Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з навчанням. Посилається на те, що [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] . У подальшому шлюб між її батьками було розірвано, та зобов`язано відповідача сплачувати на користь [PERSON] на утримання позивачки та її сестри в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. 01 листопада 2023р. позивачці виповнилося 18 років, тобто вона досягла повноліття. На даний час позивачка продовжує навчання у Національному університеті «Львівська політехніка» і зараз перебуває на 2 курсі денної форми навчання за освітньою програмою «Комп`ютерні науки (Обчислювальний інтелект смарт -систем)». Відповідно до договору № 926-3к від 02.09.2022р., укладеного між матір`ю Позивачки і вказаним навчальним закладом, навчання відбувається на платній основі і воно триватиме до здобуття ступеня освіти бакалавра, тобто триватиме 4 роки до липня 2026р. Представник позивачки також зазначає, що позивачка ніде не працює, а відтак немає жодного доходу. Вона повністю перебуває на утриманні матері, яка сплачує за навчання доньки і матеріально її підтримує. Позивачка також стверджує, що її батько є платоспроможним, оскільки постійно був офіційно працевлаштований і мав стабільний щомісячний дохід, а в даний час проходить військову службу, отримуючи належне грошове забезпечення. Інші утриманці у нього відсутні. На підставі наведеного, просить суд винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти\~ у розмірі 30% (тридцяти відсотків) від щомісячного доходу Відповідача, починаючи з часу пред`явлення позову, але не менше 50% прожиткового мінімуму\~ для працездатних осіб, починаючи з 04.03.2024р. і до припинення нею навчання. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Розман С.Ю. в судове засідання не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Поковба Т.В. подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого згідно якого просила задоволити позовні вимоги частково. Посилається на те, що відповідач сплачує аліменти на неповнолітню дитину, має на утриманні ще одну малолітню дитину, яка народилася в другому шлюбі, а також має на утриманні дружину, яка перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами,\~ а тому не має можливості сплачувати кошти у заявленому розмірі на навчання дочки. До суду представник відповідача подала до суду копію витягу з наказу про звільнення з військової служби відповідача. Також у судовому засіданні представник відповідача наголосила на тому, що при вирішенні питання про вступ Позивачки до вищого навчального закладу Відповідач не брав, рішення приймалося матір`ю особисто. Більш того, зважаючи на те, що Відповідач являється учасником бойових дій, діти таких мають пільги при вступі на навчання до закладів освіти. Так, зокрема відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,\~ діти таких категорій осіб мають право на переведення на бюджетну форму навчання при здобутті вищої, професійно-технічну та фахової передвищої освіти на денній формі. Діти учасників бойових дій, що навчаються на денній формі, мають право на безоплатне або пільгове проживання у гуртожитках. У випадку якщо у дітей відсутня заборгованість вони мають право на соціальну стипендію. Не зважаючи на те, що позивачка має право на пільги під час навчання, вона ніяким чином не підтримує зв`язок з батьком, тобто відповідачем, чим сама позбавляє себе права на отримання пільг, передбачених законодавством. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників судового розгляду в судове засідання, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява не\~ підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка являється дочкою відповідача, яка народилася у шлюбі. Рішенням\~ Хустського районного суду від 18.03.2022 р. вирішено питання про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 видів заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] 01.11.2023 р. досягла повноліття. 02.09.2023 р.\~ між матір`ю позивачки та Національним університетом «Львівська політехніка» укладено договір № 926-3к від 02.09.2022 р., відповідно до якого Позивачка проходить навчання за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «комп`ютерні науки (обчислювальний інтелект смарт систем) за спеціальністю 122 «комп`ютерні науки» для здобуття освіти «бакалавр». Відповідно до договору, освітня послуга за весь термін навчання становить 160000 (сто шістдесят тисяч) гривень.\~ Розмір оплати за 2022/2023 навчальний рік становить 40000 (сорок тисяч) гривень. Згідно довідки № 361 від 19.02.2024 р., виданої Національним університетом «Львівська політехніка» на даний час [PERSON] є студентом другого курсу, денного відділення. З наявних у матеріалах справи квитанцій вбачається, що позивачкою сплачено кошти за 03.09.2022р.\~ в сумі 20000 грн., 16.01.2023 р. у сумі 20000 грн.\~ та 05.10.2023р. 20000 грн. як оплата за навчання за [PERSON] . На даний час [PERSON] зареєстрована за місцем проживання в [ADDRESS] . \~\~\~ Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,\~ діти учасників бойових дій\~ категорій осіб мають право на переведення на бюджетну форму навчання при здобутті вищої, професійно-технічну та фахової передвищої освіти на денній формі. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199,200,201 СК України). \~ Судом також встановлено, що відповідач аліменти сплачував регулярно та вчасно. Заборгованості зі сплати аліментів не має. Розмір аліментів, який сплачувався позивачем 1/3 всіх видів доходів щомісячно.\~ Перебуваючи у збройних силах України на військовій службі аліменти стягувалися з його грошового забезпечення у розмірі 1/3 доходу. До настання дочці Дарині 18 років (до 01.11.2023р.) аліменти стягувалися на утримання двох дітей [PERSON] та [PERSON] . Після того, як Позивачці виповнилося 18 років, тобто 01.11.2023р. з Відповідача стягувалися аліменти у розмірі 25% від усіх видів доходу на утримання дочки [PERSON] . Також встановлено, що Відповідач має на утриманні ще одну малолітню дочку - [PERSON] , яка народилася [INFO] та дружину, яка наразі перебуває у відпусті по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. Твердження позивачки, що батько не бере жодної участі в утриманні Позивачки не знайшло свого підтвердження.\~ Розмір аліментів, сплачений відповідачем на утримання 2-х дітей за 2023р. є більш, ніж достатній для їх утримання. Також Позивачкою не надано доказів того, що Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу у зв`язку із продовженням навчання. Позивачкою не надано суду жодного підтвердження того, що Відповідач має можливість надавати допомогу у зв`язку з навчанням. Виходячи із наявних у справі обставин суд дійшов висновку, про неможливість відповідачем надавати своїй дитині допомогу у зв`язку з її навчанням. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням полягає у необхідності отримання коштів для проїзду до місця навчання, проживання, одяг, харчування, канцелярські приладдя, підручники тощо. Суд також зазначає, що згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач не ухиляється від матеріального утримування своєї дочки, яка навчається і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку,\~ а також інші обставини які мають істотне значення, в тому числі і факт звільнення з військової служби та відсутність постійного доходу,\~ приходить до висновку, що у Відповідача [PERSON] відсутня можливість надавати допомогу для дочки, яка продовжує навчання. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201цьогоКодексу). Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3)існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постановах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61-350св17). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи що позивачем не доведено можливість Відповідачем надавати допомогу доньці, яка навчається, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач хоч і є працездатною особою, законом хоч і\~ встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку доньці, так як остання продовжує навчання на денній формі та не має можливості працевлаштування у матеріальному забезпеченні, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, тому виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed