Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

В листопаді 2023 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 18 582,00 грн., інфляційних втрат в розмірі 6 447,95 грн., 3 % річних в розмірі 1 340,96 грн., витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. та судового збору. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 12.04.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МАНІФОЮ», було укладено електронний договір позики № 2107414 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ». Згідно з умовами кредитного договору, сума кредиту складає 6 000,00 грн., строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 12.05.2021 року. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених договором. Пунктом 2.4.4 договору позики передбачено, що процентна ставка становить 1,99 % від суми позики в день за кожен день користування позикою. ТОВ «МАНІФОЮ» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 6 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку. 13.05.2021 [PERSON] здійснила платіж на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування грошовими коштами в сумі 1 919,40 грн. Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору позики сторони погодили новий строк позики - до 12.06.2021. Станом на 12.06.2021 [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення позики та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії договору, чим порушила умови укладеного договору. Надалі відповідач оплати за договором не здійснювала. 10.09.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» було укладено Договір факторингу № 10-09/2021, згідно з умовами якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило ТОВ «Українські Фінансові Операції» права грошової вимоги за договорами позики, в тому числі за договором, укладеним з відповідачем. 01.11.2023 між ТОВ «Українські Фінансові Операції» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 01-11/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» отримало права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором, укладеним з відповідачем. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» повідомило відповідача шляхом направлення повідомлення на електронну пошту, зазначену відповідачем при укладенні кредитного договору. Заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 6 000,00 грн - сума кредиту; 9 552,00 грн. - сума процентів за користування кредитом; 3 030,00 грн. - сума процентів за прострочену позику, а всього - 18 582,00 грн. Оскільки [PERSON] не було у встановленому порядку повернуто суму кредиту, їй було нараховано інфляційні втрати за період з червня 2021 року по червень 2023 в розмірі 6 447,95 грн., а також 3 % річних за період з 13.06.2021 по 08.11.2023 в розмірі 1 340,96 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором в розмірі 18 582,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 6 447,95 грн., 3 % річних в розмірі 1 340,96 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. та судовий збір. 15.01.2024 Ленінським районним судом м. Миколаєва по вказаній справі було постановлено заочне рішення, яке в подальшому було скасовано за заявою відповідача на підставі ухвали суду від 22.04.2024; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання у справі. 24.04.2024 від представника відповідача [PERSON] адвоката Сікорської І.С. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують наявність у ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право вимоги до [PERSON] , відповідно право на позов у вказаного товариства взагалі відсутнє. Також зазначала, що позивачем не надано доказів, що підтверджують перерахування на належний відповідачу рахунок чи видачу йому грошових коштів за вказаним кредитним договором, а також розміру заборгованості за ним. Вважає, що надана позивачем довідка ТОВ «ФК «Вей фор пей» не є належним доказом перерахування кредитних коштів відповідачу, оскільки в ній не зазначено отримувача, номер карти, договір, за яким здійснювалось перерахування коштів - лише частково зазначено номер картки, однак не надано доказів, що ця картка є карткою відповідача. Додатково представник відповідача зауважувала на те, що матеріали справи не містять доказів видачі одноразового ідентифікатора у формі алфавітно-цифрової послідовності відповідачу та підписання таким ідентифікатором договору. 15.05.2024 на адресу суду від представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» надійшла відповідь на відзив, згідно якої останнє спростовує твердження представника позивача та наполягає на задоволенні позову. Крім того, представник позивача посилається на те, що кредитний договір, укладений між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем, повністю відповідає вимогам чинного законодавства, нормативно-правове регулювання укладення електронного договору та процедура його укладення детально описана позивачем у позовній заяві. Крім того зауважував, що відповідач 13.05.2021 здійснив платіж на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитними коштами в сумі 1 919,40 грн., після чого сторони погодили новий строк позики - до 12.06.2021. Щодо доказів переведення коштів на картковий рахунок відповідача, представник позивача вказував на те, що ТОВ «МАНІФОЮ» не є банківською установою, тому позбавлене можливості відривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками. Підтвердження факту перерахування платіжних коштів на картку відповідача № [NUMBER] підтверджується наданою ТОВ «ФК «Вей фор пей» довідкою, яке є платіжним провайдером та має відповідну ліцензію НБУ. Від представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 15.05.2024 на адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів. Свої вимоги мотивували тим, що вони не мають можливості отримати інформацію про належність відповідачу [PERSON] платіжної картки та рух коштів по вказаному рахунку (зарахування кредитних коштів), в зв`язку з чим просить суд витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , а також підтвердження факту зарахування коштів 12.04.2021 на дану платіжну картку, банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», у сумі 6 000,00 грн. від ТОВ «Авентус Україна». Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.05.2024 витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» наступні відомості: інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; інформацію про зарахування коштів 12.04.2021 на дану платіжну картку [NUMBER] , банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», у сумі 6 000,00 грн., із зазначенням відомостей про те, від кого відбулось зарахування коштів. 06.06.2024 від АТ КБ на адресу суду надійшли повідомлення, згідно якого платіжна картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; від 12.04.2021 на дану платіжну картку були зараховані грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн.; інформація про платника відсутня (а.с. 132, т. 2). Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, 12.01.2024 від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Сікорська І.С. в судове засідання не з`явились, повідомлялась про розгляд справи належним чином. У відзиві просили про розгляд справи за їх відсутності, в задоволенні позову просили відмовити. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. ТОВ "МАНІФОЮ" є фінансовою установою, зареєстрованою відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 07.05.2019 № 803. ТОВ "МАНІФОЮ" отримано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи [NUMBER] від 08.04.2021. Переліу фінансових послуг, що надаються фінансовою установою - надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (КВЕД 64.92 Інші види кредитування). 12.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МАНІФОЮ» було укладено електронний договір позики № 2107414 про надання споживчого кредиту. За умовами даного договору позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти і інші платежі, передбачені договором (а.с. 21-27, т. 1). Згідно п.п. 2.3.1 - 2.3.4 договору: тип позики - короткострокова, сума позики складає 6 000,00 гривень; мета - придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк позики: до 12 травня 2021 року (30 днів). Відповідно до п. 2.4.2, 2.4.3, 2.4.4 договору середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований - 1,00 % від суми позики за кожний день користування позикою в межах повного строку позики; середньоденний розмір процентів за користування позикою базовий, фіксований - 1,99 % від суми позики за кожен день користування позикою. Відповідно до п. 4.1.1 договору позикодавець зобов`язаний перерахувати суму позики на вказані банківські реквізити позичальника. Договір підписано [PERSON] електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно п. 8.1 договору усі електронні документи, підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором, мають таку ж юридичну силу, як і власноруч підписані документи в паперовій формі та породжують права та обов`язки для сторін. ТОВ «МАНІФОЮ» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало позику в сумі 6 000,00 грн. на картковий рахунок позичальника (номер картки [NUMBER] ), що підтверджується довідкою ТОВ "ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" від 21.041.2023 за вих. № 6209-ВП (а.с. 32, т. 1). 13.05.2021 [PERSON] здійснила платіж на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування грошовими коштами в сумі 1 919,40 грн. Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору позики сторони погодили новий строк позики - до 12.06.2021 (а.с. 19-20, т. 1). Станом на 12.06.2021 [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення позики та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії договору, чим порушила умови укладеного договору. Надалі відповідач оплати за договором не здійснювала. Згідно зазначеного позивачем у позовній заяві розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором за період з 12.04.2021 по 01.08.2021 (що розраховано відповідно до розділу 3 договору в межах строку дії договору) становить 6 000,00 грн - сума кредиту; 9 552,00 грн. - сума процентів за користування кредитом; 3 030,00 грн. - сума процентів за прострочену позику, а всього - 18 582,00 грн. Вказане підтверджується також розрахунком заборгованості станом на 10.09.2021 (а.с. 115-116, т. 2). Оскільки [PERSON] не було у встановленому порядку повернуто суму кредиту, їй було нараховано інфляційні втрати за період з червня 2021 року по червень 2023 в розмірі 6 447,95 грн., а також 3 % річних за період з 13.06.2021 по 08.11.2023 в розмірі 1 340,96 грн. 10.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» укладено Договір факторингу № 10-09/2021, згідно з умовами якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступив ТОВ «Українські Фінансові Операції» права грошової вимоги до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 71-77, т. 1). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором відповідача було повідомлено шляхом направлення на електронну пошту [INFO], зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення (а.с. 34, т. 1). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 10-09/21 від 10.09.2021 ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором № 2107414, в загальному розмірі 18 582,00 грн. (а.с. 83). 01.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 01-11/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Українські фінансові операції» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників (портфель заборгованості) (а.с. 103-109, т. 1). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором відповідача було повідомлено шляхом направлення на електронну пошту [INFO], зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення (а.с. 36, т. 1). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 01-11/23-Ф від 01.11.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором № 2107414, в загальному розмірі 18 582,00 грн. (а.с. 83). У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним ( ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ "Про електронну комерцію". Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЗУ "Про електронну комерцію" ектронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 ЗУ "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 ЗУ "Про електронну комерцію"). За правилом частини восьмої статті 11 ЗУ "Про електронну комерцію"у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 12.04.2021 між ТОВ "МАНІФОЮ" та [PERSON] був укладений в електронному вигляді договір позики № 2107414 , підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором "[NUMBER]". Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Оскільки обов`язки боржника [PERSON] перед кредитором виконані не були, то укладаючи договір факторингу № 10-09/2021, ТОВ "МАНІФОЮ" передало ТОВ "Українські фінансові операції" право грошової вимоги до [PERSON] на підставі вищевказаного договору позики, яке в подальшому відступило свої права вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" , на що вказують долучені до матеріалів справи витяги з реєстру боржників. Враховуючи викладене, судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Позивачем надано суду письмову форму укладеного між відповідачем та ТОВ «МАНІФОЮ» договору позики № 2107414 від 12.04.2021 року. ТОВ «МАНІФОЮ» виконало свої обов`язки за Договором № 2107414, в той час як відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість в загальному розмірі 18 582,00 грн., яка підтверджена розрахунком позивача, відповідає отриманим відповідачем сумам та умовам договору, відповідачем не спростована та відповідно підлягає стягненню на користь позивача. Щодо доводів відповідача та її представника про недоведеність укладання кредитного договору між ТОВ "МАНІФОЮ" та [PERSON] та відстутність налжених доказів на підтвердження відступлення права вимоги, то суд їх відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Так, для укладення цього договору відповідач ідентифікувалась в системі, зазначила свої персональні дані, зокрема, номер картки платника податків, банківської картки, зареєстроване місце проживання, електронну адресу. Договір був укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором - [NUMBER], який був направлений відповідачу , що відповідає вимогам ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію", тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання відповідачем договору, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір між ТОВ "МАНІФОЮ" та відповідачем не міг бути укладений. При укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов і ТОВ "МАНІФОЮ" вказаний договір був виконаний шляхом перерахування кредитних коштів [PERSON] , що підтверджується повідомленням АТ КБ "ПриватБанк", отриманим на запит суду. Згідно з частинами першою та другою ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ "Про електронні довірчі послуги. Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (частини перша та друга статті 100 ЦПК України. Позивачем разом із позовом було надано роздруківку Договору № 2107414, укладеного 12.04.2021 між ТОВ "МАНІФОЮ" та [PERSON] із Додатковою угодою до нього. Як вбачається із договору, він підписаний відповідачем шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «[NUMBER]» що підтверджується розділом 9 Договору «Реквізити та підписи сторін». Отже, Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та ЗУ "Про електронну комерцію"прирівнюється до письмової форми. Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме - акцептом в розумінні ч. 3 п. 6 ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію". Вищезазначене відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом у справі № 757/40395/20 від 14.06.2022. З огляду на це, доводи відповідача щодо неукладення кредитного договору, зокрема його непідписання відповідачем - не можуть бути прийняті до уваги. Доводи відповідача про недоведеність позивачем факту набуття права вимоги за вказаним договором також не заслуговують на увагу, оскільки обставина відступлення права вимоги підтверджується копіями договорів факторингу та витягами з реєстрів боржників, посвідченими належним чином. Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач, посилаючись на прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, просить суд стягнути з нього інфляційні втрати за період з червня 2021 року по червень 2023 в розмірі 6 447,95 грн., а також 3 % річних за період з 13.06.2021 по 08.11.2023 в розмірі 1 340,96 грн. Разом з тим, визначаючи належність правових підстав для стягнення з відповідача суми інфляційних втрат, а також трьох процентів річних, суд враховує наступне. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому дію воєнного стану було неодноразово продовжено, він триває і станом а час розгляду даної справи. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» розділ Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 наступного змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». За таких обставин правові підстави для стягнення з відповідача суми інфляційних втрат, а також трьох процентів річних за період з з червня 2021 року до 23.02.2022 - відсутні. Відповідно позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» підлягають частковому задоволенню - в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотків за його користування в загальному розмірі 18 582,00 грн., інфляційних втрат за період з червня 2021 до січня 2022 року в розмірі 668,95 грн., а також 3 % річних за період з 13.06.2021 по 23.02.2022 в розмірі 392,51 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Столітнім М.М. надано суду: - копію договору про надання правової допомоги від 10.07.2023, укладеного між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»; - копію рахунку на оплату від 08.11.2023; - копію звіту про надання правової допомоги згідно Договору від 10.07.2023 № 10/07-2023; - копію платіжної інструкції № 1470 від 08.11.2023 про оплату витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.; - ордер на надання правничої (правової) допомоги № 1423361; - копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, приймаючи до уваги часткове задоволення позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката Столітнього М.М. у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 6 000,00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (74,49 %), відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 599,45 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial