Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що окрім того, [PERSON] , позивачу по даній справі, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, № 12-19977, 12.06.2000, Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради. Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виданих департаментом надання адміністративних послуг ОМР № С1-121818-ф/о, у квартирі зареєстрована 1 (одна) особа, а саме відповідач [PERSON] , [INFO] . Як зазначив позивач у своєму позові, відповідач був зареєстрований в квартирі 03.10.2003 року, мешкав у неї до 2020 року, після цього він поїхав працювати до республіки Польща. Факт відсутності відповідача у квартирі понад один рік, підтверджується актом про відсутність зареєстрованих осіб. Як зазначив позивач у своєму позові, відповідач втратив право користування квартирою квартира [ADDRESS] , оскільки він відсутній за адресою реєстрації довгий проміжок часу, не є власником цієї квартири, не несе ніяких витрат на утримання цього житла. Крім того, наявність зареєстрованих людей у квартирі позбавляє [PERSON] законної можливості вільно користуватися та розпоряджатися власним майном. У зв`язку з цим [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. Враховуючи зазначене, позивачка просила її позов задовольнити, визнавши відповідача, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси Сувертак І. В. від 11 червня 2024 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк\~для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання\~відзиву на позовну заяву. (а.с. 14,15). Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. (а.с. 3). Відповідач поштовим відправленням надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, заява завірена нотаріальною конторою республіки Польщі. (а.с. 18-20). Згідно до вимог ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлено, що окрім того, [PERSON] , позивачу по даній справі, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, № 12-19977, 12.06.2000, Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради. (а.с. 4). Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виданих департаментом надання адміністративних послуг ОМР № С1-121818-ф/о, у квартирі зареєстрована 1 (одна) особа, а саме відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Факт відсутності відповідача у квартирі понад один рік, підтверджується актом про відсутність зареєстрованих осіб. (а.с. 3). Крім того, наявність зареєстрованих людей у квартирі позбавляє [PERSON] законної можливості вільно користуватися та розпоряджатися власним майном. У зв`язку з цим [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. Як вказано у Постанові ВСУ № 6-709цс16 від 16.11.2016 року, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За результатом розгляду вказаної справи ВСУ постановив: «Усунути перешкоди [PERSON] у користуванні будинком, що розташований [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням». Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2\~ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу\~ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до\~ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сім`ї права користуватися житлом. Такого висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 25 липня 2018 року у справі № 638/13030/13-ц, провадження № 61-20713св18. Відповідач залишаючись зареєстрованим у квартирі позивача, порушує права та законні інтереси позивача, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. Враховуючи встановлені у справі обставини, та те що між сторонами у справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, суд дійшов висновку про те, що відповідач залишаючись зареєстрованим в квартирі [ADDRESS] , власником якої окрім того є позивач [PERSON] , є сторонньою особою, яка перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує її права, як власника. Такого висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 29 січня 2018 року у справі № 766/1955/16-ц, провадження № 61-755св18. Відповідно до\~Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання"\~- громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнавши [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved