Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

01 квітня 2024 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2024 року №161/2440/24, ухвалено стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що існують підстави для зменшення розміру та порядку стягнення аліментів, оскільки на його утримання перебувають батьки, які є особи з інвалідністю ІІІ групи. Також вказує, що сплачує аліменти на доньку від іншого шлюбу. З наведених вище підстав просить суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, а саме стягувати їх у твердій грошовій сумі у розмірі 4\~000,00 грн. У письмовому відзиві на позов відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. Вказує, що відсутні правові підстави для зменшення розміру аліментів. У відповіді на відзив позивач фактично повторив доводи свого позову. Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. З матеріалів справи слідує, що судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2024 року №161/2440/24, ухвалено стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працевлаштований а ТОВ «ЛРЗ «Мотор», його середній заробіток за період з січня по березень 2024 року становив близько 50\~000,00 грн., згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків. Також, згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2014 року №569/10661/14-ц, з позивача [PERSON] стягується аліменти на утримання доньки від іншого шлюбу [PERSON] у розмірі 350,00 грн. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. В першу чергу суд звертає увагу на положення частини третьої статті 181 СК України, які передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, саме одержувач аліментів має виключне право вибору способу їх стягнення у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів. Платник аліментів не наділений правом ініціювати перегляд способу стягнення аліментів, а лише може просити суд змінити їх розмір. Зокрема, частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, законодавство передбачає вичерпний перелік підстав для зменшення розміру аліментів, які були присуджені судом. Проаналізувавши наведені позивачем доводи про його матеріальний та сімейний стан, суд дійшов висновку, що відсутні будь-які правові підстави для зміни розміру присуджених судом аліментів у вигляді 1/4 частки від його заробітку. Так, позивач є дієздатною, повнолітньою та працевлаштованою особою, має середній рівень доходів у 50\~000,00 грн. щомісячно. Доказів того, що саме на утриманні позивача перебувають його батьки, які мають інвалідність ІІІ групи, позивач суду не надав. Сам по собі факт реєстрації місця проживання з батьками не свідчить, що вони є членами однієї сім`ї, тобто, мають спільний побут, спільні права, обов`язки та спільний бюджет. Медичні документи батьків не містяться відомостей про те, що вони потребують постійного стороннього догляду. Будь-яких доказів придбання батькам ліків, продуктів харчування чи інших засобів існування, позивач суду не надав. Також, з наданих позивачем відомостей про розмір пенсії батьків слідує, що на двох вони отримують в середньому пенсію у розмірі 8\~500,00 грн., що цілком достатньо для забезпечення та проживання двох непрацездатних осіб, адже більше ніж у два рази перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом. Що стосується доводів позивача про наявність інших утриманців, то суд зазначає, що розмір присуджених з нього аліментів на іншу дитину у 340,00 грн. становить 68/1000 частки його середньомісячного заробітку. Навіть якщо припустити, що позивач надає добровільно близько 3\~000,00 грн. іншій дитині щомісячно, як він вказує у позові, це становить лише 6/100 частки його заробітку у 50\~000,00 грн. щомісяця. Також суд звертає увагу, що позивач просить суд стягувати з нього 4\~000,00 грн. аліментів щомісячно на спільну дитину з відповідачем, на іншу дитину, як він вказує, він добровільно сплачує 3\~000,00 грн., тобто, пропонує, щоб з нього всього стягувалося 7\~000,00 грн. аліментів на двох дітей, що становить 14/100 від його заробітку у 50\~000,00 грн. щомісяця. Сторона позивача не пояснює суду, якою нормою законодавства передбачена можливість сплати аліментів на двох дітей у розмірі значно меншому, ніж 1/3 частки його заробітку. Фактично всі доводи позивача зводяться до бажання сплачувати аліменти, які непропорційно менші його середнього заробітку на місяць, тим самим ухилившись від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно належного утримання дитини. Також сторона позивача будь-яких доводів з приводу того, чому аліменти мають стягуватися саме у твердій сумі, а не у частці від заробітку, не навела. Отже, оскільки чинним законодавством не передбачено право платника аліментів ініціювати питання про зміну способу стягнення аліментів, враховуючи, що присуджений судовим наказом розмір аліментів відповідає матеріальному та сімейному стані позивача, не обмежить у праві на отримання аліментів дитину від іншого шлюбу, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed