Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що з вересня 2005 року вона мешкає в комунальній квартирі за адресою: [ADDRESS] , в якій 49/100 частин належать на праві спільної часткової власності її рідному дядькові [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 серпня 2012 року, посвідченого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області. Інші 51/100 частин комунальної квартири належать на праві спільної часткової власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 17 листопада 2020 року приватним нотаріусом Гонтаренко С.Л. На час отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 серпня 2012 року [PERSON] постійно проживав в АРК Крим, м. Євпаторія, і він приїжджав до м. Люботин лише для оформлення документів на спадщину після своєї матері [PERSON] . На той час помешкання в квартирі потребували проведення ремонтних робіт для підтримання належних умов для проживання в ній. Але від моменту смерті своєї матері [PERSON] долею квартири не цікавився, на її, [PERSON] , прохання зробити ремонт в квартири, відповів лише тим, що у нього немає на це грошей, і що вона може за бажанням зробити ремонт в квартирі самостійно. Перед тим, як повернути до дому, [PERSON] залишив їй правовстановлюючі документи на квартиру і сказав, що вона може робити х квартирою усе що завгодно, бо ця квартира його зовсім не цікавить, та навіть пообіцяв переоформити свою частку квартири на неї. Але від початку 2014 року вона, [PERSON] , припинила свідкування з [PERSON] , який залишився проживати в м. Євпаторія АР Крим через його політичні погляди щодо загарбницьких дій російської федерації. За період з 2012 року нею, [PERSON] , у квартирі ремонтні та оздоблювальні роботи, прокладений водогін і каналізація в квартирі, улаштований санвузол, замінено електропроводку і встановлено лічильних електроенергії. Вона безперервно і відкрито володіє та користується частиною квартири, в якій проживає від 2005 року, та власним коштом оплачує комунальні послуги, тому вважає, що набула право власності на частину квартири правомірно, в порядку набувальної давності. Ухвалою від 20 травня 2024 року було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. У визначений судом строк відповідач [PERSON] відзив не подав, третя особа [PERSON] письмових пояснень також не подала. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, але від її представника [PERSON] надійшла заява про підтримання позовних вимог, в якій вона просила їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] і третя особа [PERSON] в судове засідання викликалися шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Але в судове засідання відповідач і третя особа не з`явились, причини їх неявки суду невідомі. Враховуючи неявку відповідача [PERSON] , який своєчасно та у належний спосіб був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, та який відзив на позов не подав, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за наявними в ній матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, в судовому засіданні встановив наступне. Спірною є комунальна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована в 49/100 частинах на ім`я [PERSON] , який є відповідачем в справі, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 15 серпня 2012 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за реєстр. № 3-657, та в інших 51/100 частинах на ім`я [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 17 листопада 2020 року приватним нотаріусом ХРНО Гонтаренко С.Л. за реєстр. № 1574, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 373099308 від 05 квітня 2024 року. Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого ФОП [PERSON] станом на 12 вересня 2023 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , має загальну площу 75,00 кв.м, у тому числі житлову площу 44,00 кв.м, та в ній улаштоване приміщення загального користування коридор площею 7,50 кв.м, через який здійснюється прохід від вхідних дверей до окремих ізольованих один від одного приміщень, які фактично утворюють окремі квартири. В довідці від 11 вересня 2023 року, складеній ФОП [PERSON] за результатами обстеження квартири в процесі інвентаризації, вказано, що в квартирі самочинні перепланування чи реконструкції відсутні, і що 49/100 частин комунальної квартири фактично складається з двох житлових кімнат з відповідною частиною приміщень загального користування площею 35,30 кв.м, в тому числі житловою площею 23,40 кв.м. З тексту свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 15 серпня 2012 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за реєстр. № 3-657, представленого позивачем [PERSON] , вбачається, що співвласник спірної квартири [PERSON] успадкував 49/100 частин цієї квартири після смерті попереднього співвласника [PERSON] , яка була його матір`ю, та яка померла [INFO] . На час посвідчення свідоцтва [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з записами реєстру Люботинської територіальної громади позивач [PERSON] з 29 вересня 2005 року постійно зареєстрована і проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Позивачем [PERSON] представлений акт від 25 квітня 2024 року, складений депутатом Любоитнської міської ради Харківської області Ольховським С.В. за участю осіб [PERSON] і [PERSON] , які мешкають по сусідству з [PERSON] . Цим актом підтверджується те, що [PERSON] як до, так і після набуття у власність частини квартири [ADDRESS] після смерті своєї матері [PERSON] , в цій квартири ніколи не проживав та не з`являвся в ній; і що в цій квартирі безперервно проживає лише [PERSON] зі своїми дітьми, і нею за власні кошти зроблений ремонт в квартирі, замінені електропроводка і котел опалення, проведені водопровід і каналізація, улаштований санвузол. Також позивачем [PERSON] представлені суду чисельні квитанції про оплату нею вартості житлово-комунальних послуг, які надавались їй як споживачу. В досліджених квитанціях, які охоплюють період з червня 2011 року і до березня 2024 року, споживачем житлово-комунальних послуг вказана саме [PERSON] , на її ім`я зареєстровані особові рахунки. Отже, як на момент набуття права власності відповідачем [PERSON] на спадщини у виді 49/100 частин спірної комунальної квартири, такі і після тримання ним 15 серпня 2012 року свідоцтва про право власності на вказану частину квартири як спадщину за заповітом, позивач [PERSON] не лише постійно проживає в спірній частині квартири, а й користується нею на законних підставах і відкрито володіє. Доводи позивача [PERSON] про те, що [PERSON] після оформлення права власності на частину квартири передав право користування і володіння своєю частиною квартири позивачу, суд вважає достовірними, оскільки позивач має в своєму розпорядженні свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 серпня 2012 року, видане на ім`я [PERSON] , яке вона могла отримати саме від спадкоємця. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Враховуючи те, що [PERSON] з дозволу [PERSON] набула право повноцінного розпорядження і володіння частиною спірної квартири, в якій тривалий час була і залишається зареєстрованою як її мешканець, та з 2012 року відкрито та безперервно володіє спірною частиною квартири і, що ніхто не заявив про свої права на спірну частину будинку, суд задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved