Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування міста Черкаси в інтересах малолітньої [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що громадянка [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] , Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 16.08.2019 до служби у справах дітей надійшла інформація КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» щодо малолітньої [PERSON], в якій зазначалося, шо громадянка [PERSON] уклала декларацію про надання первинної медичної допомоги малолітній Водзянській Мілінді, яка є дитиною з чисельними вродженими вадами. Також зазначалося, що сім`я малолітньої асоціальна та потребує постійного нагляду. 20.08.2019 родина була відвідана працівниками служби у справах дітей під час рейду. На момент відвідування родина проживала за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження, умови проживання родини задовільні. З матір`ю була проведена бесіда профілактичного характеру, вона попереджалася про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Встановлено, що за вказаною адресою родина проживає без реєстрації, дохід родини - це соціальні виплати, додаткової матеріальної підтримки родина не має. Громадянка [PERSON] проживає в цивільному шлюбі з громадянином [PERSON] , який є людиною з інвалідністю, не працює, схильний до вживання спиртних напоїв. Інформація щодо родини малолітньої направлена до Черкаського міського центру соціальних служб (далі-Центр) для проведення роботи в межах наданих повноважень. За інформацією Центру від 24.09.2019, за результатами проведення Акту оцінки рівня потреб родини, ознаки складних життєвих обставин в родині відсутні, дитина забезпечена необхідним. Випадок в родині класифіковано як середньої складності та не потребували втручання з боку служби у справах дітей. На думку матері [PERSON] , звернення викликано конфліктом з адміністрацією лікувального закладу, пов`язаним з небажанням останньої виконувати вказівки та рекомендації лікарів. 15.07.2021 до служби у справах дітей Черкаської міської ради надійшло повідомлення патрульної поліції про те, що за адресою: [ADDRESS] виявлена малолітня дитина [PERSON] , умови проживання дитини незадовільні. Мати не створила для дитини безпечних умов для проживання, дитина недоглянута та голодна. 16.07.2021 родина повторно відвідана фахівцями служби у справах дітей. З пояснень громадянки [PERSON] встановлено, що вони змінили місце проживання. На момент відвідування умови проживання були незадовільні, житло потребувало прибирання та облаштування з урахуванням потреб дитини. Мати повідомила, що виконує рекомендації лікарів. З матір`ю була проведена бесіда профілактичного характеру, вона попереджена про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, та надано термін для виправлення ситуації. За інформацією Центру від 26.07.2021 випадок у родині класифіковано як середньої складності та потребує соціального супроводу для підвищення батьківського потенціалу та мінімізації складних життєвих обставин в родині. Громадянка [PERSON] від запропонованих послуг відмовилася, пояснивши, що родина перебуває під супроводом громадської організації «Захисти життя». 07.10.2021, вкотре, для контролю та перевірки умов проживання відвідана малолітня [PERSON] . Оскільки ситуація в родині не покращилася, 20.10.2021 на засіданні Комісії розглядалося питання щодо доцільності постановки малолітньої [PERSON] на облік у службу. На комісії громадянка [PERSON] повідомила, що любить дитину, лікує та опікується нею, та запевнила, що у найкоротший термін спільно з цивільним чоловіком [PERSON] облаштують умови для проживання та розвитку малолітньої. Тому Комісією було ухвалено рішення щодо недоцільності постановки малолітньої на облік у службі. Протягом 2022-2023 років родина перебувала під супроводом громадської організації «Захисти життя». 20.06.2023 до служби у справах дітей надійшло анонімне повідомлення щодо родини [PERSON] . З повідомлення вбачалося, що за адресою: [ADDRESS] проживає родина, яка вчиняє психологічне насильство щодо малолітньої дитини, дитина брудна, голодна, недоглянута. Мати не дбає про гігієну та стан здоров`я дитини, такі умови проживання є небезпечними для її здоров`я та виховання, батьки не працюють, зловживають алкогольними напоями, співмешканець жебракує. Того ж дня було здійснено виїзд за вказаною адресою та складено Акт оцінки рівня безпеки дитини [PERSON], відповідно до якого негайно було вжито заходів у межах сім`ї, а саме: малолітню в супроводі матері влаштовано на лікування до неврологічного відділення КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради. На момент влаштування дитини до лікувальної установи, члени рейдової групи візуально відзначили, що фізичний стан здоров`я малолітньої незадовільний. Малолітня, маючи чисельні вроджені вади, через недогляд з боку матері, перестала рухатися, адекватно реагувати на ситуацію, розвиватися. Мати пояснила, що вона виконує рекомендації лікарів, 14.06.2023 разом з донькою їздила на консультацію в клініку ОХМАТДИТ. На момент влаштування дитини до лікувальної установи лікар відзначив, що малолітня [PERSON] має чисельні вроджені вади здоров`я, але не отримує необхідної медичної допомоги. На думку лікарів, дитина не отримує необхідної реабілітації, а поодинокі відвідування лікарів не мають позитивної динаміки у зв`язку з відсутністю препаратів, які малолітня повинна приймати. З огляду на рекомендації лікарів, за клопотанням служби у справах дітей Черкаської міської ради, 27.06.2023 малолітня [PERSON] влаштована до Центру медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради. 28.06.2023 на засіданні Комісії розглядалося питання щодо ситуації в родині малолітньої. Заслухавши матеріали, беручи до уваги пояснення громадянки [PERSON] , члени комісії ухвалили рішення, про те, що наявними в справі документами підтверджено факт неналежного виконання громадянкою [PERSON] батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки [PERSON]. Малолітня [PERSON] поставлена на облік у службу у справах дітей як така, що перебуває в складних життєвих обставинах. Департаменту соціального захисту Черкаської міської ради рекомендовано забезпечити надання послуги соціального супроводу громадянці [PERSON] . Родині надавався термін для покращення житлових умов. Матері повідомлено, що термін перебування малолітньої в КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради до 01.12.2023. Протягом липня-серпня 2023 року громадянка [PERSON] разом з чоловіком бродяжила та жебракувала. 25.08.2023 громадянка [PERSON] відвідала службу та повідомила, що змінила адресу проживання, шукає роботу та намагається покращити житлові умови. Відповідно до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.08.2023 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАП України. Протягом липня-листопада 2023 року мати [PERSON] до служби у справах дітей із заявою щодо повернення на виховання в родину малолітньої не зверталася. Тому рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 28.11.2023 №1795, малолітню влаштовано до КНП «Центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям Черкаської обласної ради», терміном на 6 місяців. За інформацією комунального некомерційного підприємства, де наразі перебуває малолітня [PERSON] , мати приходить до закладу, але з донькою не спілкується, не виявляє зацікавленості щодо стану здоров`я доньки, до закладу приходить в брудному одязі, зі специфічним запахом. При отриманні належного догляду стан здоров`я малолітньої покращився, але дитина потребує спеціальної довготривалої реабілітації. На засіданні Комісії громадянка [PERSON] повідомила, що наразі не має можливості забрати доньку на виховання в родину. Громадянка [PERSON] не довела членам Комісії зміну своєї поведінки щодо дитини, своє прагнення здійснювати належне піклування догляд за хворою донькою. Зібраними документами підтверджено, що протягом тривалого часу мати усунулася від виконання покладених на неї обов`язків по вихованню, утриманню та лікуванню дитини, що виражається в її бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, чим позбавила доньку права на належне батьківське виховання та утримання. Комісією не встановлено жодних обставин, які б унеможливлювали виконання громадянкою обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] повністю відповідає інтересам дитини, яка не повинна страждати через те, що мати не піклується про неї, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов`язків на державу. Просять суд позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] . Стягнути з [PERSON] , . [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходу(заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] , на її утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття дитини. Малолітню [PERSON] , яка народилася [INFO] , передати органу опіки та піклування м. Черкаси для подальшого влаштування. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач Максимова (Водзянськаґ) в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася судом про дату, час та місце розгляду справи. У встановлений судом строк не надіслала відзив на позов. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Судом встановлено, що громадянка [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] , Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 20.06.2023 до служби у справах дітей надійшло анонімне повідомлення щодо родини [PERSON] З повідомлення вбачалося, що за адресою: [ADDRESS] проживає родина, яка вчиняє психологічне насильство щодо малолітньої дитини, дитина брудна, голодна, недоглянута. Мати не дбає про гігієну та стан здоров`я дитини, такі умови проживання є небезпечними для її здоров`я та виховання, батьки не працюють, зловживають алкогольними напоями, співмешканець жебракує. Того ж дня було здійснено виїзд за вказаною адресою та складено Акт оцінки рівня безпеки дитини [PERSON], відповідно до якого негайно було вжито заходів у межах сім`ї, а саме: малолітню в супроводі матері влаштовано на лікування до неврологічного відділення КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради. На момент влаштування дитини до лікувальної установи, члени рейдової групи візуально відзначили, що фізичний стан здоров`я малолітньої незадовільний. Малолітня, маючи чисельні вроджені вади, через недогляд з боку матері, перестала рухатися, адекватно реагувати на ситуацію, розвиватися. Мати пояснила, що вона виконує рекомендації лікарів, 14.06.2023 разом з донькою їздила на консультацію в клініку ОХМАТДИТ. На момент влаштування дитини до лікувальної установи лікар відзначив, що малолітня [PERSON] має чисельні вроджені вади здоров`я, але не отримує необхідної медичної допомоги. На думку лікарів, дитина не отримує необхідної реабілітації, а поодинокі відвідування лікарів не мають позитивної динаміки у зв`язку з відсутністю препаратів, які малолітня повинна приймати. З огляду на рекомендації лікарів, за клопотанням служби у справах дітей Черкаської міської ради, 27.06.2023 малолітня [PERSON] влаштована до Центру медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради. 28.06.2023 на засіданні Комісії розглядалося питання щодо ситуації в родині малолітньої. Заслухавши матеріали, беручи до уваги пояснення громадянки [PERSON] , члени комісії ухвалили рішення, про те, що наявними в справі документами підтверджено факт неналежного виконання громадянкою [PERSON] батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки [PERSON]. Малолітня [PERSON] поставлена на облік у службу у справах дітей як така, що перебуває в складних життєвих обставинах. Департаменту соціального захисту Черкаської міської ради рекомендовано забезпечити надання послуги соціального супроводу громадянці [PERSON] . Родині надавався термін для покращення житлових умов. Матері повідомлено, що термін перебування малолітньої в КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради до 01.12.2023. Відповідно до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.08.2023 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАП України. Протягом липня-листопада 2023 року мати [PERSON] до служби у справах дітей із заявою щодо повернення на виховання в родину малолітньої не зверталася. Тому рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 28.11.2023 №1795, малолітню влаштовано до КНП «Центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям Черкаської обласної ради», терміном на 6 місяців. За інформацією комунального некомерційного підприємства, де наразі перебуває малолітня [PERSON] , мати приходить до закладу, але з донькою не спілкується, не виявляє зацікавленості щодо стану здоров`я доньки, до закладу приходить в брудному одязі, зі специфічним запахом. При отриманні належного догляду стан здоров`я малолітньої покращився, але дитина потребує спеціальної довготривалої реабілітації. На засіданні Комісії громадянка [PERSON] повідомила, що наразі не має можливості забрати доньку на виховання в родину. Громадянка [PERSON] не довела членам Комісії зміну своєї поведінки щодо дитини, своє прагнення здійснювати належне піклування догляд за хворою донькою. 27.12.2023 з урахуванням комісії з питань захисту прав дитини ВК Черкаської міської ради від 06.12.2023, органом опіки та піклування м. Черкаси складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , 2018 року народження. Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Так, в даній конкретній ситуації позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Європейської конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Можливість такого втручання передбачена національним законом. Зокрема, відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з конкретних обставин справи, втручання у право відповідача здійснюється з метою захисту прав і свобод неповнолітніх дітей, що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших незалежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, [PERSON] протягом тривалого часу самусунулася від виконання покладених на неї обов`язків по вихованню, утриманню та лікуванню дитини, що виражається в її бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, чим позбавила доньку права на належне батьківське виховання та утримання. не дбає про її фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов`язків на державу, тому суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а також враховуючи характер поведінки відповідача, її відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, суд вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення за встановлених обставин, виходячи з найкращих інтересів дитини, оскільки таким інтересам відповідає зростання у стабільному та безпечному середовищі. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітньої [PERSON] , яка народилась [INFO] на її утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України починаючи з 02 лютого 2024 року та до повноліття дитини. Так, відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на зазначене, так як відповідач ухиляється від утримання дитни, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою : [ADDRESS] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітньої [PERSON] , яка народилась [INFO] на її утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України починаючи з 02 лютого 2024 року та до повноліття дитини. Крім того, оскільки при подачі позову позивач був звільнений від оплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved