Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання або до досягнення дитиною 23-річного віку. Позов мотивований тим, що позивач із відповідачем з 24.04.2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час стосунки між подружжям напруженні. Від шлюбу в подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Повнолітній син [PERSON] , [INFO] продовжує навчання та є студентом ФІТКІ денної держбюджетної форми навчання 3 курсу Вінницького національного технічного університету навчання, термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року. Син потребує допомоги обох батьків в період навчання. Позивачці важко самостійно утримувати неповнолітню дочку та повнолітнього сина, який продовжує навчання, та забезпечити їм достатній рівень життя, а відповідач останнім часом припинив надавати будь-яку матеріальну допомогу. Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2024 було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 10.05.2024 року на адресу суду представником відповідача [PERSON] адвокатом Дмитришиною Т.І. подано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме в розмірі 1/6 частки від усіх видів його доходу. Таку позицію мотивовано тим, що позивачем на підтвердження викладених у позовній заяві фактів, не додано жодних документів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання у зазначеному розмірі. Дійсно між сторонами на даний час напруженні стосунки. Також зазначає, що відповідно до виданого Вінницьким міським судом Вінницької області судового наказу від 08.04.2024 року із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 15.03.2024 року. Позивачка свідомо створила ситуацію, за якої відповідач не має можливості спілкуватися з дітьми та відповідно фінансувати своїх дітей в силу своїх фінансових можливостей. Крім того, відповідач намагався вирішити питання у добровільному порядку, проте взаємної згоди досягти не вдалось. Позивач не надала суду доказів підтвердження здійснення її повного утримання та в чому воно полягає, а також доказів самоусунення відповідача від обов`язку здійснювати утримання сина. Відповідач щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки залишив свою квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , для подальшого проживання [PERSON] та їхніх спільних дітей, а надана позивачкою копію особового рахунку № [NUMBER] від 05.03.2024 року, у якій зазначається, що вона разом з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] , у квартирі власником якої є її батько - [PERSON] , не відповідає дійсності і відповідачем заперечується. Також у відзиві представником відповідача вказано на те, що повнолітній син навчається на держбюджетній формі, яка передбачає собою отримання стипендії, про що позивач свідомо не зазначила. Для студентів вищих навчальних закладів ІІІ- IV-го рівня акредитації передбачено розмір стипендії у сумі 2000 гривень. Відповідно до довідки №136 від 24.04.2024 року, яка видана [PERSON] в тім, що він дійсно працює в комунальному підприємстві «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради на посаді лікаря - анестезіолога палати інтенсивної терапії опікового відділення з пластичною хірургією та відновно-реконструктивною ортопедією з 14.03.2024 року ( наказ на зарахування №40-ОС/3 від 26.02.2024 року) по даний час. Відповідно до довідки про доходи №216 від 06.05.2024 року загальна сума доходу за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року за винятком аліментів становить 36192,65 гривень. На сьогоднішній день відповідач витрачає більшу частину свого доходу на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, оплату найманого житла, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів, оплату за проїзд до місця роботи. Відповідно до договору оренди приміщення (квартири) [PERSON] орендує квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за 7500 гривень. В свою чергу відповідач розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але вимога про сплату аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) не відповідає вимогам чинного законодавства, розмір аліментів є необґрунтовано великим, не враховує реального матеріального положення відповідача та інші істотні обставини, що мають значення для вирішення подібного роду питань. Тому [PERSON] просить суд стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку до досягнення сином 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання. 19.06.2024 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] , в якій остання просить суд здійснювати розгляд справи у відсутності позивача та її представника, не заперечують проти часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частки всіх доходів відповідача до досягнення нею 23 річного віку. Щодо судових витрат на правову допомогу просить суд залишити їх за позивачем. Відповідач та його представник в судовому засіданні підтримали викладену позиції у відзиві на позовну заяву та просила суд позов задовольнити частково. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вислухавши відповідача та його представника, та беручи до уваги заяву представника позивача, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 24.04.2001 року. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Також, в ході судового розгляду встановлено, що у позивача та відповідача також від шлюбу є ще неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Повнолітній син [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання та є студентом ФІТКІ денної держбюджетної форми навчання 3 курсу Вінницького національного технічного університету навчання, термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року. (а.с.6). Син потребує допомоги обох батьків в період навчання. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 199 ч.1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Зазначена постанова підтримана постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року по справі № 754/866/18. З огляду на викладене суд констатує, що наведеними вище, описаними судом доказами доведена обов`язкова сукупність таких юридичних фактів: походження [PERSON] , [INFO] , від відповідача, досягнення ним 18 років, його вік є меншим 23 років, продовження нею навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу, що не заперечується відповідачем. Судом також приймається до уваги те, що у позивача та відповідача є не тільки син [PERSON] , а й неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виданого Вінницьким міським судом Вінницької області судового наказу від 08.04.2024 року із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 15.03.2024 року Відповідно до довідки №136 від 24.04.2024 року, яка видана [PERSON] в тім, що він дійсно працює в комунальному підприємстві «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради на посаді лікаря - анестезіолога палати інтенсивної терапії опікового відділення з пластичною хірургією та відновно-реконструктивною ортопедією з 14.03.2024 року ( наказ на зарахування №40-ОС/3 від 26.02.2024 року) по даний час. Згідно довідки про доходи №216 від 06.05.2024 року загальна сума доходу за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року за винятком аліментів становить 36192,65 гривень. Отже, суд бере до уваги те, що [PERSON] є повнолітнім сином позивача та відповідача, продовжує навчання на бюджетній основі, отримує стипендію, проживає разом із матір`ю, інших доходів не має, потребує матеріальної допомоги від свого батька на час навчання, а відповідач має змогу надавати сину таку допомогу, перешкод для виконання ним обов`язку у виді сплати аліментів по утриманню власної повнолітньої дитини у розмірі достатньому для забезпечення її життєвих потреб судом не встановлено. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, судом приймаються до уваги ті обставини, що позивача та відповідача, окрім повнолітньої доньки є ще неповнолітня дитина, на яку відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх доходів (заробітку) щомісячно, позовні вимоги визнає частково, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а тому, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін та повнолітньої дитини, у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, у зв`язку з продовженням ним навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з 18.03.2024 та до закінчення [PERSON] , [INFO] , навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Вказаний розмір аліментів на переконання суду є справедливим та достатнім для матеріального забезпечення повнолітнього [PERSON] на час його навчання, з огляду на спільний та рівний обов`язок як батька, так і матері по матеріальному утриманню дітей, а також враховуючи, що позивач не заперечувала проти такого розміру аліментів. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу по аліментам. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 506,60 гривень судового збору.

Outcome: partial