Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

В березні 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що в кінці 1989 року разом зі своєю дружиною, яка в серпні 2012 року померла, переїхав та став постійно проживати в с. Берестянка Бородянського району, де працевлаштувався в МП «ДІМ» агрофірми «Відродження». На початку 1990 року разом із дружиною оселився у будинку по [ADDRESS] , який належав вказаній агрофірмі. У 1992 році відповідно до його заяви та протоколу №5 засідання правління агрофірми «Відродження» від 03 лютого 1992 року, підтверджуючої довідки №19 від 19 лютого 1998 року вказаний житловий будинок був придбаний ним (викуплений) у агрофірми «Відродження», про був складений відповідний акт. З 1990 року він відкрито, безперервно володіє даним нерухомим майном, проживає та зареєстрований у будинку, веде господарство, обробляє земельну ділянку, сумлінно оплачує енергоресурси, проводив і проводить ремонтні роботи за власний кошт та підтримує порядок. Тут у нього народилися діти: дочка 1990 року народження та син 1992 року народження. В подальшому акт (договір) купівлі-продажу будинку було втрачено, його копія не збереглася, а право власності на будинок належним чином не оформлене. Тому просив визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок по [ADDRESS] з надвірними будівлями і спорудами. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відповідно до заяви просив розглянути справу без його участі, позов підтримав. Відповідач приватне сільськогосподарське підприємство «Колос» в судове засідання представника не направило, відповідно до заяви просило розглянути справу без його участі, заперечень проти позову не має. Треті особи - Комунальне підприємство Київської обласної ради Київське обласне бюро технічної інвентаризації, Бородянська селищна рада в судове засідання представників не направили, відповідно до заяв просили розглянути справу без їх участі, заперечень проти позову не мають. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] в 1992 році викупив у агрофірми «Відродження» житловий будинок в [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки агрофірми «Відродження» від 19 лютого 1998 року (а.с. 19). З копії архівної довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» №Бо1023013 від 06 жовтня 2023 року вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами) [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с.21). З копії архівного витягу з протоколу №5 засідання правління агрофірми «Відродження» в смт. Бородянка від 03 лютого 1992 року вбачається, що на засіданні слухали питання про продаж належного агрофірмі житлового будинку різноробу МП «Дім» [PERSON] . Вирішили: згідно поданої заяви, продати [PERSON] належний агрофірмі житловий будинок в [ADDRESS] . В документах архівного фонду «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Відродження» акт (договір) купівлі-продажу вказаного будинку в 1992 році не виявлено (а.с.23). З копії листа приватного сільськогосподарського підприємства «Колос» №12 від 06 лютого 2024 року вбачається, що всі документи агрофірми «Відродження» після її реорганізації передано до архівного відділу Бородянської (нині Бучанської) районної державної адміністрації Київської області. Архів приватного підприємства «Колос» під час тимчасової окупації Бородянки було повністю знищено окупантами (а.с. 25). З копії рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 22 лютого 2024 року державного реєстратора прав на нерухоме майно вбачається, що в проведенні реєстраційних дій відмовлено через відсутність документу, що є підставою для державної реєстрації права власності, а саме укладеного в установленому законом порядку договору купівлі-продажу житлового будинку в [ADDRESS] (а.с.26). З копії акту встановлення факту проживання від 23 лютого 2024 року, складеного депутатом Бородянської селищної ради та копії довідки Новозаліського старостинського округу №7 Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області вбачається, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] , [INFO] , з 1990 року по даний час (а.с.27, 28). З копії витягу з рішення 13 сесії Небратської сільської ради 6 скликання від 15 листопада 2013 року вбачається, що Небратська сільська рада Бородянського району Київської області вирішила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] площею 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] на території Небратської сільської ради (а.с.31-33). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. З поміж іншого, у статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Стаття 31-1 вказаного закону регулює проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень. Водночас стаття 31 закону та п. 80 Постанови КМУ №1127 від 25 грудня 2015 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачає особливості Державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні), житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 202 ЦК України) Приписами статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Нормами статті 344 ЦК України регулюється інститут набувальної давності. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Положеннями пункту 13 та 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року передбачається: можливіть пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого мйана не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Враховуючи обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд вважає за необхідне позов задовольнити і визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] за набувальною давністю.

Outcome: approved