Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

І. Суть спору Позивачка [PERSON] звернулася до Іваничівського районного суду Волинської області із цивільним позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого мають двох повнолітніх дітей. Спочатку сімейне життя з відповідачем складалось добре, проте, з часом, почали виникати непорозуміння внаслідок того, що кожен із подружжя мав різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони перестали розуміти один одного, стосунки стали погіршуватись. Намагання зберегти сім`ю, ні до чого не приводило, подружжя не могло домовитись у прийнятті спільних рішень, що провокувало до чергової сварки. Такі відносини тривали певний час, що врешті-решт, привело до повного розпаду їхньої сім`ї та проживання нарізно. Сторони проживають окремо, та не ведуть спільного господарства, мають окремий побут і не підтримують жодних стосунків. Фактично сім`я вже розпалась, позивачка з відповідачем стали чужими людьми і не мають спільних інтересів, а їхній шлюб носить лише формальний характер. Крім того, позивачка вважає, що надання строку на примирення не виправить їхні з відповідачем відносини, оскільки вказані вище обставини тривають протягом тривалого часу, а спроби примирення не дали жодних результатів. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. З огляду на такі обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Понесені у цій справі судові витрати просить залишити за нею. ІІ. Позиція учасників справи У судове засідання позивачка не прибула. 24.06.2024 від [PERSON] надійшла заява про здійснення розгляду справи без її участі, підтримання позовних вимог та прохання такі задовольнити. Відповідач в судове засідання також не прибув. У матеріалах справи міститься заява відповідача від 24.06.2024 про здійснення розгляду справи без його участі за наявними матеріалами справи, позов визнає і не заперечує щодо його задоволення. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 19.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання 03.07.2024 належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, учасники справи не прибули. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Сторони скористалися наданим їм правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Обставини справи, встановлені судом З 27.10.1979 сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано [INFO] за актовим записом № 1403, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.10.1979 (а.с.7). Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] . Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивачки, спочатку сімейне життя з відповідачем складалось добре, проте, з часом, почали виникати непорозуміння внаслідок того, що кожен із подружжя мав різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони перестали розуміти один одного, стосунки стали погіршуватись. Намагання зберегти сім`ю, ні до чого не приводило, подружжя не могло домовитись у прийнятті спільних рішень, що провокувало до чергової сварки. Такі відносини тривали певний час, що врешті-решт, привело до повного розпаду їхньої сім`ї та окреме проживання. Вже тривалий час сторони проживають окремо, та не ведуть спільного господарства, мають окремий побут і не підтримують жодних стосунків. Фактично сім`я вже розпалась, позивачка з відповідачем стали чужими людьми і не мають спільних інтересів, а їхній шлюб носить лише формальний характер. Крім того, позивачка вважає, що надання строку на примирення не виправить їхні з відповідачем відносини, оскільки вказані вище обставини тривають протягом тривалого часу, а спроби примирення не дали жодних результатів. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. З огляду на такі обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Понесені у цій справі судові витрати просить залишити за нею. Відповідач визнає позов у повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ст. 51 Конституції Українита ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з правлюдини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006року у справі "Проніна проти України"). VI. Висновки суду Враховуючи, що сторони не підтримують шлюбних стосунків протягом тривалого часу та не відновлюють сімейних відносин, не мають спільної згоди щодо примирення, вбачаються підстави, що свідчать про стійкий розлад подружніх стосунків. З урахуванням приписів Сімейного Кодексу України щодо вільності шлюбу, встановлених судом обставин щодо фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами та припинення сторонами ведення спільного господарства, категоричної позиції позивача та, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, суд переконаний, що суд дійшов переконання, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а, оскільки, шлюб між сторонами існує формально, то згідно з ст.112 Сімейного кодексу України наявні всі підстави для розірвання такого. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує його права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно із ст.113 СК України суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу - [PERSON] , за вказівкою останньої. VII. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи клопотання позивачки, суд вважає за можливе таке задовольнити та залишити судові витрати за позивачкою.

Outcome: approved