Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - Позивач) [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4942214 від 18.04.2021 року (далі - Кредитний договір) в розмірі 10000 грн. Як на підставу своїх вимог Позивач посилався на ті обставини, що 18.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН) та Відповідачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4942214. Того ж дня відповідачу було перераховано 10000 грн. на його банківську карту. Зазначає, що 13.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу №07Т, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників. Зауважує, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 27655,41 грн., з яких: 8755,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 18200,41 грн. - заборгованість за відсотками; 700 грн. заборгованість за комісійними винагородами; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. На підставі наведеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 4942214 від 18.04.2021 року в розмірі 27655,41 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 07.05.2024 року відкрито провадження у справі. Судовий розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник Позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Клопотань та заяв до суду не надходило. Представник ТОВ «МІЛОАН» також не скористався правом на участь у судовому засіданні, заяв чи клопотань не подавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК), у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як вбачається з матеріалів справи, 18.04.2021 року між ТОВ «МІЛОАН та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №4942214. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю про що свідчить заява на видачу готівки № 4942214 від 18.04.2021 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 4942214 від 18.04.2021 року порушив внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно наданого суду розрахунку за період з 13.09.2021 року по 20.02.2024 року складає 27655,41 грн., з яких: 8755,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 18200,41 грн. - заборгованість за відсотками; 700 грн. заборгованість за комісійними винагородами; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. 13.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу №07Т, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників. Відповідно до Витягу з додатку до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 27655,41 грн., з яких: 8755,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 18200,41 грн. - заборгованість за відсотками; 700 грн. заборгованість за комісійними винагородами; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Отже, ТОВ «Діджи Фінанс», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги [PERSON] щодо погашення наявної в неї заборгованості в розмірі 27655,41 грн., що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. \~ Із ст.\~1050\~ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. \~Згідно\~ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. \~Згідно з\~ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконала, що виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. \~ У відповідності до ч. 1\~ст.\~527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно\~ст.\~599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. \~З огляду на викладене, враховуючи вимоги\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» вказаної заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем, як юридичною особою, сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією, а тому вказана сума судового збору, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката суд звертає увагу на наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК Українипередбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п. 2 ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4статті 137 ЦПК України). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем подані наступні документи: Договір № 42649746 про надання правової допомоги, укладений 11.12.2023 року; додаткова угода 003526511309 до Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023 року; детальний опис робіт; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг); ордер на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «Діджи Фінанс» адвокатом; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На переконання суду витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн. заявлені позивачем відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності). Тому, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. будуть відповідати зазначеним вимогам. З огляду на викладене,

Outcome: approved