Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

05.06.2024 р. [PERSON] звернулася з позовом до Ріпкинської територіальної громади в особі Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) розміром 4,76 га в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності КСП ім. Карла Маркса с. Високинь, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0203989, виданого на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації від 10.06.1996 р. № 209 на ім`я [PERSON] та зареєстрованого 24.10.1996 р. за № 252 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Карла Маркса, в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 4,76 умовних кадастрових гектарах по КСП ім. Карла Маркса с. Високинь на території Малолиственського старостинського округу Ріпкинської селищної ради (раніше Пушкарівської сільської ради) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0203989, виданого на його ім?я. На підставі заяви позивача 27.01.2021 р. державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори, в. о. державного нотаріуса Ріпкинської районної державної нотаріальної контори Підгайною О. І. було заведено спадкову справу № 7/2021 до майна померлого [PERSON] . Довідкою від 20.03.2024 р. № 70/02-14 позивачу було відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] на право на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії ЧН № 0203989, виданого на ім?я спадкодавця, з причини ненадання оригіналу зазначеного сертифіката, який підтверджує право [PERSON] на земельну частку (пай) по КСП ім. Карла Маркса с. Високинь, а такожу зв?язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують родинні відносини позивача зі спадкодавцем. Таким чином, оскільки оригінал сертифіката, виданого на\~ім?я [PERSON] , було втрачено, а дублікат вищевказаного документа не може бути виданий, в зв`язку з тим, що згідно Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» за його видачею міг звернутися лише власник, на ім`я якого було видано оригінал втраченого або зіпсованого документа, крім того, на сьогоднішній день сертифікати на право на земельну частку (пай) взагалі не видаються, то позивач позбавлена можливості іншим шляхом, окрім звернення до суду, довести своє право на земельну частку (пай). Справу передано глоовуючому судді 05.06.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.06.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Проведення підготовчого судового засідання призначено на 08.07.2024 р. Витребувано від Ріпкинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області копію спадкової справи № 7/2021, зеведеної після померлого [INFO] [PERSON] . 18.06.2024 р. від Ріпкинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області\~надійшла відповідь, зареєстрована за вх. № 2327/24, та надана копія спадкової справи. 20.06.2024 р. надійшла заява від Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про розгляд справи без участі її представника, зареєстроване за вх. № 2376/24, в якій зазначено, що стосовно задоволення заявлених вимог не заперечують. 27.06.2024 р. від [PERSON] надійшла заява, зареєстрована за вх. № 2494/24, про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 27.06.2024 р. від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі за наявними у справі доказами, у якій зазначається про підтримання заявлених позовних вимог у повному обсязі, зареєстрована за вх. № 2503/24. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с. Високинь Ріпкинського району Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 16). Згідно витягу зі Спадкового реєстру від 05.11.2020 р. № 62347813, [PERSON] за життя не було складено заповіту (а. с. 18). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63319877 від 27.01.2021 р., виданому нотаріусом при заведенні спадкової справи після [PERSON] , зазначено, що спадкодавець народився в с. Високинь Ріпкинського району Чернігівської області (а. с. 17). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00028263078 від 22.10.2020 р. дошлюбне призвіще позивача [PERSON] (а. с. 20-22). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.09.1956 р. [PERSON] народилася [INFO] в с. Високинь Ріпкинського району Чернігівської області. Дані про батька у свідоцтві відсутні (а. с. 23). Батьки позивача, хоч і не були у шлюбі, проте проживали разом. Позивач була зареєстрована та постійно проживала разом з батьком до самої його смерті, а потім ще 20 років у його будинку. Зазначене підтверджується довідкою Пушкарівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 29.09.2020 р. № 149. Крім того в довідці зазначено, що на момент смерті [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з ним була зареєстрована дочка [PERSON] , 1956 р. н., яка проживала за даною адресою до 26.07.2018 р. (а. с. 19). Із пояснень [PERSON] та [PERSON] , які народилися і все життя прожили в с. Високинь, що підтверджується копіями їх паспортів, добре знали позивача і спадкодавця, вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно за життя являвся рідним батьком [PERSON] , [INFO] (а. с. 24-31). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 23.08.2023 р. № 29-25-0.3-4202/2-23 дійсно на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Ріпкинської РДА від 10.06.1996 р. № 209 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0203989 по КСП ім. Карла Маркса с. Високинь, зареєстрований 24.10.1996 р. за № 252 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Карла Маркса (а. с. 32) Оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) було втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Життя Полісся» від 24.08.2023 р. № 34 (10209) (а. с. 34) Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 23.08.2023 р. № 29-25-0.3-4202/2-23, [PERSON] державний акт на право на земельну ділянку взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) не видавався, земельна ділянка у власність не передавалася, її межі на місцевості не виділялися. (а. с. 32) Як вбачається з копії довідки виданої 20.03.2024 р. державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори в. о. державного нотаріуса Ріпкинської державної нотаріальної контори Підгайною О. І. № 70/02-14, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем та документи на право власності на право на земельну частку (пай) (а. с. 14). Надаючи оцінку обставинам справи, суд зазначає про наступне. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Захист прав спадкоємців на отримання в порядку спадкування земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону, здійснюється в порядку\~ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності, шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай), в порядку спадкування. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України 1990 року в редакції, чинній на час відкриття спадщини, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. За положеннями ст. ст. 1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. З огляду на безумовне визнання відповідачем позову та відсутність у матеріалах справи суперечностей та протиріч, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем правомірно. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак на користь позивача підлягають поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved