Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, яка залишилась після смерті [INFO] у м. Миколаєві його батька - [PERSON] , протягом трьох місяців з дня набрання рішенням законної сили; визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, яка залишилась після смерті [INFO] у м. Миколаєві його баби - [PERSON] , протягом трьох місяців з дня набрання рішенням законної сили; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] від 28.05.2019 року, що видане приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Свіржевською Т.Б. та зареєстровано в реєстрі за №167 на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вчинене 28.05.2019 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Свіржевською Т.Б., індексний номер 47068031, про реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] у м. Миколаєві помер його батько - [PERSON] , який заповіту не залишив. [INFO] померла мати [PERSON] та бабуся позивача [PERSON] , яка не залишила заповіту. Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу №809 від 16.09.2005 року, посвідченого нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М. Відповідач [PERSON] та бабуся [PERSON] постійно були зареєстровані із батьком позивача за адресою: [ADDRESS] , а тому й прийняли спадщину після його смерті. Позивач на той час не був зареєстрований взагалі ніде. Єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька позивача були його мати [PERSON] , позивач та його рідний брат - відповідач, тобто кожен повинен був прийняти по 1/3 частці від спадкового майна - цілої квартири [ADDRESS] . Позивач зазначає, що йому не повідомили про смерть батька ні бабуся, ні рідний брат, не повідомили про його існування і нотаріуса. Бабуся прийняла спадщину після смерті батька позивача - рідного сина, але не встигла оформити свою частку на квартиру та померла. І після її смерті єдиними спадкоємцями були позивач і відповідач, який знов не повідомив нотаріуса про наявність другого спадкоємця - позивача. 28.05.2019 відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер 167 у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Свіржевської Т.Б. Про наявність такого свідоцтва позивач дізнався в серпні 2023 року, коли звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак О.В. з метою оформлення спадщини після смерті батька, але 04.08.2023 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, а [INFO] - після смерті бабусі, із посиланням на пропущення строку для прийняття спадщини. Позивач вказує, що намагався звернутися до нотаріальної контори, коли дізнався про смерть батька та бабусі, з метою оформлення спадщини, але, оскільки з 2009 по 2012 рр. був засуджений та відбував покарання у Вознесенській ВК (№72), паспорта громадянина України не мав, єдиним документом, який посвідчував його особу була довідка про звільнення. Нотаріус відмовилась говорити з ним через відсутність документів, які посвідчують особу. У нього виникли труднощі з одержанням паспорта громадянина України. Так, він ніколи його не мав, а мав лише свідоцтво про народження зразка СРСР. Станом на 11.11.2020 були відсутні відомості про реєстрацію його місця проживання будь-де. Він звертався до Центрального РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області із заявою щодо встановлення його особи. 22.12.2020 він отримав відмову Державної міграційної служби України щодо документування паспортом громадянина України. В серпні 2021 року позивач звернувся з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України до Центрального районного суду м. Миколаєва, після чого 10.04.2023 він одержав паспорт громадянина України, а 09.05.2023 - РНОКПП, та за наявності цих документів звернувся до нотаріуса. Після одержання паспорта позивач звернувся до рідного брата з метою вирішення питання про прийняття спадщини, але відповідач відмовився спілкуватися, заборонивши з`являтись у спадковій квартирі, всі родинні стосунки розірвав. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про наявність у нього об`єктивних, непереборних та істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини після смерті батька та бабусі. Ухвалою суду від 15.01.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого провадження. 18.02.2024 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Долгова Л.В. в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, надавши пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав. Відповідно до вимог\~ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як убачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною другою статті 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320 цс 17 зазначено про те, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1301 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що 28.11.2018 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області складено актовий запис №3820 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Померлий [PERSON] є батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.09.1986 р. [INFO] померла [PERSON] , яка є бабусею позивача. Після смерті батька позивача - [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] , та належала померлому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М. Відповідач [PERSON] та бабуся позивача [PERSON] постійно були зареєстровані із батьком позивача за адресою: [ADDRESS] , а тому й прийняли спадщину після його смерті. Позивач на той час не був зареєстрований взагалі ніде і за вказаною адресою не проживав. Єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька позивача були його мати [PERSON] , позивач та його рідний брат - відповідач. Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Свіржевською Т.Б. 07.03.2019 року була заведена спадкова справа №5/2019 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини 07.03.2019 року звернувся [PERSON] , який є сином померлого. 28.05.2019 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Свіржевською Т.Б. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого, [PERSON] , який є сином [PERSON] , видано свідоцтво на частку квартири [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.11.2023 право спільної часткової власності (1/2 частка) на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Крім того, 19.08.2021 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Свіржевською Т.Б. було заведено спадкову справу №11/2021 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . З матеріалів вказаної спадкової справи слідує, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 19.08.2021 року звернувся [PERSON] , який був зареєстрований зі спадкодавцем на день її смерті. Відповідач повідомив також, що інших спадкоємців крім нього немає. Після встановлення особи і одержання паспорта громадянина України в 2023 році позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Пехлак О.В. з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] , на спадкове майно, яке складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Постановою нотаріуса від 04.08.2023 вих. №88/02-31 відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частки квартири [ADDRESS] , оскільки, згідно зі ст. 1270 ЦК України, він не подав заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька протягом 6 місяців з моменту відкриття спадщини та не вважається особою, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини згідно зі ст. 12689 ЦК України. Крім того, позивач звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак О.В. з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] за правом представлення, згідно ст. 1266 ЦК України, оскільки її син, а його батько - [PERSON] помер [INFO] , на спадкове майно, яке складається з частки квартири [ADDRESS] . Постановою від 27.09.2023 вих. №117/02-31 нотаріус відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він не прийняв спадщину згідно діючого законодавства після смерті [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач як на поважність причини пропуску строку для подання такої заяви посилався на те, що не мав жодних документів для посвідчення особи, а тому нотаріуси навіть відмовлялись з ним говорити, коли чули про таке, не кажучи вже про прийняття від нього заяв. Він навіть не знав, чи заведена спадкова справа після смерті рідних і у якого нотаріуса. Також без документів, що посвідчують його особу, він не міг звернутись до органів РАЦС для одержавння дублікату свідоцтва про смерть бабусі та батька та навіть підтвердити з ними родинні відносини, бо всі документи про народження батька зберігалися у відповідача, який їх не надавав. З довідки про звільнення слідує, що [PERSON] з 2009 по 2012 роки відбував покарання у Вознесенській виправній колонії (№72). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 11.11.2020 року, сформованої державним реєстратором відділу реєстрації громадян Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Соляр С., відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , відсутні. З заявою про встановлення особи позивач звертався до Центрального РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області, що підтверджується довідкою, виданою [PERSON] [INFO] . Крім того зазначено, що проведеною перевіркою за заявою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. 22.12.2020 року за вих. №4813.1-1808/4813.1-20 керівником Центрального РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області на ім`я позивача [PERSON] надано роз`яснення стосовно надання документів, необхідних для підтвердження належності до громадянства України. В серпні 2021 позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. З копії паспорта на ім`я [PERSON] за № [NUMBER] встановлено, що позивачу видано паспорт 10.04.2023. 09.05.2023 року позивача [PERSON] було зареєстровано у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та надано номер, що підтверджується карткою платника податків, виданою на ім`я [PERSON] Центральною ДПІ Головного управління ДПС у Миколаївській області. Відповідно до інформації про зареєстроване місце проживання/задеклароване місце проживання/зняття із зареєстрованого/задекларованого місяці проживання особи за вих. № 23083-000645195-037-05 від 29.09.2023 року місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено вище, частиною першої статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що обставини пропуску позивачем шестимісячного строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та бабусі [PERSON] були пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для позивача [PERSON] , як спадкоємця, оскільки у останнього були відсутні документи, які посвідчують його особу, місце реєстрації відповідно до вимог закону, отримання яких потребувало певного проміжку часу. А за такого, зазначенні позивачем обставини, які і слугували причиною пропуску встановленого шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд визнає поважними, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування рішення про державну реєстрацію прав суд зазначає таке. Зі змісту статті 1301 ЦК України вбачається, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Як зазначалося раніше, 28.05.2019 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Свіржевською Т.Б. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого, [PERSON] , який є сином [PERSON] , видано свідоцтво на частку квартири [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.11.2023 право спільної часткової власності (1/2 частка) на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Враховуючи, що суд визначив [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька і бабусі, а брат позивача - відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, з подальшою державною реєстрацією права, чим порушується право позивача на спадщину, то є підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] від 28.05.2019, що видане приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Свіржевською Т.Б. та зареєстровано в реєстрі за №167, із скасуванням рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вчинене 28.05.2019 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області свіржевською Т.Б., індексний номер 47068031. про реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4294,40 грн.

Outcome: approved