Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 30 квітня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] на Херсонській Товарній біржі «Ізумруд» і зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод за № 4-102, який пройшов державну реєстрацію в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації 06 травня 1997 року , зареєстрований в реєстровій книзі № 201, в реєстровий № 35622; визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на частину квартири [ADDRESS] . Свої вимоги\~обґрунтовує наступним.\~З відповідачем\~по справі\~-\~ [PERSON] вона\~перебуває в\~шлюбі з\~27\~червня 1992\~року.\~Спільне життя\~з відповідачем\~не склалося,\~шлюбні відносини\~між нами\~припинені в\~січні 2023\~року.\~Відповідач зловживає\~спиртними напоями,\~не працює,\~не надає\~матеріальну допомогу\~на потреби\~сім?ї,\~знущається з\~неї,\~виганяє її\~з квартири.\~І на\~цей час\~в провадженні\~Комунарського районного\~суду м.\~Запоріжжя у\~судді Тучкова\~С.С.\~знаходиться цивільна\~справа №\~333/1639/24\~за її\~позовом до\~відповідача про\~розірвання шлюбу.\~Під час\~перебування у\~шлюбі вони\~з відповідачем\~за спільні\~кошти 30\~квітня 1997\~року придбали\~квартиру [ADDRESS] ,\~договір купівлі-продажу\~квартири від\~30.04.1997\~року,\~зареєстрований Херсонською\~Товарною біржею\~«Ізумруд»,\~про що\~зроблений відповідний\~запис в\~Журналі ресстраці\~біржевих угод.\~Розпискою відповідача\~ [PERSON] \~від 30.04.1997\~року про\~те,\~що після\~угоди він\~немає ніяких\~претензій до\~спірної квартири.\~Укладений між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~договір ніким\~не оспорений\~та до\~цього часу\~вона та\~відповідач користуються\~вказаною квартирою,\~зареєстровані в\~ній.\~Посилаючись на\~норми законодавства,\~позивач просить\~визнати дійсним\~договір купівлі-продажу квартири та враховуючи, що спірна квартира придбана нею та відповідачем під час шлюбу за спільні кошти, просить визнати за нею право власності на частину квартири. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. Позивач в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, проти позову не заперечував, просив визнати за ним право власності на іншу частину квартири. Відповідач [PERSON] , третя особа Херсонська товарна біржа «Ізумруд» у судове засідання не з`явилися, про дату та місця розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2024 відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті 02 липня 2024 року. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27 червня 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] до 18.06.2024 року, що підтверджується рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2024. 07 квітня 1997 року між [PERSON] , як продавцем з однієї сторони та [PERSON] , як покупцем з другої сторони укладено договір купівлі-продажу нерухомості за яким продавець продав, а покупець придбав об`єкт нерухомості квартиру [ADDRESS] . Зазначений договір укладено на Херсонській Товарній біржі «Ізумруд», за №4-102 від 30.04.1997 та зареєстровано у Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації 06.05.1997 в реєстровій книзі № 201, за реєстровим № 35622. Відповідно до технічного паспорту, за [PERSON] зареєстровано відповідно договору купівлі-продажу № 4-102 від 30.04.1997 року власність на квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з розписки [PERSON] від 30.04.1997 року, після укладення угоди він не має та не буде мати ніяких претензій до спірної квартири. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2004 року у справі № 2-2437/04 [PERSON] знято з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] . V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Оскільки спірний договір купівлі-продажу було укладено 30 квітня 1997 року, тобто до набрання чинності ЦК 2004 року, тому відносини повинні регулюватись нормами цивільного законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.\~Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).\~Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 1 Закону України «Про товарну біржу», товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Діяльність товарної біржі здійснюється відповідно до цього Закону та чинного законодавства України, статуту біржі, правил біржової торгівлі та біржового арбітражу. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов:\~а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі;\~б) якщо її учасниками є члени біржі;\~в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.\~Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Як було встановлено, 07 квітня 1997 року між [PERSON] , як продавцем з однієї сторони та [PERSON] , як покупцем з другої сторони укладено договір купівлі-продажу нерухомості за яким продавець продав, а покупець придбав об`єкт нерухомості квартиру [ADDRESS] . Зазначений договір укладено на Херсонській Товарній біржі «Ізумруд», за №4-102 від 30.04.1997 та зареєстровано у Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації 06.05.1997 в реєстровій книзі № 201, за реєстровим № 35622. Також в договорі вказано, що у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», цей договір зареєстровано в журналі реєстрації біржових правочинів за № 4-102 від 30.04.1997. Право власності на вказану вище квартиру зареєстровано у Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації 06.05.1997 в реєстровій книзі № 201, за реєстровим № 35622. Разом із цим, відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення цього правочину. Так, договір купівлі-продажу житлового будинку не був посвідчений нотаріально, а він був укладений та зареєстрований на біржі 30.04.1997. Вказані правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином одночасно нормами ЦК УРСР 1963 року та Законом України «Про товарну біржу», тобто існувала колізія норм права. Враховуючи доктрину пріоритетності спеціальних норм права над загальними, а також ті обставини, що Закон України «Про товарну біржу» було прийнято в 1991 року, а ЦК УРСР діяв з 1963 року, суд вважає, що на момент укладення та реєстрації на товарній біржі договору купівлі-продажу житлового будинку, слід було керуватися перед усім нормами Закону України «Про товарну біржу», який дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення. Таким чином, судом встановлено, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. З моменту укладення договору і по теперішній час жодна із сторін не заявила про недійсність правочину купівлі-продажу житлового будинку. Однак, договір купівлі-продажу квартири не було посвідчено нотаріально, а було укладено та зареєстровано відповідно до діючого на час укладення договору законодавства на товарній біржі. На підставі вищевикладеного, аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання дійсним договору купівлі-продажу. При вирішенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири, як на частку у спільному сумісному майні подружжя, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Оскільки спірну квартиру придбано у період перебування у шлюбі та презумпцію спільної сумісної власності не спростовано, суд приходить до висновку, що вказана квартира є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно зі статтями 63 та 70 СК України, чинними на час вирішення питання про визнання за позивачем права на частку у спільній сумісній власності, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, а їх частки вважаються рівними. Оскільки принцип рівності часток подружжя, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, суд приходить до висновку, що частки кожного із них, як співвласників квартири є рівними, і позивачу на праві приватної власності належить 1/2 частка спірної квартири, тому в цій частині, враховуючи межі заявлених вимог, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2926 гривні 20 копійок.. На підставі викладеного,

Outcome: approved