Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Позивач\~звернувся до\~суду із позовною заявою про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу. Просить стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] , 3% річних у розмірі 1\~434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) грн. 00 коп. та інфляційні втрати у розмірі 7 023 (сім тисяч двадцять три) грн. 35 коп., а також витрати по сплаченому судовому зборі та витрати на правову допомогу. В обгрунтування позову зазначає, що 13.02.2020 року Рівненський районним судом Рівненської області було задоволено позов ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 24 000 (двадцять чотири тисячі) грн. 00 коп. та судових витрат. 30.10.2016 року о 19 год. 10 хв. на автодорозі Київ-Ковель, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Renault» державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Внаслідок ДТП автомобілю «Renault» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для позивача. Постановою Рокитнівського районного суд Рівненської області від 26.12.2016 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 02.08.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) було укладено Договір №02/08/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АЕ/8864732 від 21.07.2016 року. ФОП [PERSON] звернувся до відділу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення заборгованості. 22.02.2024 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №63342840 у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду від 13.02.2020 року. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. З урахуванням вищезазначеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з 24.02.2022 року по 21.02.2024 року. Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 7 023 грн. 35 коп. Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 24.02.2022 року по 21.02.2024 року складає 1 434 грн. 00 коп. Таким чином, позивач просить стягнути вказані суми нарахувань з відповідача. 18 березня 2024 року, згідно з ухвали Рокитнівського районного суду Рівненської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. У судові засідання позивач не з`явився. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, правом на відзив не скористався. У зв`язку з викладеним суд вирішує спір на підставі наявних у справі доказів. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2020 року з [PERSON] стягнуто на користь фОП [PERSON] 24\~000,00 грн. сплаченого страхового відшкодування, судові витрати - 3700,00 грн. та 768,40 грн. - судових витрат (а.с.5-8). Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2024, виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 24000,00 грн, 3700 грн. правничої допомоги та 768,40 грн. судового збору, закінчено (а.с.13). Встановлено, що з дня набрання рішенням суду законної сили 20.03.2020 у [PERSON] який є відповідачем у даній справі виник обов`язок по відшкодуванню збитків, стягнутих судом в порядку регресу [PERSON] , який є позивачем у цій справі. Згідно розрахунку наданого позивачем сума 3% річних становить 1434,00 грн., а інфляційні втрати становлять 7023,35 грн. У відповідності до ч.2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначено у висновках Верховного Суду, викладених у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018, справа №686/21962/15-ц, згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Так, відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджує рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2020 року, яке набрало законної сили. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення, відповідно до ст.625 ЦК України. Позивач просить стягнути інфляційні втрати та три проценти річних починаючи з 24.02.2022 по 21.02.2024. Проте, суд не погоджується з періодом нарахування інфляційних втрат та 3% річних з огляду на наступне. З Рішення Рокитнівського районного суду від 07 грудня 2023 року вбачається, що позивач раніше звертався до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних, вказавши період розрахунку: 15.11.2019-12.05.2023. Судом позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] три проценти річних в розмірі - 1391,11\~грн. та інфляційні\~витрати \~у розмірі\~ 4333,60\~грн., а також судові витрати.(а.с.11-12) Зі змісту вказаного рішення вбачається, що судом стягнено три проценти річних та інфляційні\~втрати\~ за період квітня 2020 по лютий 2022 року. В решті позовних вимог судом відмовлено. Позивачу було роз`яснено, що рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Позивачем рішення суду не оскаржувалося. Рішення суду набрало законної сили. А тому, суд не вбачає підстав для стягнення трьох процентів річних та інфляційні втрати за період з лютого 2022 по травень 2023 року, оскільки дана вимога вже вирішувалася судом. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача 284,62 грн. інфляційних втрат (24 000,00 x 1.01185917 - 24 000,00 = 284,62 грн.) та 479,06 грн. трьох відсотків річних, за період червня 2023 року по 21 лютого 2024 року. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути 105,35 грн. судового збору. Щодо витрат на правову допомогу. Позивач просить суд стягнути з відповідача 3000 грн. витрат на правову допомогу. З цим позовом звернувся 08.03.2024. На підтвердження понесених витрат позивач надав договір від 01.11.2022, акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 13.11.2024, відповідно до якого сторонами передбачено вартість послуг у сумі 2500 грн. та 500 грн. авансу, платіжну інструкцію від 13.11.2023, згідно з якою [PERSON] здійснив оплату послуг за надання правової допомоги за договором у сумі 3000 грн. З поданих документів вбачається, що згідно акту, надані послуги було надано 13 листопада 2024 року, що не може відповідати дійсності, так як вказана дата не настала. Беручи до уваги, що договір про надання правової допомоги укладено 01.11.2022, платіжна інструкція про переказ коштів за договором про надання правової допомоги від 01/11/2022 у сумі 3000 грн. складена та виконана банком 13.11.2023 року суд вважає дату акту здачі - прийняття робіт опечаткою, оскільки оплата за надані послуги за договором від 01.11.2022 дійсно відбулася. Тому суд стягує ці витрати з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial