Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 24.10.2023 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона є власником 2/5 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.11.1988 державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2/4935, відповідачки, які є її доньками, не проживають у вказаній частині будинку, а саме: [PERSON] з 1996 року, а [PERSON] з 2012 року, їх місцезнаходження позивачці не відомо, їх реєстрація чинить позивачці перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні будинком. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.12.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.02.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.07.2024 постановлено провести розгляд справи в заочному порядку. Аргументи учасників справи Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви від 22.07.2024 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] є власником 2/5 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.11.1988 державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2/4935, що підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 13.06.2024 № 375. Згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи Державної міграційної служби України в Одеській області від 05.12.2023, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 26.04.1996 за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи Державної міграційної служби України в Одеській області від 05.12.2023, [PERSON] , [INFO] зареєстрована з 30.07.2003 за адресою: [ADDRESS] . Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1, 2, ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачки є членами сім`ї власника вищевказаної частини будинку, фактично за спірною адресою понад встановлені законом строки не проживають, отже втратили право користування вищевказаним майном, їх реєстрація чинить позивачці як власнику перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належним їй майном, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Outcome: approved