Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , та просить розірвати шлюб, який зареєстрований у Дніпровському районному управлінні юстиції м. Києва 08.02.2003, актовий запис за № 123. Позовна заява мотивована тим, що між позивачем та відповідачкою виникла психологічна несумісність, що призводить до частих конфліктів і сварок, сторони втратили почуття любові один до одного. Спільне господарство позивач та відповідач не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Рішення про розірвання шлюбу подружжя прийняло остаточно і змінювати його не має намірів, примирення неможливе. Сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Спору щодо визначення місця проживання дитини між сторонами не має. Ухвалою суду від 09.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, вимоги позову підтримав та просив задовольнити з викладених обставин. Представник відповідача подала до суду заяву у якій вимоги позову визнала та проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, у порядку спрощеного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції про, що в книзі реєстрації актів про одруження 08.02.2003 зроблено відповідний запис № 123. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини змінено на [PERSON] . Сторони мають спільну неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Спору щодо визначення проживання дитини сторони не мають. Позивач та відповідач не ведуть спільне господарство, сторони бажають розірвати шлюб, на розірванні шлюбу наполягають. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач скористався даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачкою. Приймаючи до уваги заяви представників сторін, суд вважає, що причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, відтак, суд приходить висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved