Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~10.05.2024 р. [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 26.04.2024 р. він мав намір продати квартиру, у зв`язку з чим звернувся до нотаріуса. У вчиненні правочину йому було відмовлено, оскільки в реєстрі обтяжень нотаріус виявила архівний запис про арешт його майна, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30.10.2001 р. (номер справи відсутній). \~ \~ \~ \~Листом від 01.05.2024 р. Шевченківський районний суд м.Запоріжжя повідомив, що у архіві суду відсутня зазначена справа і не вказав ініціали заявника ( [PERSON] ). \~ \~ \~ \~Нотаріус 4 державної нотаріальної контори надала позивачу копію ухвали, яка свідчить про те, що нею було накладено арешт на майно, яке знаходиться у квартирі по [ADDRESS] , між тим ні майно, ні зазначена квартира [PERSON] на той час не належала. \~ \~ \~ \~За позовом [PERSON] просить скасувати накладений ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30.10.2001 р. арешт на майно, що знаходиться за адерсою: [ADDRESS] і належить позивачу. Ухвалою суду від 14.06.2024 р. відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 08.07.2024 р. 08.07.2024 р. розгляд справи відкладено на 23.07.2024 р. для повторного виклику відповідача на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі та за відсутності позивача, позов підтримує, просить задовольнити. Розгляд справи без участі учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд розглянув справу за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наданих позивачем письмових доказів судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Завпоріжжя від 30.10.2001 р. на підставі матеріалів за позовом [PERSON] , який мешкає в [ADDRESS] до [PERSON] , який мешкає за адресою в [ADDRESS] , [PERSON] , який мешкає в [ADDRESS] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті ДТП, накладено арешт на майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] (а.с.5). Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09.12.2016 р. № 336/4020/16-ц, з урахуванням ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03.01.2017 р. (а.с.8-9) за [PERSON] було визнано право власності, зокрема, на квартири [ADDRESS] у порядку спадкування після померлої [PERSON] . На запит адвоката, 01.05.2024 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя надана довідка про те, що надати на ознайомлення матеріали справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, не можливо, оскільки згідно реєстрації алфавітних покажчиків цивільних справ за період з 1998 року по 2002 роки включно, така справа не значиться (а.с.12). Вищевикладене підтверджено наданим позивачем письмовими доказами. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Відповідно із\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з вищевикладеного, оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд встановив, що на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги, є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved