Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 10.04.2020 року вона познайомилась з відповідачем, після чого почали проводити час разом та за кілька днів почали жити разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вони проживали разом з батьками відповідача. Протягом всього часу сумісного проживання, вона з відповідачем планували укласти законний шлюб, однак через непорозуміння в поглядах на подружнє життя а також через надмірний вплив батьків відповідача на [PERSON] вона була змушена залишити будинок батьків відповідача та оселилась в м. Одеса, де згодом дізналась про свою вагітність. Про свою вагітність одразу повідомила [PERSON] , внаслідок чого почали налагоджуватись стосунки, але таке тривало дуже короткий період часу, трохи більше одного тижня. Після чого відповідач знов піддавшись впливу своїх батьків почав запевняти її в тому, що дитина не його і він не має наміру ставати батьком та одружуватись. В подальшому стосунки між ними погіршились, що відповідач взагалі не виходив на зв`язок. [INFO] народилась донька [PERSON] . Після народження доньки відповідач відмовився подати заяву до органу РАЦС про зазначення його батьком дитини, тому донька була записана в порядку ст. 135 СК України, тобто відомості про батька буди записані зі слів матері, в зв`язку з чим вона й звернулась до суду із даним позовом. 23 червня 2023 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.32-33). 08 листопада 2023 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області було задоволено клопотання про призначення судової молекулярної генетичної експертизи, на час проведення експертизи провадження по справі було зупинено (а.с.51-52). 28\~березня 2024\~рокуухвалою Біляївського районного суду Одеської області поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.71). В підготовче судове засідання з`явились позивачка та її представник на позові наполягали та просили справу задовільнити. В підготовче судове засідання з`явився відповідач позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв`язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги, з огляду на наступне. Судом встановлено,\~що [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] зареєстроване Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.5). Однак, відповідач відмовився записуватись у свідоцтві про народження як батько дитини. Прізвище, ім`я та по батькові доньки було записано відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері, а саме: батьками [PERSON] [INFO] записані [PERSON] та [PERSON] , оскільки шлюб між ними не було офіційно зареєстровано. В матеріалах справи наявний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст.135 СК України, з якого вбачається, що батьком дитини записано [PERSON] (а.с.9). Згідно висновку експерта №77 від 20.02.2024р. судово медичної молекулярно генетичної експертизи, (аналіз ДНК на батьківство), встановлено, що громадянин [PERSON] [INFO] , може являтись біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] [INFO] , з ймовірністю 99,9999999 % таким чином, батьківство практично доведене (а.с.64-69). За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181, ст. 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 СК України, передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України). Відповідно до роз`яснення п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому при наявності кількох дітей у відповідача суд повинен виходити із рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання з тим, щоб одна дитина не перебувала і гіршому становищі порівняно з іншою. Пунктом 3 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що судом було достовірно встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов про встановлення батьківства та стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( ч.1 ст. 141 ЦПК).

Outcome: approved