Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Борис Леонідович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко Олег Володимирович , про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, скасування записів про державну реєстрацію права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом виселення. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка є двоюрідною тіткою позивача та на день смерті була зареєстрована та проживала з 02.02.1965 за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає. що є єдиною спадкоємницею померлої [PERSON] . У вказаній квартирі [ADDRESS] [PERSON] тривалий час проживала сама до дня смерті. На день смерті [PERSON] спірна квартира належала їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло. 14.08.2018 позивачем було подано до приватного нотаріуса КМНО Яковчук Н.М. заяву про прийняття спадщини та відкрито спадкову справу. Під час перевірок належності померлій [PERSON] нерухомого майна нотаріусом було встановлено наступне - квартира [ADDRESS] була нібито продана відповідачу - покупцю [PERSON] померлою [PERSON] ще [INFO] відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Дмухом Б.Л. за реєстровим номером 913. Право власності на цю квартиру в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано відповідачем [PERSON] лише 12.07.2018. В подальшому під час досудового розслідування було виявлено, що [INFO] приватним нотаріусом КМНО Дмухом Б.Л. вищевказаний договір купівлі-продажу квартири не посвідчувався. Тому, позивач вважає, що договір та інші документи, які були подані відповідачем [PERSON] на реєстрацію державному реєстратору Грицай Н.В. були підроблені. Після реєстрації права власності на вищевказану квартиру, відповідач [PERSON] 18.07.2018 продав цю квартиру відповідачу [PERSON] за 150000,00 грн, відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Бойко О.В. за реєстровим № 1172. На день продажу спірної квартири 18.07.2018, згідно з довідкою форма 13, померла [PERSON] залишилась зареєстрованою у спірній квартирі. 18.08.2018 було порушено кримінальне провадження № 12018100010007892 за ч. 1 ст. 358 КК України, в подальшому кваліфікацію змінено на ч. 4 ст. 190 КК України. У відповідь на заяву представника позивача щодо оформлення спадкових прав, приватним нотаріусом КМНО Яковчук Н.М. надано роз`яснення від 04.12.2020 № 61/01-16 про неможливість видачі свідоцтва про право власності на спадщину на спірну квартиру та рекомендовано звернутися до суду. Враховуючи викладене, позивач просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від [INFO], укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дмухом Б.Л. за реєстровим номером 913 (бланк договору ВММ 759378) недійсним; скасувати рішення державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» м. Київ Грицай Наталії Володимирівни, індексний номер рішення 42035895 від 12.07.2018 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , номер запису про право власності 27019539); скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойко Олега Володимировича, індексний номер рішення 42112131 від 18.07.2018 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , номер запису про право власності 27090675); визнати право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] за громадянкою Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ); витребувати у [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) квартиру [ADDRESS] на користь [PERSON] шляхом виселення [PERSON] з квартири. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.12.2020 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.11.2021 закрито підготовче провадження та призначити справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Борис Леонідович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко Олег Володимирович про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, скасування записів про державну реєстрацію права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом виселення, до судового розгляду по суті. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2022 повторно витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Яковчук Н.М. (місцезнаходження: 04073, м. Київ, просп. Московський, буд. 8, корп. 3) належним чином завіреної копії спадкової справи після смерті померлої [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.03.2023 витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойка Олега Володимировича належним чином завіреної копії договору купівлі-продажу від 18 липня 2018 року № 1172, копії усіх документів, поданих сторонами для посвідчення цього правочину та копії усіх документів, які зберігаються в нотаріальній справі щодо посвідчення договору купівлі-продажу від 18 липня 2018 року за реєстровим 1172. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2023 здійснено перехід зі стадії судового розгляду по суті цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Борис Леонідович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко Олег Володимирович про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, скасування записів про державну реєстрацію права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом виселення, в підготовче провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.04.2024 закрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання з`явився представник позивача, який зазначив, що проводилась експертиза, підпис був не нотаріуса. Зазначив, що експертиза була на бланку і цей бланк не є відповідним до стандарту 2009 року. Печатка також не була тією, як у нотаріуса. В матеріалах справи наявний протокол допиту нотаріуса Дмуха Б.Л., в якому зазначено, що останній не посвідчував спірний договір. [PERSON] купила квартиру за 5000 доларів США. Позові вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко Олег Володимирович надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, за наявними в матеріалах справи документами. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, спадкову справу № 5/2018, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.01.2009 виданого Відділом приватизації житла Голосіївської районної державної адміністрації згідно з розпорядженням № 35321 від 30 січня 2009 року, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належала [PERSON] (двоюрідна тітка позивача). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві 06.07.2018, про що зроблено відповідний актовий запис № 11124. Згідно Інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № КВ-2018 № 31818 від 15.08.2018 повідомлено, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] ) на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації 30.01.2019 (Розпорядження № 35321). Крім того, зазначене підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 1537453 від 05.07.2018, в якій зазначено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 02.02.1965. Відповідно до довідки № 51/02-14 від 21.10.2020, виданої приватним нотаріусом Яковчук Наталією Михайлівною, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , Яковчук Н.М. , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 14.08.2018 була заведена спадкова справа за № 5/2018. Спадкоємницею померлої [PERSON] є її двоюрідна племінниця громадянка Федеративної Республіки Німеччина - [PERSON] , [INFO] . Згідно договору купівлі-продажу квартири від [INFO], посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дмухом Б.Л., зареєстрований в реєстрі за № 913, [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Пунктом 1.5 вказаного договору продаж вчинено за 509000,00 грн, які продавець отримала повністю від покупця до підписання цього договору. У Витягу з кримінального провадження № 12018100010007892, внесення до ЄРДР 18.08.2018 зазначено, що 14.08.2018 за адресою: [ADDRESS] , невстановлені особи на основі підробних документів, шахрайським шляхом заволоділи квартирою [ADDRESS] . 18.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. зареєстрований в реєстрі за № 1172, відповідно до якого [PERSON] продає, а [PERSON] купує квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] та зобов`язується оплатити її згідно умов цього договору. Згідно п. 5 цього договору продаж квартири здійснено сторонами за ціною в розмірі 150000,00 грн. - вартість. Згідно Висновку експертів КНДІСЕ за результатами судової почеркознавчої експертизи від 14.05.2019 № 12305/12306/19-32, яка проведена під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12018100010007892. Експертами КНДІСЕ Таєвською А.В. , Шкарівською Н.І. надано висновки: підпис від імені Дмуха Б.Л. у графі «Приватний нотаріус» у договорі купівлі-продажу квартири від [INFO] серії ВММ № 759378, що укладений від імені [PERSON] та [PERSON] - виконані не за допомогою пишучого приладу (ручки), а становлять собою відтиски, внесені шляхом перенесення барвної речовини синього кольору з поверхні рельєфного кліше-факсіміле підпису на поверхню документів способом безпосереднього контакту кліше-факсіміле на поверхню документа. Питання чи виконаний підпис від імені Дмуха Б.Л. у графі «Приватний нотаріус» у договорі купівлі-продажу квартири від [INFO] серії ВММ № 759378, Дмухом Б.Л. або іншою особою експертом не вирішувалося, оскільки цей підпис виконаний не рукописним способом, а нанесений рельєфним кліше підпису-факсіміле. Рукописний запис «Виправленому вірити «проспект» у графі «Приватний нотаріус» у договорі купівлі-продажу від [INFO] виконаний не Дмухом Богданом Леонідовичем , а іншою особою. Відповідно до Висновку експертів КНДІСЕ за результатами проведення судово-технічної експертизи документів № 12307/19-33 від 19.12.2019. Експертиза проведена під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12018100010007892. Експертом досліджувалася відтиск печатки нотаріуса на договору та справжність нотаріального бланку. Висновки експерта КНДІСЕ Юрченко О.Б. : встановити відповідність часу виконання відтисків печатки від імені приватного нотаріуса Дмуха Б.Л. у договорі купівлі-продажу виявилось неможливим з причини не надання вільних зразків відтисків печатки нотаріуса; відтиски гербової печатки від імені приватного нотаріуса КМНО Дмуха Б.Л. у наданому на дослідженні договору купівлі-продажу, укладеному між [PERSON] та [PERSON] від [INFO], засвідченому приватним нотаріусом КМНО Дмуха Б.Л. на бланку ВММ № 759378 та зареєстрованому в реєстрі за № 913 нанесені тією печаткою, якою виконані відтиски у документах, наданих в якості вільних зразків відтисків печатки, а іншою печаткою; Бланк ВММ № 759378, на якому виконані реквізити договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] від [INFO] не є відповідним аналогічним бланкам зразка 2009 року, виготовленим на ДП «Поліграфічний комбінат Зоря», яке здійснює їх випуск. Суд звертає увагу на численні помилки та виправлення у тексті спірного договору та невідповідність дат, а саме: у преамбулі договору закреслено слово «вул.», зверху від руки написано «проспект»; у пункті 1.1. договору слово «вулиця» закреслено, зверху від руки написано «проспект»; у пункті 1.3. договору зазначено - «відчужувана квартира, що є предметом цього договору. Належить Продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.01.2009 року Відділом приватизації Голосіївського району міста Києва, згідно з розпорядженням державної адміністрації Голосіївського району міста Києва № 5931. Згаданий правовстановлюючий документ зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації 09 січня 2009 і записаний у реєстрову книгу за № 93175-а». З вищевикладеного вбачається, що буцімто реєстрація Свідоцтва про право власності в БТУ відбулась на 21 день раніше, ніж було видано розпорядження державної адміністрації та видача свідоцтва. Як вбачається з матеріалів справи, Інформаційна довідка КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 15.08.2018 про те, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] ) на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Голосіївської районної державної адміністрації 30 січня 2009 (розпорядження № 35321). Таким чином, станом на 15.08.2018 в реєстрових книгах БТІ були відсутні записи про реєстрацію права власності на спірну квартиру за відповідачем [PERSON] . Зазначене спростовує належність відповідачу [PERSON] спірної квартири станом на [INFO] та реєстрацію договору купівлі-продажу у БТІ. Як вбачається з ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 2 ст.202 ЦК України визначено, що правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно ч.4 ст.202 ЦК України дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, до яких належать: 1) Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2) Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3) Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4) Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5) Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6) Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правочини поділяються за ступенем недійсності на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані). Згідно із ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.07.2018 № 42035895 прийняте державним реєстратором Грицай Н.В. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поданої [PERSON] та внесеної у бази даних заяв Державного реєстру прав 12.07.2018 за № 29140759, та доданих до заяви документів, а саме: договору купівлі-продажу квартири від [INFO], укладеного між [PERSON] та [PERSON] та інформаційної довідки від 25.06.2018 № КВ-2018 № 18967, видану комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» щодо реєстрації права власності на квартиру в даному БТІ на ім?я [PERSON] . На підставі вказаного рішення державним реєстратором Грицай Н.В. відкрито розділ з реєстраційним № 1597365080000 у Державному реєстрі прав щодо квартири та внесено в цей розділ запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] за № 27019539. Положеннями ч. 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що, змістом права власності є права власника щодо володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України). Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Статтею 330 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Пунктом 3 ч.1 ст. 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт продажу спірної квартири від імені [PERSON] іншою особою, без відповідних повноважень та без її згоди, як власника майна, суд, відповідно до наведених положень законодавства, приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу № 65 від [INFO] року та витребування квартири з чужого незаконного володіння шляхом виселення відповідача-2. Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 8 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, що підлягає реєстрації (крім земельної ділянки), може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів та довідки зазначеного органу місцевого самоврядування з викладенням характеристики будівлі, на яку видається свідоцтво. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1, 3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У відповідності до ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Листом приватного нотаріуса Яковчук Н.М. № 61/01-16 від 04.12.2020 [PERSON] роз`яснено щодо видачу свідоцтва про право на спадщину за законом наступне, а саме про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] . Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З урахуванням дослідженої судом та наявної в матеріалах належним чином завіреної копії спадкової справи № 5/2018, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] за громадянкою Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] , [INFO] . Згідно з положеннями статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 (надалі - Закон № 1952-ІV). Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 4 Закону № 1952-ІV державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об`єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. В п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону №1952-ІV встановлено, що державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону № 1952-ІV перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (надалі - Порядок № 1127). Згідно з положеннями ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», чинними на момент проведення спірної реєстрації права власності, державна реєстрація проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. В п. 18 Порядку №1127 сказано, що за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації, а в п. 19, що: державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав. Із цього слідує, що внесення відомостей до Державного реєстру прав можливе лише після прийняття відповідного рішення державним реєстратором. Пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що перед вчиненням реєстраційної дії державний реєстратор повинен пересвідчитися в достатності, належності та правильності оформлення документів, поданих для оформлення прав та їх обтяжень, а також встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Враховуючи викладене, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Борис Леонідович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко Олег Володимирович про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, скасування записів про державну реєстрацію права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом виселення, підлягають задоволенню.

Outcome: approved