Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

[PERSON] (далі заявник), через свого представника, звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просив: - встановити факт про те, що державний акт на право приватної власності на землю серії ВН09807 на земельну ділянку площею 3,07 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Липовецької селищної ради Вінницької області від 28.08.2002, який зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю №833, і виданий на ім`я " [PERSON] " - дійсно був виданий [PERSON] , [INFO] . Заявник обґрунтовує свою заяву тим, що після смерті його батька [PERSON] [INFO] у смт Липовець, Вінницька обл., відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,28 га згідно сертифікату ВН№0105949, який був виданий на ім`я батька 09.02.2001. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на сертифікат на право на земельну частку (пай), заявник звернувся до земельного відділу Липовецької РДА з метою виготовлення на своє ім`я державного акта на право власності на землю на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину, а вже 28.08.2002 заявнику було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ВН09807 на земельну ділянку площею 3,07 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Липовецької селищної ради Вінницької області, який зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю №833, однак який був виданий на ім`я " [PERSON] " - тобто батька, а не заявника. Попри те, що дана помилка була допущена земельним відділом Липовецької РДА, але заявник через це позбавлений можливості здавати в оренду ФОП [PERSON] , землю яка фактично належить заявнику, але у правовстановлюючому документі вказано ім`я та по батькові нині вже покійного батька заявника. Ухвалою суду від 30.05.2024 відкрито провадження\~у справі\~та призначено її розгляд в окремому провадженні з викликом учасників справи, а заінтересованій особі визначено строк для подання відзиву. Заінтересованою особою у визначений судом строк відзиву на заяву не подано. У судове засідання заявник та його представник не з`явились, а у своїй заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності, заяву просили задовольнити. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, не здійснюючи фіксацію судового засідання. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Після смерті [INFO] у смт Липовець, батька заявника [PERSON] , останній оформив його спадщину отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 3,28 га, який згідно сертифікату ВН№0105949 був виданий на ім`я батька 09.02.2001. Згідно копії витягу з книги реєстрації видачі державних актів на землю, вбачається, що на основі вищевказаного сертифікату саме на ім`я заявника - [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ВН09807 на земельну ділянку площею 3,07 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Липовецької селищної ради Вінницької області від 28.08.2002. Однак, як вбачається з копії державного акта з аналогічними реквізитами та змістом, документ був виданий на ім`я " [PERSON] " - тобто батька, а не заявника, а заявник через це позбавлений можливості здавати в оренду ФОП [PERSON] , землю яка фактично йому належить, але у правовстановлюючому документі вказано ім`я нині вже покійного батька. Суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно із листом Верховного Суду України від 01.01.2012, слідує, що коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Суд враховує, що із набранням чинності з 01.01.2013 Закону України "Про Державний земельний кадастр", виготовлення та видача державних актів не проводиться, а виникнення права власності на нерухоме майно відбувається в порядку, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", крім того, чинним законодавством України не передбачено внесення будь-яких змін та виправлень до державних актів на право приватної власності на землю, що були видані раніше. Суд, оцінивши подані заявником докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається заявник, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Суд встановив, що згідно записів з книги реєстрації видачі державних актів на землю, вбачається, що на основі сертифікату на право на земельну частку (пай), розміром 3,28 га, який згідно сертифікату ВН №0105949 був виданий на ім`я [PERSON] від 09.02.2001, і на який заявник отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.07.2002, саме на імя заявника було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ВН09807 на земельну ділянку площею 3,07 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Липовецької селищної ради Вінницької області від 28.08.2002. Однак, на відмінну від вищевказаної виписки, як вбачається з копії державного акта з аналогічними реквізитами та змістом, документ був виданий на ім`я " [PERSON] " замість правильного - [PERSON] , [INFO] , так як вказано в його паспорті, а заявник через це позбавлений можливості здавати в оренду ФОП [PERSON] , землю яка фактично йому належить. Суд встановив, що від встановлення правильності зазначення в державному акті на право приватної власності на землю серії ВН09807 від 28.08.2002 ім`я та по батькові заявника, залежать його майнові права та їх реалізація вільно володіти та розпоряджатися належною власністю, отож встановлення такого факту має для заявника юридичне значення, при цьому підтверджено неможливість виправлення вказаних помилок правонаступником органу, що видав такий документ. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що заявлена вимога: встановити факт про те, що державний акт на право приватної власності на землю серії ВН09807 на земельну ділянку площею 3,07 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Липовецької селищної ради Вінницької області від 28.08.2002, який зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю №833, і виданий на ім`я " [PERSON] " - дійсно був виданий [PERSON] , [INFO] , обґрунтована, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved