Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

До Деснянського районного суду міста Києва звернулась [PERSON] ( [ADDRESS] ) з позовною заявою до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Свою позовну заяву позивач обґрунтував наступним. Між [PERSON] та [PERSON] 31.07.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб, про що складено актовий запис №951. За час подружнього життя в них народилось два сини: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 08.12.2021 Рішенням Деснянського районного суду міста Києва по справі № 754/10300/21 від 08.12.2021 року Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилась проживати з позивачем, а відповідач надавав мінімальні кошти на їх утримання на не регулярній основі, що змусило її звернутися до Деснянського районного суду міста Києва за стягненням аліментів. 09.12.2021 Судовим Наказом Деснянського районного суду міста Києва по справі №754/18630/21 від 09.12.2021 було наказано: Стягнути з Відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. На початку 2023 року у їх сина [PERSON] , почались систематичні болі в колінних суглобах, колючий біль в ділянці серця та головний біль, в результаті ретельного обстеження йому було поставлено діагноз: «Синдром множинної дисплазії сполученої тканини. Реактивна артропатія колінних суглобів. Кіфосколіотична постава. Лійкоподібна деформація грудної клітини І ст. Плоскостопість. Хронічний компенсований тонзиліт (копія виписки із амбулаторної картки хворого №1083 від 10.02.2023 року). Починаючи з 2024 [PERSON] в лікувальних цілях відвідує басейн, вартість одного відвідування коштує 700 грн., мінімально необхідна кількість відвідувань 8, тому витрати виключно на басейн складають 700 х 8 = 5600 гри на місяць. В травні 2023 р. у їх другого сина [PERSON] почався знижуватись настрій, зростати тривожність, з`явились панічні напади, тремор рук, порушення сну та проявилась апатія, через, що позивач була змушена звернутись до дитячого психіатра. Після лікування стан покращився. Однак з в вересні 2023 р. стан знов почав погіршуватись: знов почав знижуватись настрій, зростати тривога, порушився нічний сон, стало важко навчатися, в результаті чого були змушені повторно звернутися до дитячого психіатра в результаті чого психіатр встановив діагноз: Змішаний тривожно - Репресивний роти). Після проходження курсу лікування стан [PERSON] погіршувався і 25.12.2023 року [PERSON] було госпіталізовано до КПП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» де лікарями було встановлено діагноз: змішаний тривожно - депресивний розлад на фоні резидуально органічної недостатності (копія Епікризу з медичної картки стаціонарного хворого № 16468 відділення №12 від 16.01.2024). Обидва їх сини проживають з позивачем, Відповідач сплачує аліменти згідно Рішення суду, однак після того як захворіли обидва сини коштів на їх утримання та лікування не вистачає, навіть з урахуванням сум сплачених аліментів, оскільки постійні відвідування лікарів, здача аналізів і оплата ліків фактично перевищують розмір самих аліментів. У зв`язку з тим, що батько дітей в більшості випадків ухиляється від надання коштів на лікування синів та ігнорує повідомлення позивача з проханням допомоги в даному питанні, вона вимушена звернутися з позовом про стягнення додаткових витрат на дітей. Всі її звернення до Відповідача з проханням надати додаткову фінансову допомогу на утримання синів, часто ігнорується ним (даний факт підтверджується роздруківкою наших смс-повідомлень з додатків Telegram та Viber). Після того як у синів почалися проблеми зі здоров`ям вони потребують систематичного лікування і обстеження, коштів на належне їх утримання не вистачає. Як зазначалося вище у її синів є проблеми зі здоров`ям, які потребують систематичного лікування. У [PERSON] проблеми з суглобами внаслідок чого йому призначене комплексне лікування і профілактика у тому числі йому необхідно відвідувати басейн. [PERSON] має захворювання психічного характеру з медикаментозним лікуванням і необхідністю відвідувати психіатра (копії Консультативного висновку лікаря-психіатра та Консультація лікаря офтальмолога - додаються). Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Так як зазначалося вище, копії документів про наявність захворювань у дітей додаються. Враховуючи все вище викладене та додані позивачем документи можна дійти висновку, що є всі підстави стягнути з Відповідача додаткові витрат на утримання наших синів в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. на кожну дитину починаючи з дати звернення до суду. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року Відкрити провадження в справі. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 27.05.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він повністю заперечує проти задоволення позову, виходячи з наступного. Вважає, вимоги в частині стягнення з нього додаткових витрат на повнолітнього [PERSON] ( [INFO] ) є незаконними. Так, як він ніколи не відмовлявся від свої дітей та їх утриманні. Він відповідальний за своїх дітей, матеріально та морально їх підтримує понад кошти, що стягуються з нього як аліменти. Він ніколи не просив звіту від позивачки щодо витрат за аліменти. На звернення до нього дітей, придбати дійсно необхідну річ, він намагається реагувати. Зокрема, у 2023 році на його кошти: придбано комп`ютер для [PERSON] та [PERSON] , який коштував біля 30 000 грн.; також у 2023 році придбано велосипед для [PERSON] ( [INFO] ) за 8000 грн.; у 2024 придбано телефон для [PERSON] за 8000 грн. Також ним було частково сплачено за навчання [PERSON] у Державному торговельно-економічному університеті (8000 грн.) та проведення [PERSON] рентгенівської комп`ютерної томографії (4000 грн.). Крім того, хоче зазначити, що на початку 2024 року, до свого повноліття, [PERSON] потрапив до лікарні із переломом щелепи. Дана травма потребувала хірургічного втручання під загальним наркозом. Операції були успішно виконані. При цьому він кожен день відвідував сина у лікарні та повністю оплатив лікування (близько 10000-12000 грн.). Він вчасно сплачує аліменти та не має заборгованостей. За період з травня 2023 року по квітень 2024 року сплачені аліменти складають 158355,14 грн. (довідка про доходи №56 від 17.05.2024 р.). Відповідач намагається, періодично перерахувати кошти своїм дітям для придбання ліків та на поточний рахунок їх витрат, на їх особисті картки № [NUMBER] (карта [PERSON]) та № [NUMBER] (карта [PERSON]). Також періодично намагаюсь поповнити телефонні рахунки дітей. Доказом є 78 Платіжних інструкцій (роздруківок) з його банківської карти про перерахунок коштів на картки, на загальну суму 13855,00 грн., за останній рік. Тобто, він платить 1/3 частину аліментів від своєї заробітної плати - це близько 12-13 тис. грн. щомісячно і додатково, постійно, підтримує своїх дітей в межах коштів, що має. При цьому, орендуючи житло у місті Києві за 5000 грн./щомісяця+комунальні послуги, він приймає безпосередню участь в опіці над дітьми - періодично ходить по лікарям, купує ліки, намагається вирішити їх питання з навчанням та розвитком чи якось допомогти. І цей позов став для нього несподіванкою. Щодо хвороби [PERSON] ( [INFO] ) та додаткових витрат на басейн зазначає наступне. Ні позовна заява, ні додані документи не містять рекомендації чи направлення лікаря на заняття в басейні, з вказівкою строку такого відвідування. З єдиного документа - чека, видно що [PERSON] відвідав 1 заняття з плаванням з тренером в Палаці підводного спорту. Зазначає: у Києві наявні басейни з медичним персоналом, що спеціалізується на наданні допомоги при певних захворюваннях і такі заняття безкоштовні, за направленням лікаря. Звертає увагу суду, вказаний басейн не є спеціалізованим, з медичним персоналом, який лікує хворобу. Це звичайний басейн для заняття спортом. В басейні можна займатися плаванням з тренером чи індивідуально. При цьому, відповідно до цін на відвідування в Палаці підводного спорту, одноразове відвідування басейну складає 150-200 грн., з тренером - 700 грн. Щодо позовних вимог в частині додаткових витрат на [PERSON] ( [INFO] ) вважає, що позовні вимоги визначено не коректно і суд не вправі самостійно їх змінити. Зокрема вимога звучить так: стягнути з нього «додаткові витрати на дитину [PERSON] [INFO] », у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з 03.04.2024 року». Вочевидь: не правильно вказана дата народження [PERSON] ; не зазначено строк (період) впродовж якого необхідно проводити такі стягнення. Визначення додаткових витрат постійно не є безмежним, постійним та прогнозованим і обмежується повноліттям дитини. Це не враховано позивачем і така вимога (до повноліття) не стоїть. Більше того, постійні витрати можуть мати місце, виключно, якщо хвороба прогнозована і невиліковні чи довготривала-її не можливо подолати до повноліття дитини. В їх випадку, з нього стягуються кошти не на ліки, а на відвідування басейну, та й ще не спеціалізованого, а з тренером-вчителем плавання! Позивачка, на підтвердження факту стягнення з нього постійних витрат на відвідування [PERSON] басейна до його повноліття, не навела жодного доказу про таку потребу та про те, що [PERSON] , дійсно, буде вчитися плавати 2 роки (!), з вчителем! Такі витрати не прогнозовані! Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Щодо приєднання роздруківки смс- повідомлень. Вважає цю «переписку» неналежним доказом та просить суд надати їй критичну оцінку. Оскільки має відредаговані витяги-звернення позивачки до нього без роздруківки його відповідей на ці звернення. Крім того, при великому навантажені на роботі, він рідко має змогу відповідати текстовими повідомленнями. Для вирішення питання найчастіше телефонує людині. З цієї переписки не можемо зрозуміти ні його відповідей, ні його дій. Натомість, він ніколи не відмовлявся від допомоги своїм дітям. Позивач не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та не надала докази на підтвердження його ухилення від сплати додаткових витрат та/або утримання їх дітей. 05.07.2024 року позивачем надано Відповідь на відзив, відповідно до якого надала роз`яснення на заперечення Відповідача, а саме: наголосила, що вона не аліменти стягує з Відповідача а додаткові витрати на лікування синів. Протоколом судового засідання від 19.06.2024 року задоволено клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечувала щодо розгляду в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду подано клопотання про розгляд справи без його участі. Проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позовну зяаву. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.07.2004 року, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08.12.2021 року. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 29.04.2006, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 09.12.2008. Вирішуючи даний спір суд виходить з такого. Частиною 2 статті 51 Конституції України та статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII(дата набуття чинності для України: 27.09.1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Відповідно до вимог ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також з той батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду,з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Предметом доказування в справах даної категорії є наявність особливих обставин для понесення додаткових витрат, інших істотних обставин. Спір між батьками щодо розміру додаткових витрат може бути вирішено судом. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами. Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 по справі № 6-1489цс17 та від 08 травня 2018 року у справі № 272/118/17. Як зазначалось вище, як на одну з підстав своїх позовних вимог щодо понесення додаткових витрат на утримання їхніх дітей, позивачка покликається на те, що сини мають проблеми зі здоров`ям, які потребують систематичного лікування. Як вбачається з копії виписки із амбулаторної картки хворого №1083 від 10.02.2023 року у [PERSON] було поставлено діагноз: «Синдром множинної дисплазії сполученої тканини. Реактивна артропатія колінних суглобів. Кіфосколіотична постава. Лійкоподібна деформація грудної клітини І ст. Плоскостопість. Хронічний компенсований тонзиліт. Лікарем надано рекомендації: спостереження кардіоревматолога, ортопеда, контроль УЗД суглобів через 2 місяці, траумель 1-т х 3 р/день 1місяць, планова госпіталізація через 6 місяців, кальцій Д3 Нікомед 1 т/день 3 місяці. Як вбачається з копії Консультативного висновку лікаря-психіатра та Консультації лікаря невролога [PERSON] має захворювання психічного характеру з медикаментозним лікуванням і необхідністю відвідування психіатра, згідно з медичної картки стаціонарного хворого № 16468 відділення №12 від 16.01.2024 року [PERSON] було госпіталізовано до КПП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» де лікарями було встановлено діагноз: змішаний тривожно - депресивний розлад на фоні резидуально органічної недостатності. Рекомендації: спостереження психіатра; продовжити лікування: венлафаксін 150 мг вранці, вальпроком хроно по 500 мг. 2 рази (р,в) амісульпірід по 100 мг 3 рази тривало. При необхідності - корекція дози. Психологічна корекція та сімейна психотерапія. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем належними, допустимими та достатніми доказами доведено понесення нею додаткових витрат на дітей, які викликані особливими обставинами. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Суд звертає увагу, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд відносить частину витрат на іншого. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, закріпленому в ст. 141 СК України, суд приходить до переконання, що з відповідача підлягає стягнення додаткових витрат на утримання синів, а відтак позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved