Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Мазур О.С. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя, Позовна заява обґрунтована тим, що 30 серпня 2013 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 397. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2021 у справі № 336/218/21 шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу 22.09.2017 сторонами була придбана квартира [ADDRESS] . Квартира була набута у спільну сумісну власність подружжя на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.2017, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А., зареєстрованого в реєстрі за №3371. Відповідно до умов договору купівлі-продажу покупцем за вказаним договором виступив відповідач [PERSON] . Разом з тим, відповідно до заяви від 22.09.2017 відповідачем отримана згода дружини - [PERSON] на купівлю квартири за кошти, набуті у шлюбі, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А., заяву зареєстровано в реєстрі за №3370. Таким чином, при оформленні права власності на спірну квартиру сторони визначили, що дана квартира має режим спільної сумісної власності. На теперішній час відповідач не визнає за позивачкою право спільної сумісної власності на квартиру, відтак виникла необхідність у зверненні до суду з позовом про поділ майна подружжя. Посилаючись на викладені обставини просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою судді від 29.01.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, витребувано докази, а саме у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. копії договору купівлі-продажу спірної квартири, а також документів, на підставі яких був укладений вказаний договір. 24.04.2024 підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті, про що постановлено ухвалу з занесення до протоколу судового засідання. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Мазур О.С. в судове засідання не з`явились. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, про що суду подала письмову заяву. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Петрик В.В. проти задоволення позовних вимог не заперечували, представник відповідача подав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглянути без його участі та без участі відповідача. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у шлюбі, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 397, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.14). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2021 у справі № 336/218/21 шлюб між сторонами розірвано (а.с.12-13). Згідно з свідоцтвом про зміну імені [PERSON] , [INFO] , 17.12.2021 змінила прізвище на [PERSON] (а.с.15). 22.09.2017 між [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] , та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , реєстровий номер 3371, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А.(а.с.35-36). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири № 3371 від 22.09.2017, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А.(а.с.9). 22.09.2017 [PERSON] надано згоду її чоловікові [PERSON] на купівлю квартири за адресою: [ADDRESS] . Згода посвідчена нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А., реєстровий номер 3370 (а.с.37 зворотна сторона). Вищевказаний договір купівлі-продажу квартири посвідчений на підставі документів щодо права власності продавця на вказану квартиру: рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 2012 року у справі № 0827/4125/12, витягом про державну реєстрацію прав, технічного паспорту на нерухоме майно, документів, що посвідчують особу продавця та покупця (а.с.38-47) Згідно з висновком про ринкову вартість нерухомого майна, вартість квартири за адресою: [ADDRESS] становить 829\~298,00 грн. (а.с.16). Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. №11). Відповідно до п.30 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. Судом встановлено, що спірна квартира була придбана сторонами під час перебування у шлюбі. За домовленістю між сторонами право власності зареєстровано за відповідачем. Вказана квартира відповідно до ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Відповідач проти позовних вимог не заперечив. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що частки позивача та відповідача є рівними, а тому розділяє вищевказане майно на дві рівні частини відповідно. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору у загальному розмірі 4146,49 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved