Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

26.03.2024 року позивач [PERSON] звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Авансар» (далі ТОВ «ФК «Авансар»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису №68122 від 28.05.2021 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що 28.05.2021\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенком Є.М.\~видано виконавчий\~напис №68122\~про стягнення\~з неї\~на користь\~ТОВ «ФК\~«Авансар» заборгованості\~у розмірі\~29360,28\~грн.\~Про існування\~виконавчого напису\~позивач дізналася\~20.02.2024\~року,\~коли отримала\~доступ до\~матеріалів виконавчого\~провадження №66862033,\~відкритого приватним\~виконавцем виконавчого\~округу Київської\~області Канцедалом\~О.О.\~Позивач зазначає,\~що зі\~змісту виконавчого\~напису вбачається,\~що вона\~має заборгованість\~за кредитним\~договором №2000461347\~від 18.02.2016\~перед ТОВ\~«ФК «Авансар»,\~якому ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Фагот» відступило\~право вимоги\~на підставі\~договору відступлення\~прав вимоги\~№18/05/2018-3\~від 18.05.2018,\~якому в\~свою чергу\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Плеяда»\~відступило право\~вимоги на\~підставі договору\~відступлення прав\~вимоги №\~3\~від 22.05.2016,\~якому в\~свою чергу\~ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий\~Центр» відступило\~право вимоги\~на підставі\~договору відступлення\~прав вимоги\~№1104\~від 11.04.2016.\~Вказує,\~що жодна\~з цих\~фінансових компаній\~їй не\~відома,\~у жодних\~договірних відносинах\~з жодною\~з них\~не перебуває,\~в зв`язку\~з чим\~позивачу не\~зрозуміло,\~на підставі\~яких документів\~нотаріусом була\~встановлена наявність\~у неї\~безспірної заборгованості\~перед ТОВ\~«ФК «Авансар».\~Заявляє,\~що приватним\~нотаріусом не\~дотримано вимог\~закону при\~винесенні оспорюваного\~виконавчого напису,\~оскільки заборгованість\~пред`явлена до\~стягнення поза\~межами строку\~позовної давності.\~Вважає,\~що виконавчий\~напис №68122,\~вчинений 28.05.2021\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М.,\~необхідно визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~та просить\~суд визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~№68122\~від 28.05.2021\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенка Є.М.,\~про стягнення\~з неї\~на користь\~ТОВ «ФК\~«Авансар» заборгованості\~у розмірі\~29360,28\~грн.,\~та стягнути\~з ТОВ\~«Вердикт Капітал»\~на її\~користь сплачений\~судових збір\~у загальному\~розмірі 1211,20\~грн а\~також витрати\~на професійну\~правничу допомогу\~у загальному\~розмірі 10500\~грн. Позивач та представник позивача адвокат Людвик І.В. у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце його проведення. Представник позивача направила заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, а також висловлено згоду на ухвалення заочного судового рішення, за наявності для того передбачених законодавством підстав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, неодноразово повідомлявся про розгляд справи, а саме на 16.05.2024, 09.07.2024 що підтверджується довідками про доставку смс повідомлень та довідками про доставку електронних повідомлень, що містяться у матеріалах справи. Подав до суду заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, проти задоволення позову по суті не заперечував. (а.с. 61-72, 79-82) Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, неодноразово повідомлявся про розгляд справи, а саме на 16.05.2024, 09.07.2024 що підтверджується поштовим відправленням з відміткою про невручення «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с. 57, 60) Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, неодноразово повідомлявся про розгляд справи, а саме на 16.05.2024, 09.07.2024 що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення особисто. (а.с. 59) Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 21.12.2022 року у справі № 757/15603/19 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «адресат відмовився», «адресат відсутній за вказаною адресою», є належно врученими, в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29.03.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, а також встановлено відповідачу подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Адресою місця реєстрації відповідача є [ADDRESS] . (а.с. 12, 23-24) Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача та третіх осіб про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Копію позовної заяви з додатками відповідачем було отримано 26.03.2024 у електронному кабінеті в підсистемі «Елктронний суд». (а.с. 78) Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 28.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим №68122 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Авансар» в розмірі 29360,28 грн. (а.с. 23) Відповідно до заяви про примусове виконання рішенні від 19.07.2021 №110, відповідач ТОВ «ФК «Авансар» просив третю особу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №68122, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 28.05.2021 про стягнення з позивача [PERSON] коштів у розмірі 29360,28 грн. (а.с. 24) Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. відкрито виконавче провадження №66862033 із примусового виконання виконавчого напису №68122, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 28.05.2021 про стягнення з позивача [PERSON] коштів у розмірі 29360,28 грн. (а.с. 27-29) Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір під страхом нікчемності укладається виключно у письмовій формі. Для кредитного договору чинним законодавством не передбачена обов`язковість нотаріального посвідчення, а тому в аспекті цього використовуються загальні положення щодо нотаріального посвідчення правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. У відповідності зі ст. ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1, 3 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 із змінами внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662. Постановою Кабміну № 662 до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Оцінивши докази суд дійшов наступних висновків. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника, тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Оскільки для правочину у вигляді кредитного договору законом не передбачена обов`язковість нотаріального посвідчення, то відповідно він може бути нотаріально посвідчений лише за домовленістю сторін такого договору. Позивач при зверненні до суду оспорює факт наявності безспірності заборгованості. Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження безспірності заборгованості позивача. Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність порушень при вчиненні виконавчого напису від 28.05.2021 №68122, в зв`язку з чим він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та судового збору суд приходить до наступного висновку. Згідно договору про надання правничої допомоги №12/02-02 від 12.02.2024 позивач [PERSON] та адвокатське бюро «Ірини Людвик» в особі адвоката Людвик І.В. уклали між собою даний договір, відповідно до якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. (а.с. 32-37) Згідно платіжної інструкції №68763866 від 01.03.2024 [PERSON] сплатила адвокатському бюро «Ірини Людвик» 10500 грн за надання правничої допомоги за договором №12/02-02 від 12.02.2024, додатковою угодою №2 від 01.03.2024. (а.с. 39) Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої\~статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно із частиною другою\~статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала про те, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вирішував питання обов 'язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність». При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved