Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якому просила суд: 1) визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , під літ. А-1, загальна площа якого 85,2 кв.м., в тому числі житлова - 43,8 кв.м., до якого примикають господарсько-побутові будівлі: сараї під літ. Б,Е,Ж, літня кухня під літ. В, вбиральня під літ. Г, погріб під літ. Д, гараж під літ. З, паркан під літ. № 1, хвіртка під літ. № 2 - в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] ; 2) визнати такими, що втратили чинність правовстановлюючі документи - свідоцтво про право власності на 1/2 частину житлового будинку від 26 травня 2015 року, видане приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Стрельцовою О.О., зареєстроване в реєстрі за № 1414, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності - номер запису про право власності: 9797000 від 26 травня 2015 року та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку від 26 травня 2015 року, видане приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Стрельцовою О.О., зареєстроване в реєстрі за № 1417, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності - номер запису про право власності: 9797564 від 26 травня 2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 644169963228. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її рідна сестра - [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] . Дітей у моєї покійної сестри [PERSON] не було. Згідно із заповітом від 11 грудня 2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю., [PERSON] заповіла [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . 26 травня 2021 року на підставі заяви позивача про прийняття спадщини за заповітом було заведено Спадкову справу № 31/2021 після смерті сестри [PERSON] 17 жовтня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті сестри [PERSON] , померлої [INFO] , однак листом № 408/01-16 від 17.10.2023 року приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у березні 2022 року, під час окупації міста Ізюм Харківської області, військовими Російської Федерації робоче місце приватного нотаріуса було пошкоджено, викрадено майно та втрачені документи нотаріального діловодства, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою суду від 10 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня отримання копії ухвали на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 10 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засідання, про що повідомлено сторін. В судове засідання сторони з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивач позовні вимоги підтримала, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наступними доказами: - Свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] від 02 грудня 1960 року; - Свідоцтвом про одруження між [PERSON] та [PERSON] , серія [NUMBER] від 30 грудня 1967 року, актовий запис про шлюб № 447; - Свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] від 21 вересня 1970 року; - Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00025201309 від 14 січня 2020 року, з якого вбачається, що [PERSON] 20 квітня 1976 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що складено актовий запис про шлюб № [NUMBER] , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] »; - Свідоцтвом про одруження між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис про шлюб 1864 від 02 серпня 1990 року, серія [NUMBER] , виданим повторно 10 березня 1999 року. [INFO] у с. Ковалівка, Ізюмського району, Харківської області, у віці 72 років померла [PERSON] , [INFO] , про що 08 грудня 2020 року Ізюмським міськрайонним відділом ДРАЦС Східного міжрегіональнрого управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено відповідний актовий запис про смерть № 998, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 08 грудня 2020 року. Відповідно до Свідоцтва про право власності на частину житлового будинку від 26 травня 2015 року, виданого приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Стрельцовою О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1414, з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності - номер запису про право власності: 9797000 від 26 травня 2015 року, та Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку від 26 травня 2015 року, виданого приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Стрельцовою О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1417, з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності - номер запису про право власності: 9797564 від 26 травня 2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 644169963228, [PERSON] праві власності належав житловий будинок з прилеглими господарсько-побутовими (будівлями та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистова С.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 8532, яким на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: «Належне мені на праві приватної особистої власності майно, а саме цілий житловий будинок з прилеглими господарсько-побутовими (будівлями та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , заповідаю своїй сестрі [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ». Відповідно до Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) будинок (інвентаризаційна справа № 1-21, реєстровий номер 644169963228) від 05 червня 2015 року та Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документа ТІ01:4389-6165-0447-3470, до житлового будинку садибного типу за адресою [ADDRESS] , входить власне житловий будинок під літ. А-1, загальна площа якого 85,2 кв.м., в тому числі житлова - 43,8 кв.м., до якого примикають господарсько-побутові будівлі: сараї під літ. Б,Е,Ж, літня кухня під літ. В, вбиральня під літ. Г, погріб під літ. Д, гараж під літ. З, паркан під літ. № 1, хвіртка під літ. № 2. Згідно зі\~Звітомпро оцінку нерухомого майна, складеним оцінювачем ФОП [PERSON] 03 квітня 2024 року, вартість житлового будинку , розташований за адресою: [ADDRESS] , складає 316300,00 грн. 26 травня 2021 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом було заведено Спадкову справу № 31/2021 після смерті [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64891044 від 26 травня 2021 року (номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 67710759). 17 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чистова С.Ю. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла шостого грудня дві тисячі двадцятого року. Листом «Щодо оформлення спадщини» за № 408/01-16 від 17 жовтня 2023 року приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов С.Ю. повідомив [PERSON] , що на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округа Харківської області С.Ю. Чистовим 11.12.2019 року, зареєстрованим у реєстрі за № 8532, було заведено Спадкову справу № 31/2021 після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла шостого грудня дві тисячі двадцятого року. Подані заява, заповіт та документи були долучені до вказаної спадкової і зберігалися з іншими документами нотаріального діловодства в приміщення робочого місця приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального. округу Харківської області Чистова С.Ю. за адресою: [ADDRESS] . В березні 2022 року під час окупації міста Ізюм Харківської області військовими РФ вказане робоче місце приватного нотаріуса було пошкоджено, було викрадено майно приватного нотаріуса та втрачені документи нотаріального діловодства, що зберігались за вищевказаною адресою. У зв`язку з чим приватним нотаріусом у відповідності до ст. 55, 56, 214, 215 Кримінального процесуального кодексу України було подано заяву до Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області про досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, які мають ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України. Вказана заява була зареєстрована в журналі єдиного обліку Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області 28.03.2023 року за № 2526, а 29.03.2023 року слідчим відділом Ізюмським РУП ГУНП в Харківській області внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 12023221070000485 (копія Витягу з ЄРДР додається), за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України (за фактом порушення законів та звичаїв війни). На запит приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області С.Чистова від 30.05.2023 року за № 9/01-16 про результати розгляду вищевказаної заяви заступник начальника РУП - начальник СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області полковник поліції Т.О. Тертишний листом від 30.05.2023 року за № 4667/119-81/02-14-2023 повідомив, що матеріали кримінального провадження передані до слідчого відділу УСБУ у Харківській області для здійснення досудового розслідування. Нотаріус зазначив, що оскільки у відповідності до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.12. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, тому видача свідоцтва про право на спадщину на майно може бути вчинена після закінчення слідства та відновлення втрачених документів нотаріального діловодства, в тому числі Спадкової справи № 31/2021 після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла шостого грудня дві тисячі двадцятого року. При цьому було зазначено, що вказані обставини не визначені як підстава для відмови у вчиненні нотаріальної дії та винесенням нотаріусом відповідної постанови, що в свою чергу не позбавляє права звернутися до суду для вирішення зазначеного питання в порядку позовного провадження. Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом., а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У справі, що розглядається встановлено, що спадкоємець за заповітом [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] , та у визначеному законом порядку звернулася 26 травня 2021 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим була зареєстрована спадкова справа № 31/2021. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті сестри [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З матеріалів справи встановлено, [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки до складу спадщини входить нерухоме майно. Проте, приватний нотаріус, хоча і не виніс постанову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину, однак повідомив про неможливість видати свідоцтво, оскільки внаслідок збройної агресії Російської Федерації та окупації міста Ізюм, було втрачено спадкову справу № 31/2021, в якій містилися заява про прийняття спадщини, заповіт та інші документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно та родинні відносини між спадкоємцем та спадкодавцем. Враховуючи, що оригінал заповіту [PERSON] втрачено разом з матеріалами спадкової справи № 31/2021, тому позивач позбавлена можливості успадкувати майно померлої [PERSON] за заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261, 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом щодо спадкового майна [PERSON] . Як зазначає позивач та заперечується відповідачем, у [PERSON] відсутні спадкоємці першої черги (діти, батьки, другий з подружжя). Матеріали справи не містять доказів про наявність спадкоємців другої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Про відсутність інших спадкоємців вказує також змісті листа приватного нотаріуса за № 408/01-16 від 17 жовтня 2023 року. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Таким чином, обов`язковою підставою для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є наявність реальних та достатніх перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, яка у встановлений законом строк та у визначеному законом порядку прийняла спадщину після смерті сестри [PERSON] , до складу якої увійшов житловий будинок [ADDRESS] . При цьому, [PERSON] позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права у зв`язку зі втратою спадкової справи через обставини, які знаходяться поза її волею. Відповідно до пп. 4.12 п. 4 Глави 10 Порядку\~вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.\~ За таких обставин, враховуючи, що під час окупації міста Ізюм Харківської області військовими РФ робоче місце приватного нотаріуса, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було пошкоджено, а майно приватного нотаріуса викрадено, внаслідок чого втрачено документи нотаріального діловодства, що зберігались за вищевказаною адресою, в тому числі спадкову справу № 31/2021 щодо спадкового майна [PERSON] , суд вважає, що наявні об`єктивні та непереборні обставини, які перешкоджають [PERSON] оформити право власності на спадкове майно нотаріально, у зв`язку з чим наявні підстави для захисту спадкових прав позивача у судовому порядку та визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] . Позовні вимоги про визнання такими, що втратили чинність правовстановлюючі документи, задоволенню не підлягають, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Реалізації права на позов передує порушення, невизнання чи оспорення права. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладено у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 592/10260/16. Згідно ч. 3 ст. 15 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу, якою встановлені межі здійснення цивільних прав. Наразі є сталою судова практика, згідно якої задоволення позову до відповідача можливе за умов, по-перше: доведення позивачем наявності у нього суб`єктивного права, його порушення, причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю відповідача та порушенням права; по-друге: добросовісності дій позивача щодо отримання/здійснення права та доведеності перед судом, що цивільно-правовий інструментарій використовується позивачем саме з добросовісною метою захисту порушеного права, а не з недобросовісною метою, наприклад, ухилення від цивільно-правової відповідальності, приховування від звернення на нього стягнення майна боржника; обрання ефективного способу захисту, тощо Таким чином, враховуючи, що правовстановлюючими документами, про втрату чинності яких просить позивач, не порушено права [PERSON] , тому позивачем в цій частині позовних вимог обрано неналежний спосіб захисту, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні цих позовних вимог.

Outcome: partial