Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

31 травня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача\~про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. В обґрунтування позову, представник зазначив, що ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яка набрала законної сили 23.08.2023. У зв`язку з отриманими травмами, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, потерпілий у даному кримінальному провадженні [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні в КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» в період з 05.05.2023 по 12.05.2023. З інформації КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» встановлено, що загальна вартість витрат на лікування [PERSON] складає 3366 грн, за рахунок НСЗУ та 10743,35 грн за рахунок місцевого бюджету Кременчуцької міської ради. Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах кримінального провадження не заявлявся. За вказаних обставин, керівник Глобинської окружної прокуратури Полтавської області просив стягнути з\~\~ [PERSON] на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 3366 грн та 10743,35 грн на користь держави в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. В судове засідання прокурор не з`явилася, в заяві адресованій суду просила проводити розгляд справи без її участі, позов підтримує та прохає його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, в заяві наданій суду просив проводити розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представники Національної служби здоров`я України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» надіслали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи без участі представників. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити\~ клопотання\~ про розгляд\~ справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Згідно ухвали Глобинського районного суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року 05.05.2023 о 17:22 год [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 21100, не надав дорогу водію мопеда VIPER ZS 50 [PERSON] , допустивши зіткнення передньою правою частиною автомобіля з передньою частиною мопеду. Відповідно висновку судово-медичної експертизи №488 від 26.05.2023, у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої променевої кістки, перелому ребер зліва з 2-го по 6-те, рваної рани правого стегна, саден верхньої та нижньої кінцівок, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликали довготривалий розлад здоров`я. Відповідно до розрахунку вартості витрат на лікування, наданого КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» від 14.07.2023 № 01-11/1243, хворий [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 05.05.2023 по 12.05.2023 (7 ліжко днів), загальна вартість лікування становить 14109,35 грн з них: з державного бюджету (кошти НСЗУ) в сумі 3366,00 грн, з місцевого бюджету 10743,35 грн (а.с.22-24). Відповідно до ухвали Глобинського районного суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року, яка набрала законної сили 23.08.2023, кримінальне провадження №120231705 від 06.05.2023 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у зв`язку з примиренням з потерпілим (а.с.17-18). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 3\~статті 131-1 Конституції України\~в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно зі\~статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В частині 3\~статті 56 ЦПК України\~зазначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Частина 3\~ст. 12 ЦПК України\~визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частини 6\~статті 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частинами 1, 3\~ст. 1206 ЦК України\~передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно зі\~статтею 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат»\~питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання»\~передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Будь яких доказів на спростування заявлених вимог, зокрема щодо розрахунку заборгованості відповідачем не надано та таких у судовому засіданні не здобуто. Відповідно до положень ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин 1-3\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, суд виходить із того, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, внаслідок якого [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликали довготривалий розлад здоров`я та перебував на стаціонарному лікуванні у КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», на яке закладом охорони здоров`я було витрачено кошти в сумі 14109,35 грн, що підтверджено належними та допустимими доказами, які знаходяться у матеріалах справи. За таких обставин, зважаючи на вищенаведені положення, відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі\~ст. 131-1 Конституції України,\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст.\~1166,\~1206 ЦК України, суд

Outcome: approved