Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 12 листопада 1992 року у відділі загсу Бориславського міськвиконкому Львівської області, актовий запис №268. У їхньому шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім. Спільне життя з відповідачем [PERSON] не склалось, оскільки останній зловживав алкоголем. Після шести років спільного подружнього життя, вони почали жити окремо. Отримавши травму ноги в Москві в 2003 році внаслідок ДТП, відповідач повернувся жити в дім батьків, де і проживає по сьогоднішній день. З того часу сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують. Ухвалою судді Бориславського міського суду від 03 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, подала заяву від 10 липня 2024 року, у якій просить розглянути справу без її участі, позов про розірвання шлюбу підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява від 10 липня 2024 року, відповідно до якої відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За змістом ч.ч.3, 4 ст.\~56\~СК України: кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та\~особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Як установлено судом, шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований 12 листопада 1992 року у відділі загсу Бориславського міськвиконкому Львівської області, актовий запис №268, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12 листопада 1992 року. Подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім. Суд установив, що сім`я сторін розпалася, перебування їх у шлюбі є формальним, примирення не можливе. З 2003 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Причиною розпаду сім`ї стало те, що відповідач зловживав алкоголем. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно, та її збереження за таких обставин суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч.4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання позовних вимог і доходить висновку про задоволення позову. При зверненні до суду з позовом позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі ч.1 ст.142\~ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову, що становить 605,60 грн, а решта судового збору в розмірі 605,60 грн, сплаченого згідно з квитанцією №202 від 26 червня 2024 (сплачено в АТ «Ощадбанк»), підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved