Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Пшенична Олександра Олександрівна, звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначається, що сторони з 30.10.2010 перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак через втрату почуттів любові та поваги, а також взаєморозуміння вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. На даний час сторони проживають окремо, позаяк позивач із дітьми виїхала на тимчасове проживання до Великобританії. Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач переконана, що примирення сторін та збереження їх шлюбу є неможливим. З огляду на вказані обставини позивач просила суд розірваний зазначений шлюб, а також стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати зі сплати судового збору. 10.10.2024 суддею було відкрите провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 22). 14.11.2023 відповідач надав суду заяву про надання сторонам строку для примирення, яке за своїм змістом є також відзивом на позов, зазначивши, що він не погоджується на розірвання шлюбу та не визнає позов. Відповідач зазначає, що сторони перебувають у шлюбі з 30.10.2010 і мають від цього шлюбу двох малолітніх дітей. Після початку повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України дружина разом із дітьми задля власної безпеки виїхали до Великобританії, де вони перебувають до цього часу. До початку повномасштабної війни сторони мали чудові стосунки, проживали однією сім`єю та разом виховували своїх дітей. Вимушений виїзд в іншу країну, пов`язані із цим процеси та моральні переживання, а також окреме проживання подружжя призвели до емоційних сплесків, втоми та виснаження, що стало з часом відчуватися з боку дружини у телефонних розмовах та смс-повідомленнях на адресу відповідача. Проте [PERSON] вважає, що це лише тимчасові труднощі, які не повинні стати причиною для розпаду сім`ї, яку необхідно зберегти в їх інтересах та (в першу чергу) в інтересах їх малолітніх дітей. Вимушене перебування подружжя окремо один від одного не може свідчити про припинення подружніх відносин між сторонами. Більше того, за час перебування дружини з дітьми за кордоном відповідач вже двічі їздив до Великобританії задля того, щоб побачитися зі своєю родиною та брати безпосередню участь у вихованні дітей. Відповідач категорично не погоджується із наведеними у позові доводами [PERSON] щодо того, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права та інтереси будь-кого. Навпаки, таке необдумане рішення позивача негативно вплине не тільки на особисті права та інтереси подружжя, а й (у першу чергу) на інтереси їх дітей. 24.11.2023 судом за клопотанням відповідача сторонам був призначений максимальний строк для примирення у вигляді шести місяців, у зв`язку з чим провадження у справі було зупинене на цей строк (а.с. 39). 27.05.2024 провадження у справі було поновлене у зв?язку зі спливом призначеного судом строку для примирення, протягом якого будь-яких заяв чи клопотань від сторін не надійшло (а.с. 44). 30.05.2024 від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій остання наполягає на задоволенні позову та розірванні шлюбу сторін (а.с. 47). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 30.10.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області під актовим записом № 359, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 13, 14). Як наголошується у\~ст. 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Із позовної заяви судом встановлено, що через втрату почуттів любові та поваги, а також взаєморозуміння сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. На даний час сторони проживають окремо, позаяк позивач із дітьми виїхала на тимчасове проживання до Великобританії. Позивач переконана, що примирення сторін та збереження їх шлюбу є неможливим. Відповідачем не надано суду доказів, що спростовують доводи позивача, а також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. Більше того, за клопотанням відповідача сторонам, з огляду на наявність в них малолітніх дітей та можливість зберегти сім`ю, надався шестимісячний строк для примирення, однак після його спливу обидві сторони будь-яких заяв чи клопотань не надали, при цьому відповідач не надав суду жодних доказів щодо вчинення ним протягом цього строку будь-яких дій, спрямованих на досягнення примирення, врегулювання спору та збереження шлюбу. Суд наголошує, що з огляду на положення ст. 24 СК України примушування позивача до подальшого перебування у шлюбі з відповідачем законом не допускається, з огляду на що суд критично оцінює наведені відповідачем у його клопотанні міркування щодо можливості зберегти шлюб між сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У ч. 3 ст. 105 СК України зазначається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до\~ст. 112 СК України\~шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім`я сторін розпалася, позаяк позивач (зокрема і після спливу наданого судом сторонам строку для примирення) наполягає на розлученні, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву повністю та розірвати шлюб між ними. Згідно з ч. 1\~ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн підтверджується платіжною інструкцією від 29.08.2023 (а.с. 5). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених нею судових витрат зі сплати судового збору у вказаному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved