Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивачка посилається на те, що 11 грудня 2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за актовим записом №525. Від даного шлюбу з відповідачем по справі мають троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що у них з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюбні стосунки та спільне господарство перестали вести з 2018 року. З 2018 року проживають окремо. Позивачка зазначає, що з наведених обставин їх шлюб з відповідачем фактично припинив існування, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просить суд шлюб розірвати. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. 22.07.2024 року подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове не з`явився. 22.07.2024 року подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує, та не заперечує щодо його задоволення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 11 грудня 2010 року між сторонами укладено шлюб,\~який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за актовим записом №525, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.8). Сторони мають троє дітей [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бериславського районного управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області (а.с.9-11). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено,\~що\~подружнє\~життя\~між\~сторонами\~не\~склалося. Шлюбні відносини у подружжя відсутні, оскільки подружжя не проживає разом з 2018 року. Оскільки позивачка наполягає\~на\~розірванні\~шлюбу\~з\~відповідачем, який подав заяву про те, що не заперечує, щодо задоволення позову, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо, утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін, не заявлено.

Outcome: approved