОВ «Інфінанс» на її ім`я кредити (а.с. 81, 82). Листом ВП № 1 (м. Гайворон) від 28.05.2024 надіслано довідку про рух кримінального провадження № 12021121240000019 (а.с. 95-99) з якої вбачається,що досудове розслідування триває. З досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON] отримала 12.12.2020 5420 грн кредиту від ТОВ «Інфінанс» за заявкою-анкетою,на умовах, що погоджені офертою та акцептом від 12.12.2020, що разом та з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, становлять договір. Даний договір\~укладено шляхом\~обміну електронними\~документами підписаними\~одноразовим електронним\~ідентифікатором та,\~відповідно до\~положень ст.\~205,\~207\~ЦК України вважається таким, що укладений у письмовому вигляді. Також факт укладення і виконання ТОВ «Інфінанс» даного договору підтверджується квитанцією системи iPay № 74973596 від 12.12.2020 та випискою з карткового рахунку [PERSON] , з яких в сукупності вбачається про перерахування ТОВ «Інфінанс» на картковий рахунок № [NUMBER] [PERSON] 5420 грн 12.12.2022. Тому суд не бере до уваги аргументи відповідачки про неотримання нею кредитних коштів. ЩодоПравил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які долучені позивачем до позовної заяви, то матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці правила розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заявку-анкету, та акцепт оферти, а тому суд відхиляє такі як доказ. При цьому суд враховує подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19) від 03 липня 2019 року. Отже, враховуючи умови договору, що підписані сторонами суд вважає договір між сторонами укладеним на наступних умовах - розмір кредиту 5420 грн, строк користування кредитом 18 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом за умов належного виконання договору та відсутності пролонгації, річна відсоткова ставка 638,75 % за умов належного виконання договору та відсутності пролонгації, загальна вартість кредиту у грошовому вираженні 1707,30 грн за умов належного виконання договору та відсутності пролонгації, максимальна річна відсоткова ставка 3,5 % за один день користування кредитом за умови неналежного виконання умов договору, максимальна річна відсоткова ставка 1277,5 % за один день користування кредитом за умови неналежного виконання умов договору, загальна вартість кредиту у грошовому вираженні 3414,60 грн за умов неналежного виконання умов договору. Тобто строк користування кредитом тривав 18 днів - по 30.12.2024, включно. Нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, у даному випадку після 22 січня 2021 року, є безпідставним. Позиція представниці позивача в судовому засіданні про право нараховувати відсотки встановлені договором протягом всього строку дії договору суперечить закону. Так у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18, пункти 53,53) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Водночас вимоги про стягнення коштів за ч. 2 ст. 625 ЦК України в позові не заявлялось, що також підтвердила представниця позивача в судовому засіданні. При цьому суд враховує, що оскільки строк користування кредитом - 18 днів, відсоткова ставка 1,75 % на день, то розмір нарахованих відсотків за 18 днів з тіла кредиту 5420 грн - 5420х1.75/100х18=1707,30 грн. Такий розрахунок підтверджується умовами договору, що підписаний сторонами (акцепт і оферта) - зазначений як загальна вартість кредиту у грошовому вираженні при використанні номінальної відсоткової ставки. Договір також містить положення про збільшений розмір процентів (3,5 на день) за умови неналежного виконання умов договору. Однак відсутність в договорі критеріїв того, як відрізняються належне та неналежне виконання договору за обставин, коли кредит надається на 18 днів та відсутності положень про строк сплати відсотків, суд не може вважати за даних умов виконання договору відповідачкою неналежним та застосовувати підвищену ставку процентів. Надалі, з 19 дня, тобто з 31.12.2020 кредитор втратив право нарахування процентів в порядку ст. 1048 ЦК України. Надалі його право забезпечене ч. 2 ст. 625 ЦК України. Однак, в позовній заяві вимоги про стягнення процентів нарахованих в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем не заявлялось, що також підтвердила представниця позивача в судовому засіданні. Доказів того, що відповідачка сплатила кошти в погашення чи тіла кредиту чи процентів в матеріалах справи відсутні. Суд відхиляє посилання відповідачки на неукладення договору, непідписання його електронним цифровим підписом у виді одноразового ідентифікатора, а також на те, що договір було укладено іншою особою від її імені шляхом шахрайських дій. Слід вказати, що позиція відповідачки в цьому питанні є суперечливою. Щодо аргументу про вчинення шахрайських дій, суд вказує, що відповідачкою не надано доказів такого. Подання заяви про вчинення кримінального правопорушення та внесення відповідних відомостей в ЄРДР не є встановленим фактом шахрайства, оскільки відсутній вирок суду, який би підтверджував даний факт, кримінальне провадження до цього часу перебуває на стадії досудового розслідування, що підтверджується листом ВП № (м. Гайворон). Щодо аргументу про непідписання нею такого договору слід вказати наступне. Згідно приписів статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, хоча такий не містить електронного підпису або електронного цифрового підпису в розумінні положень Закону України «Про електронний цифровий підпис». Надані стороною позивача докази (заявка анкета, оферта, акцепт) в паперовій формі суд визнає належними та допустимими. Також суд звертає увагу на те, що стороною позивача надано покрокове підтвердження процедури укладення кредитного договору з [PERSON] . Таким чином, без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19(провадження № 61-16243св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20 (провадження № 61-2904св21). Отже в суду відсутні сумніви щодо підписання [PERSON] кредитного договору з ТОВ Інфінанс. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «Коллект Центр» є новим кредитором у зобов`язаннях з [PERSON] . Тому суд вважає правильним стягнути з відповідачки на користь позивача ТОВ «Коллект\~Центр» тіла кредиту в розмірі 5420 грн та 1707,30 грн процентів за користування кредитом, задоволивши позов частково. щодо позовної давності Відповідно до статті 8\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, складовою частиною якого є правова визначеність, яка тісно пов`язана з позовною давністю. Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ч. 3 та ч. 4 ст.\~267\~ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1ст. 257\~ЦК України). До даних позовних вимогзастосовується загальна позовна давність у три роки. Згідно з частиною першою статті 261ЦК Україниперебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» устатті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі 504/1653/15-ц. Разом з тим,Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин. Дію такого неодноразово продовжено та дія такого на території України завершена з 01.07.2023. Законом України\~від 30.03.2020\~№540-IX\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-\~19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». ЗазначенийЗакон України від 30.03.2020 № 540-IXнабрав чинності 02.04.2020. Правова позиція щодо застосуваннястатті 257 ЦК Українита пункту 12розділу «Прикінцеві таперехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі № 926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21, 07.09.2022 у справі № 679/1136/21. Крім того, Законом № 2120-IX від 15.03.2022 було внесено зміни до ЦК України, якими доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України: пунктом 19 «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.». Також законом України від 8 листопада 2023р. № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України: пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Зважаючи на те, що сплив строку позовної давності розпочався 30.12.2020, тобто останнім днем звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було б 30.12.2023, з врахуванням п. 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України строк позовної давності щодо в даній справі не сплив та в суду відсутні підстави для застосування такого. щодо судових витрат Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Та до витрат, пов`язаних з розглядом справи відносить, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено частково. Стягнуто 7127,30 грн з 65877,00 грн, тобто 10,82 %. Позивачем при зверненні до суду сплачено 3028 грн судового збору, враховуючи пропорційність задоволеним позовним вимогам, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає 327,63 грн. Також позивачем заявлено про понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 17000,00 грн. В підтвердження долучено: - договір № 01-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 між ТОВ Коллект Центр і АО Лігал Ассістанс, за п. 4.1 якого вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги. Якщо інше не передбачено заявкою на надання юридичної допомоги, клієнт зобов`язується оплатити надані АО послуги у строк до 60 днів з моменті підписання акту та надання АО рахунку для оплати (п. 4.2). Відповідно до п. 2.1 АО на підставі звернення клієнта, яке сформовано в формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги, надали вказано види такої; - заявку на надання юридичної допомоги № 1251 від 07.02.2024 на загальну суму 12000 грн та витягу з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 13.02.2024 на суму 12000 грн; -квитанцію про сплату ТОВ Коллект Центр АО Лігал Ассістанс 52000,00 грн за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/23 від 02.01.2023. Виходячи з того, що заявка на надання юридичної допомоги сформована на суму 12000,00 грн, акт про надання правничої допомоги теж видано на цю суму, суд вважає правильним виходити з того, що в даній справі витрати позивача на надання правничої допомоги становлять 12000,00 грн, оскільки позивачем належними доказами не доведено надання послуг з правової допомоги на суму 17000,00 грн. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно, тобто в розмірі 1298,40 грн. Слід вказати, що відповідачка про понесені судові витрати не заявляла.

Outcome: approved