Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У травні 2024 року представник позивача звернулася до суду із позовом про визначення [PERSON] додаткового строку терміном два місяці з дня набрання законної сили рішенням суду для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю [PERSON] . Після смерті матері позивача залишилось спадкове майно, яке складається з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та садовий будинок в [ADDRESS] . Позивач являється спадкоємицею першої черги після померлої матері. Позивач звернулася до державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Тітової О.В. з заявою про прийняття спадщини за законом після померлої матері, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском встановленого чинним законодавством шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Позивач пропустила строк для звернення з заявою про прийняття спадщини, однак це сталося через чітку впевненість, що вона не буде спадкоємицею після матері, оскільки за життя мама неодноразово вказувала і запевняла її, що все майно залишить за заповітом онуку - сину після померлого її сина. І оскільки цей онук вже давно повнолітній, позивач навіть не починала ніяких дій з оформлення спадщини після мами. З онуком (племінником)позивач не спілкується вже тривалий час. У квітні позивач вирішила впорядкувати речі і документи мами і знайшла заповіт, складений матір`ю на її ім`я, яким вона заповіла все своє майно , і невідкладно звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак строк вже був пропущений. Просить позов задовольнити. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 10.05.2024р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 11.07.2024р. ухвалою суду закрито підготовче судове засідання. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач у судовому засідання позов підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Про день, час та місце розгляду повідомлений належним чином. Надав відзив на позовну заяву в якому просив ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства України та розглядати справу за відсутності представника КМР. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина /ст.17/. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] є донькою померлої [PERSON] /а.с.9,12/. Померлій [PERSON] належала квартира за адресою: [ADDRESS] та садовий будинок в [ADDRESS] /а.с.10,11/. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно, рухоме та нерухоме, де б воно не було і з чого не складалося і, взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом матиме право своїй доньці [PERSON] /а.с.18/. Як вбачається із матеріалів справи 26.04.2024р. [PERSON] звернулася до Дванадцятої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] / а.с. 25/. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 26.04.2024р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало її матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки пропустила передбачений законодавством строк встановлений для прийняття спадщини/а.с.14/. Відповідно до положень ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України установлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із положень ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема:1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна;3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Позивач посилається на те, що пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки не знала про складений на її ім`я заповіт та вважала, що все майно померла залишила своєму онукові. В той же час, позивач є донькою померлої, тобто спадкоємицею першої черги і мала можливість подати заяву про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України можуть визнаватися поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не доведено поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, які б давали підстави для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed