Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

У червні 2023 року представник ТОВ «Компанія Кристалл» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 176351,05грн., та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «Компанія Кристалл» є власником транспортного засобу Audi Q5, д.н.з. [NUMBER] . 04 серпня 2021 року, о 12 год. 05 хв., в м. Харкові по вул. Полтавський шлях, 190, [PERSON] , керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та допустив зіткнення з автомобілем Audi Q5, д.н.з. [NUMBER] , чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.11.2021 по справі №639/6199/21, залишеною в силі постановою Полтавського апеляційного суду від. 17.01.2023 року, водія транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Audi Q5, д.н.з. [NUMBER] , що належить ТОВ «Компанія Кристалл», завдано технічних пошкоджень. Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №756/10-21 від 27.09.2021 року: вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Audi Q5, д.н.з. [NUMBER] складає 456180,12грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 661921,62грн.; вартість в пошкодженому стані після ДТП автомобілю Audi Q5, д.н.з. [NUMBER] становить 151329,07грн. В подальшому позивачем було реалізовано пошкоджений транспортний засіб за оціночною вартістю, що становить 151329,07грн. Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР 8752028 від 29.10.2020р. виданого ПАТ «НАСК ОРАНТА», цивільна відповідальність власника транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] за майнову шкоду заподіяну потерпілому була застрахована в межах 130000,00грн., встановленою сумою франшизи 1500,00грн. На підставі вищевказаного полісу, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплатила позивачу страхову суму у розмірі 128500,00грн. Таким чином залишилась невідшкодована сума матеріального збитку, яку позивач просить стягнути з відповідача. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 червня 2023 року матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Кристалл» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди направлено за підсудністю до Ленінського районного суду м.Харкова. 24.07.2023 року цивільна справа №639/3092/23 надійшла до Ленінського районного суду м.\~Харкова. Цього ж дня, вищевказана цивільна справа за допомогою автоматизованої системи розподілу справ, була розподілена на суддю Вікторова В.В. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25 липня 2023 року цивільну справу прийнято до провадження , призначено справу до розгляду в порядку прощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06.10.2023 року до суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідач не погоджується з висновками Звіту щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №756/10-21 від 27.09.2021 року в частині вартості відновлювального ремонту автомобіля та вартості в пошкодженому стані автомобіля після ДТП. Вважає, що оцінювачем було суттєво завищено вартість відновлювального ремонту автомобіля під час складання калькуляції, яка є додатком до звіту. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2023 року задоволено клопотання відповідача, призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу. Проведення експертизи доручити експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.\~Засл.\~Проф. ім. М.С.Бокаріуса». Провадження у справі зупинено. 19.04.2024 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №26111 від 11.04.2024 року Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2024 року поновлено провадження у справі, призначено судове засідання. 19.07.2024 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій з урахуванням висновку експертизи просить про зменшення позовних вимог, а саме: зменшити суму матеріальної шкоди завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з 176351,00грн до 172514,94грн. Судом, без видалення до нарадчої кімнати, заява представника позивача про зменшення позовних вимог прийнята до розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не надав, з\~заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками направлялися відповідачу засобами поштового зв`язку, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулось на адресу суду Направлені судом засобами поштового зв`язку судові повістки повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5\~статті 279 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених\~ст. 16 ЦК України\~способами. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що ТОВ Компанія Кристал» є власником транспортного засобу Audi Q5, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 26.05.2017. 04 серпня 2021 року о 12 год. 05хв. в м. Харкові по вул. Полтавський шлях, 190, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного Позивачу автомобіля Audi Q5, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Полтави від 03 листопада 2021 по справі №639/6199/21 [PERSON] було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124\~КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.\~Постановою Полтавського\~апеляційного суду\~від 17\~січня 2023\~року постанову Жовтневого районного суду м. Полтави від 03 листопада 2021 року- залишено без змін. Постанова Жовтневого районного суду м. Полтави від 03 листопада 2021 по справі №639/6199/21 набрала законної сили 17 січня 2023 року. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №756/10-21 від 27.09.2021, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, становить 456180,12грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 661921,62грн., вартість в пошкодженому стані після дорожньо-транспортної пригоди автомобіля становить 151329,07грн. Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 22.10.2021 року автомобіль Audi Q5, реєстраційний номер [NUMBER] було відчужено за 151329,07грн., що відповідає оціночній вартості згідно Висновку №756/10-21 від 27.09.2021. Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР 8752028 від 29.10.2020р. виданого ПАТ «НАСК ОРАНТА», цивільна відповідальність власника транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] за майнову шкоду заподіяну потерпілому була застрахована в межах 130000,00грн., встановленою сумою франшизи 1500,00грн. На підставі вищевказаного полісу, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплатила позивачу страхову суму у розмірі 128500,00грн., що підтверджується копією довідки АТ КБ «Приват Банк» від 18.05.2023 року про перерахування коштів. Отже, страховик виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив суму страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу у порядку та спосіб, передбачений Законом. Відповідно до ч. 2 та 5\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтею 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються\~Конституцією України,\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.Якщо норми цього\~Закону\~передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього\~Закону. Так,\~статтею 1194 ЦК України\~передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Такий правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц, провадження № 61-20780св18. Так, відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 2 ст.\~1192\~ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166,1187\~ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц дійшла висновку про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, за загальним правилом, потерпіла особа має право на відшкодування завданих їй збитків у повному розмірі, а вищенаведені норми матеріального права встановлюють спеціальний порядок відшкодування такої шкоди, а саме: в межах лімітів відповідальності страховика відшкодування завданої потерпілій особі шкоди здійснюється страховиком, а у випадку якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика відшкодування здійснюється винною особою в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За таких обставин, потерпіла особа наділена правом на стягнення з винної особи завданих збитків в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, і це право може використовуватися такою особою як після отримання всієї суми страхового відшкодування від страховика, так і як самостійна вимога. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6\~при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому, на його вимогу, відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що з особи, винної у ДТП підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю відновлювального ремонту, і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком. Відповідно до висновку експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.\~Засл.\~Проф. ім. М.С.Бокаріуса» №26111 від 11.04.2024 року: вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Audi Q5, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 04.08.2021 року становить 301014,94грн.; ринкова вартість Audi Q5, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, після настання дорожньо-транспортної пригоди становить 178331,68грн. Таким чином, розмір реальних збитків, завданих власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП, згідно висновку експерта № 26111 становить 301014,94 грн., тоді як страховиком відшкодовано завдані збитки у розмірі 128500,00грн., а тому на винну особу має бути покладено обов`язок зі сплати різниці між фактичною вартістю відновлювального ремонту, і страховим відшкодуванням, що виплачене у розмірі страхового ліміту. При цьому суд зазначає, що позивачем заявлена сума матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню становить 172514,94 грн., оскільки суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що задоволенню підлягає сума, яка заявлена позивачем, а саме 172514,94 грн. Відповідно до ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст.77, ч. 2 ст. 78\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.12, ч.ч. 1, 5, 6 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ту обставину, що позивач одержав страхове відшкодування в розмірі, який не у повному обсязі відшкодовує завдану відповідачем шкоду, деліктне зобов`язання, що виникло між ним та особою, яка завдала такої шкоди, вважається не припиненим, зазначена шкода відповідачем добровільно не відшкодована, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою у загальному розмірі 172514,94 грн. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved