Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] у них народився син [PERSON] . Шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на його повному утриманні.\~ Відповідачка належної участі у матеріальному утриманні дитини не приймає. [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на дитину, вона є працездатною, інших осіб на утриманні не має. Просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з ним, батьком [PERSON] в [ADDRESS] , та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив визначити місце проживання дитини разом з ним та стягнути з відповідачки аліменти на дитину. Також додав, що його [PERSON] після того, як влаштувалася на роботу в м.Києві, перестала приділяти дитині увагу. Вона більше шести місяців працює, а до дитини приїздила декілька разів. [PERSON] участі у\~ вихованні дитини не приймає, фінансової допомоги не надає. Відповідачка [PERSON] відзив на позовну заяву не подала, надала заяву про розгляд справи без її участі. (а.с.40) Представник третьої особи служби у справах дітей Кролевецької міської ради Сумської області надав заяву, у якій просив розгляд справи проводити без участі представника. (а.с.29) Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , з батьком [PERSON] , який його виховує. Мати участі у вихованні дитини не приймає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , з батьком [PERSON] , який його виховує. Суд, заслухавши сторони, пояснення свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13). З 19 серпня 2020 року сторони перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12). Згідно рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 22.11.2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.14). Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Камінського старостинського округу від 05.06.2024 року №11-22/120 (а.с.15), та за змістом позову перебуває на його утриманні. Згідно довідки ПП «Камінське» слідує, що [PERSON] працює з 01.04.2022 року в ПП «Камінське» на посаді тракторист-машиніст сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва (а.с.41). Відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з матеріалів справи (а.с.20). За змістом позову, відповідачка інколи бачиться з сином, коли приїздить в с.Камінь до своїх батьків. Однак, між ними стали виникати суперечки щодо місця проживання дитини. Позивач бажає вирішити спір, який існує між ним та відповідачкою, щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] разом з ним, в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. За змістом статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані піклуватися про духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.\~ У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). Питання доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кролевецької міської ради (а.с.35-36). За змістом висновку органу опіки та піклування Кролевецької міської ради Сумської області, затвердженого рішенням №135 від 25.04.2024 року, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Згідно з копією заяви [PERSON] від 01.04.2024 року, вона не заперечує проти проживання дитини з батьком (а.с.37). Позивач бажає проживати з сином, не заперечує проти спілкування відповідача з дитиною. При визначенні місця проживання дитини суд враховує висновок органу опіки та піклування Кролевецької міської ради Сумської області, вік та стан здоров`я дитини [PERSON] , відношення позивача до дитини, та те, що фактично позивач займається його активним вихованням та утриманням, наявність у батька місця проживання та постійного заробітку. При визначенні місця проживання дитини суд враховує те, що житло за адресою: [ADDRESS] , є звичне для дитини середовище, а передача на проживання дитини в іншу сім`ю може негативно відобразитись на його моральному вихованні. Отже, суд вважає, що місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , слід визначити з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання батька [PERSON] , що буде виключно в\~ інтересах дитини. Окрім того, між сторонами відсутня домовленість щодо участі відповідачки в утриманні дитини. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідачка є працездатною, за змістом позову інших осіб на утриманні не має, повинна влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати свою дитину. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги положення ст.ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, розмір яких суд визначає 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за місяць. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. Позивач просив залишити судові витрати за собою, про що зазначив у позовній заяві (а.с.4). Відповідно до ст. ст. 84, 91, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved