Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

у вересні 2023 року [PERSON] звернулася у суд з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01 серпня 2021 року [PERSON] , керуючи автомобілем «Ауді» номерний знак [NUMBER] по Мінському проспекту, 20-А в м. Києві, здійснив зіткнення з автомобілем «Кіа» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , після чого останній від удару здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота» номерний знак [NUMBER] . Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована на підставі полісу обов`язкового страхування №АР)5660818, укладеного в ПрАТ «СК «Перша». Автомобіль «Кіа» номерний знак [NUMBER] належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , виданого Центром 8047. [PERSON] під час зіткнення керував вказаним автомобілем на підставі довіреності від 02.08.2021 року, посвідченої приватним нотаріусом КМНО Тарасенко А.В. 18.08.2021 року [PERSON] подав до ПрАТ «СК Перша» повідомлення потерпілого про настання події, що має ознаки страхової. 15.09.2021 року автомобіль «Кіа» н.з. [NUMBER] був відремонтований ФОП [PERSON] , за що [PERSON] сплатив 156 283 грн. 25 коп. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина. Листом від 12.08.2022 року ПрАТ «СК Перша» відмовила у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що протягом року не була подана заяви про страхове відшкодування. 08.09.2022 року приватним нотаріусом КМНО Тарасенко А.В. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого позивач набула права власності на автомобіль «Кіа» номерний знак [NUMBER] в порядку спадкування. Відмову ПрАТ «СК «Перша» у виплаті страхового відшкодування позивач вважає незаконною, тому 18 серпня 2023 року вона звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, проте листом від 18.08.2023 року [PERSON] також було відмовлено у виплаті у зв`язку з тим, що заява про виплату страхового відшкодування була подана більше ніж через рік з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. За таких підстав, позивач просить стягнути з ПрАТ «СК «Перша» 130 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також стягнути з [PERSON] 278 705,17 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок зіткнення, та 60 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2023 року вказана цивільна справа передана до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю. (а.с. 86) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада відкрито загальне позовне провадження у даній справі. (а.с. 96) 07 грудня 2023 року відповідач ПрАТ «СК «перша» надіслав до суду відзив на позовну заяву. (а.с. 107) Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач повинен був звернутись до ПрАТ «СК «Перша» з заявою про виплату страхового відшкодування в строк до 01.08.2022 року, однак звернулася лише 18.08.2023 року, що перевищує строк, встановлений ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правовоївідповідальності власників наземних транспортних засобів». 01 лютого 2024 року відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована ПрАТ «СК «Перша» на підставі полісу №АР)5660818 з лімітом відповідальності 130 000 грн. Посилаючись на висновки ВП ВС, викладені у постанові від 14.12.2021 року у справі №147)66)17, зазначає, що [PERSON] має право на стягнення страхового відшкодування в страхової суми від ПрАТ «СК «Перша». [PERSON] , як особа, винна у вчиненні зіткнення, несе матеріальну відповідальність в сумі, що становить різницю між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ) та отриманим страховим відшкодуванням. Вартість відновлювального ремонту ТЗ КІА номерний знак [NUMBER] становить 156 283 грн. 25 коп., тому вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 299 241,31 грн. відповідач вважає незаконними та необґрунтованими. Не заперечує проти часткового задоволення позову до нього та стягнення 26 283,25 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. В задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди просить відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги [PERSON] , не заперечував проти стягнення 26 283,25 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. В задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди просить відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. Відповідач ПрАТ СК «Перша» в судове засідання не забезпечила явку свого представника, у відзиві просить розглянути справу без їх участі. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне. 01 серпня 2021 року о 14 год. 10 хв. по Московському проспекту, 20-А в м. Києві [PERSON] , керуючи автомобілем «Ауді» д.н.з. [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння, не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Кіа» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.2 Б та 13.1 ПДР України. Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 24) На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «СК Перша» за полісом АР5660818. Забезпеченим транспортним засобом згідно даного договору страхування виступає «Ауді» державний номер [NUMBER] .Страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн., франшиза 2 600 грн. (а.с. 132) 15 вересня 2021 року ФОП [PERSON] був виконаний ремонт автомобіля «Кіа» номерний знак [NUMBER] . Згідно акту №АК 1974 від 15.09.2021 року про виконання робіт, надання послуг вартість такого ремонту становить 156 283,25грн. (а.с. 32) З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Кіа» номерний знак [NUMBER] належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , виданого Центром 8047 31 травня 2017 року. (а.с. 22) Під час дорожньо-транспортної пригоди 01 серпня 2021 року вказаним автомобілем керував [PERSON] , який 01 серпня 2021 року звернувся до ПрАТ «СК «Перша» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхової. (а.с.14) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.09.2021 року, виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). (а.с. 29) Після його смерті відкрилася спадщина. 08 вересня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасенко А.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким позивач [PERSON] (дружина померлого) набула права власності на автомобіль «Кіа» номерний знак [NUMBER] в порядку спадкування. (а.с. 28) 13.09.2022 року ТСЦ 8041 видано [PERSON] свідоцтво про реєстрацію ТЗ, (а.с. 29) 12 серпня 2022 року ПрАТ «СК «Перша» листом №339 відмовив [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з відсутністю заяви про виплату страхового відшкодування. (а.с. 27) 18 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «Перша» з заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с. 30) Листом від 18 серпня 2023 року ПрАТ «СК «Перша» відмовило у виплаті страхового відшкодування, оскільки заява про страхове відшкодування подана нею більше ніж через рік з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. (а.с. 31) Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] посилається на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в межах ліміту 130 000,00 грн, а вартість відновлювального ремонту автомобіля «Кіа» д.н.з. [NUMBER] становить 156 283,25 грн. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична особа або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 року № 1961 -IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). За змістом Закону № 1961-IV (ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно зі ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За матеріалами справи встановлено, що цивільна відповідальність завдавача шкоди на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Перша», яка визнала дану ДТП страховим випадком, проте не сплатила страхове відшкодування у зв`язку з тим, що заява про виплату страхового відшкодування була подана з порушенням строку, встановленого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суд не погоджується з доводами відповідача ПрАТ «СК «Перша» про відмову в задоволенні позову у зв`язку з пропуском річного строку звернення останньої з заявою про стягнення страхового відшкодування, оскільки позивач здійснила розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та відповідний строк пропущено через незалежні від неї причини. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 14.12.2021 року у справі №147)66)17 поняття «преклюзивні строки» здійснення регулятивного суб`єктивного права (строк подання заяви про страхове відшкодування до страховика) не є тотожним поняттю «позовна давність» (строк захисту порушеного права особи). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У такому випадку договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі та може бути оформлений як окремий договір, і як пункт основного договору (частина перша статті 259 ЦК України). При цьому закон не передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути скорочена за домовленістю сторін, що свідчить про те, що позовна давність на звернення до суду за захистом порушеного права визначається законом і може бути тільки збільшена. Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Поряд із цим законодавством встановлюються також спеціальні строки позовної давності, зокрема, скорочені до одного року. Така позовна давність, яка закріплена статтею 258 ЦК України, визначена лише для вимог, зазначених у частині другій цієї норми, і зміст цієї норми не допускає розширеного тлумачення та передбачає такий строк для вимог про відшкодування шкоди, спричиненої наслідками ДТП. Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, враховуючи своєчасність повідомлення страхової компанії про страховий випадок, прийняття спадщини, суд вважає, що позивач пропустила відповідний строк з поважних причин і об`єктивно не могла вчасно надати до страхової компанії усі необхідні для виплати документи, а тому має право на отримання страхового відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що 15 вересня 2021 року ФОП [PERSON] був виконаний ремонт автомобіля «Кіа» номерний знак [NUMBER] . Згідно акту №АК 1974 від 15.09.2021 року про виконання робіт, надання послуг вартість такого ремонту становить 156 283,25грн. (а.с. 32) Відтак суд дійшов висновку про стягнення з ПрАТ «СК «Перша» на користь [PERSON] (130 000 - 2 600) 127 400 грн. страхового відшкодування, стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] (156 283,25 - 127 400 + 2 600) 31 483,25 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Також позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] 60 000 грн. моральної шкоди. Судомвстановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачка зазнала моральних страждань, а саме, певний стрес через вимушену участь у події самого зіткнення, душевні хвилювання через протиправне пошкодження належного майна, вимушена була докладати додаткових зусиль для вирішення питань щодо відшкодування завданої шкоди та відновлення стану пошкодженого автомобіля, тому та вважаю можливим стягнути з [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн., враховуючи тривалість та тяжкість моральних страждань з урахуванням принципу розумності та справедливості. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з ПрАТ «СК «Перша» на користь [PERSON] 2 684 грн. судового збору та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 2 684 грн. судового збору.

Outcome: partial