Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

16.05.2024 представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за послугу з постачання теплової енергії в сумі 49110,26 грн, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 602,58 грн, а також судові витрати. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачка є абонентом (споживачем) ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» по споживанню послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , кімнати 301, 302, 304, 305, загальна опалювальна площа 86,3 кв.м., особовий рахунок № [NUMBER] . Квартири (кімнати) за вказаною адресою належить відповідачці на праві власності. Між сторонами був укладений публічний договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Проте споживач не проводить оплату в належному обсязі за спожиту теплову енергію та плату за абонентське обслуговування, в зв`язку з чим за період з жовтня 2021 року по квітень 2024 року включно виникла заборгованість за надані послуги з теплопостачання у сумі 49110,26 грн, з грудня 2021 року по квітень 2024 року виникла заборгованість з оплати за абонентське обслуговування у сумі 602,58 грн. На неодноразові попередження, що друкуються щомісячно у відповідному полі платіжної квитанції про необхідність погашення існуючої заборгованості, відповідачка не реагує, що і стало підставою для звернення до суду. 26.06.2024 р. позивач подав заяву про зменшення позовних вимог із огляду на те, що відповідач надала докази відчуження нею житлової кімнати №305 від 24.05.2017 р. Разом із тим, збільшив вимоги у частині стягнення за абонентське обслуговування із 602,58 грн. до 661,38 грн. Із огляду на це сума заборгованості, що підлягає стягненню, становить 37821 грн. 52 коп. В судовому засіданні представник позивача зменшені вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням зменшення визнала повністю. Представник підтримала позицію відповідача по справі. Суд проаналізував\~матеріали справи,\~вислухав пояснення\~учасників процесу,\~дійшов такого висновку. Установлено, що відповідачці належить на праві приватної власності житлові кімнати за адресою: [ADDRESS] , кімнати 301, [ADDRESS] , що підтверджується договорами купівлі-продажу від 09.04.2009, зареєстрованими в реєстрі за №851, №853 та №855 (а.с. 17-22). Відповідно до положень ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. За ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Пунктами 33-35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року за №830, передбачено, що плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем складається з: - плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; - плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; - плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 №630, що діяли на момент виникнення правовідносин, (далі Правила №630), послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг, у порядку і випадках, визначених законом. Згідно з ч. 1 ст.\~13\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» договір про надання комунальної послуги укладається виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Нормою ч. 1 ст.\~10\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» встановлено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Установлено, що ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» надавало відповідачці, яка є власником житлових кімнат №№ [NUMBER] , 302, [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення. Розрахунки за спожиті комунальні послуги проводилися відповідно до тарифів встановлених рішеннями виконавчого комітету Охтирської міської ради. Таким чином, зазначені обставини дають підстави для висновків про те, що між позивачем і відповідачкою, що є власником житлових кімнат, склалися договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого опалення. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 162\~Житлового кодексу\~Української РСР передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно з п. 39 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року за №830, споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг. Статтями 19, 25\~Закону України\~«Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Відповідно до розрахунків, наданих позивачем, заборгованість за особовим рахунком № [NUMBER] , становить 37821,52 грн, з них: - за надані послуги з теплопостачання за період з жовтня 2021 року по червень 2024 року включно 37160,14 грн; - з оплати за абонентське обслуговування 661,38 грн. Належними та допустимими доказами розрахунки заборгованості відповідачкою не спростовані. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Так зі змісту судового наказу від 28.09.2023 у справі №583/4729/23, який ухвалою суду від 08.05.2024 був скасований, вбачається, що позивачем при подачі заяви про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] заборгованості був сплачений судовий збір в сумі 268,40 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. З урахуванням сплаченого судового збору при подачі заяви про видачу судового наказу, позивачем при подачі до суду даного позову був сплачений судовий збір в сумі 2759,60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача в рахунок відшкодування судових витрат 1514 грн. Така ж сума сплаченого позивачем судового збору підлягає поверненню йому з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved