Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

15.03.2024 року [PERSON] (далі по тексту позивачка) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту відповідач) про стягнення пені (неустойки) та збитків по несплаті аліментів (а.с.1-4). Так, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на її користь: - пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 269\~677,41 грн.; - три проценти річних від простроченої суми аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 25\~501,92 грн.; - витрати пов`язані з розглядом справи. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.03.2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі № 495/2271/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені (неустойки) та збитків по несплаті аліментів. Справу призначено до судового розгляду (а.с.16-17). Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу без її участі. Вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.25). Відповідач [PERSON] , відзив або заперечення на позов [PERSON] до суду не надавав та в судові засідання жодного разу не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Згідно із ч.3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.223 ЦПК України). Частиною 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального\~кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний\~розгляд справи\~суд постановляє\~ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою (ст.281 ЦПК України). Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, відповідач [PERSON] , був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, він тричі не з`явився в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подавав відзив, а позивачка [PERSON] , не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.07.2024 року постановлено розгляд справи № 495/2271/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про\~стягнення пені\~(неустойки)\~та збитків\~по несплаті\~аліментівпровести у заочному порядку. У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається\~з матеріалів\~справи та\~встановлено в\~судовому засіданні,[PERSON] та [PERSON] є батьками двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з [PERSON] та перебувають на її утриманні, що документально підстверджено (а.с.4-6). Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2018 року вирішено стягувати з [PERSON] щомісячно аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 2000 грн. та на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 2000 грн., починаючи з 19.07.2018 року до досягнення дітьми повноліття. Рішення набрало законної сили 13.11.2018 року, але ніяких кроків по добровільному виконанню рішення суду відповідач по справі не зробив. Тому до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області були направлені виконавчі листи Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/6474/18 для примусового виконання рішення суду. 10.10.2019 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дітей у розмірі 2000 гривень щомісяця на кожну дитину, починаючи з 19.07.2018 року та до досягнення дітьми повноліття, копію якої направлено відповідачу для відома. За твердженням позивачки, відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, не вживає заходів щодо ліквідації заборгованості по сплаті аліментів, у зв`язку з чим, позивачка неодноразово зверталася до відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції, відділу ДВС Овідіопольського районного управління юстиції та отримувала інформації про розрахунок заборгованості по аліментах боржника [PERSON] . За ухилення від сплати аліментів відділами ДВС управління юстиції відповідачу винесено постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон України. Ігноруючи вказані вище рішення суду, відповідач ухилявся від сплати аліментів на утримання дітей, через що, станом на 29.02.2024 року виникла заборгованість у сумі 269 677,41 грн. (по Полторак Златі -134838,70 грн., по [PERSON] -134838,71грн.), про що свідчить розрахунок, зроблений державним виконавцем Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі. Згідно розрахунків заборгованості по аліментам ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції розрахована заборгованість по аліментам станом на 01.03.2024 року. Згідно розрахунку\~державного виконавця\~заборгованість по\~сплаті \~аліментів на\~дітей з\~19.07.2018\~року станом\~на 01.03.2024\~року складала\~в цілому\~269\~677,41\~грн.\~(по\~Полторак Златі\~-134838,70\~грн.,\~по Полторак\~Данилу-134838,71грн.),\~тобто 134878,70 грн. на кожну дитину. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Аліменти нараховані з 19.07.2018 року, заборгованість виникла з 01.08.2018 року, розрахуємо пеню станом на 01.03.2024 року. Оскільки заборгованість за 2021 рік склала 24000,0 грн., а пеня не може перевищувати 100% розміру заборгованості, тому до стягнення зараховується сума пені у розмірі 24000,0 грн. на кожну дитину, а на двох дітей 48000,0грн. за 2022 рік. За 2024рік: січень-31 день, лютий-29днів, всього за 2024 рік -60 днів. Пеня за січень 2024 року: 2000,0грн.х1%х 29=20,0х 29дн.=580,0 грн., за лютий 2024 року, станом на 01.03.2024 року, пеня не нараховується. Всього: 580,0 грн. Загальна сума пені за період нарахування аліментів на одну дитину складає: 235500,0грн+405400,0 грн.+317560,0 грн.+229960,0 грн.+142360,0грн.+54760,0грн. +580,0грн. =1386120,0грн., отже на двох дітей відповідно 2772240,0 грн. Оскільки заборгованість по сплаті аліментів за період з 19.07.2018 року по 01.03.2024 року склала 269677,41 грн. (по Полторак Златі -134838,70 грн., по Полторак Данилу-134838,71грн.), а пеня не може перевищувати 100% розміру заборгованості, тому до стягнення зараховується сума пені у розмірі134838,70 грн. на кожну дитину, а на двох дітей, відповідно 269677,41 грн. Зазначений розрахунок відповідає правовій позиції з тексту Постанови КЦС ВС від 19.01.2022 у справі № 711/679/21 (№ в ЄДРСР 102704816), яка прийнята за касаційною скаргою, зміст якої свідчить, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Позивачка вказала, що за 2018 рік сума заборгованості по сплаті аліментів складає 10838,7 грн. на кожну дитину, три відсотки річних 10838,70 х 3% =325,16 грн. для кожної дитини, отже, для двох дітей 650,32 грн; за 2019 рік сума заборгованості по сплаті аліментів складає 34838,7грн. на кожну дитин,. три відсотки річних: 34838,70 х 3% =1045,16 грн. для кожної дитини, отже, для двох дітей 2090,32 грн.; за 2020 рік сума заборгованості по сплаті аліментів складає 58838,7грн. на кожну дитину, три відсотки річних: 58838,70 х 3% =1765,16 грн. для кожної дитини, отже, для двох дітей 3530,32 грн.; за 2021 рік сума заборгованості по сплаті аліментів складає 82838,7грн. на кожну дитину, три відсотки річних: 82838,70 х 3% =2485,16 грн. для кожної дитини, отже, для двох дітей 4970,32 грн.; за 2022 рік сума заборгованості по сплаті аліментів складає 106838,7грн. на кожну дитину, три відсотки річних: 106838,70 х 3% =3205,16 грн. для кожної дитини, отже, для двох дітей 6410,32 грн.; за 2023 рік сума заборгованості по сплаті аліментів складає 130838,7грн. на кожну дитину, три відсотки річних: 130838,70 х 3% =3925,16 грн. для кожної дитини, отже, для двох дітей 7850,32 грн. Всього за 2018 2023 роки три проценти річних на суму заборгованості по сплаті аліментів складають: 650,32+2090,32+3530,32+4970,32+6410,32+7850,32=25501,92 грн. Позивачка зазначила, що за проведеними нею розрахунками, за період з 19.07.2018 року по 01.03.2024 року, неустойка за несвоєчасну сплату аліментів відповідачем на утримання двох малолітніх дітей становить: 269677,41 грн., а три проценти річних від простроченої суми становлять 25501,92 грн. Окрім цього, позивачка зауважила, що відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, хронічних захворювань, які б перешкоджали йому виконувати свій обов`язок щодо утримання дітей не має. Зазначені вище обставини і стали підставою для звернення позивачки до суду з відповідною позовною заявою. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов`язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання. У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.164 Кримінального кодексу України. Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов`язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Водночас, розрахунок пені за прострочення сплати аліментів здійснюється з урахуванням не лише розміру стягуваних щомісячних платежів, а й розміру сплачених аліментів у кожному місяці. Так, згідно правової позиції, викладеної у Постанові ВС від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць із дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Так, згідно розрахунку державного виконавця заборгованість по сплаті аліментів на дітей з 19.07.2018 року станом на 01.03.2024 року складала в цілому 269\~677,41 грн. (а.с.8, 10-11). Суд погоджується з наданим позивачкою розрахунком заборгованості за прострочення сплати аліментів за період з 01.03.2024 року по 01.03.2024 року включно, згідно якого, загальний розмір заборгованості за прострочення сплати аліментів за вказаний період складає 269\~677,41 гривень (по 134\~878,70 грн. на кожну дитину). Оскільки відповідач\~ухиляється від сплати пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 269 677,41 грн., позивака має\~намір стягнути\~з боржника три проценти річних від простроченої суми аліментів. Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави припиняються у разі виконання зобов`язання шляхом його виконання проведеного належним чином. У зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов`язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, немає наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим с будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов язань (вказаний Висновок наведено у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання; є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За змістом ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а чином відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із зобов`язання чи звичаїв ділового обороту Позивачем нараховано 3% річних на суму боргу, який складається з: суми пені за\~несвоєчасну сплатуаліментів- 269 677,41 грн., що становить: 25 501,92грн., про що свідчить розрахунок. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені (неустойки) та збитків по несплаті аліментів, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved