Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

24.05.2024р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. № 3-7). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.05.2024р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (а.с.№18). Позивачка в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вони з відповідачем 10.10.2015р. зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 948. Позивачка також зазначала, що шлюбні відносини сторони припинили з 24.02.2022р., спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Представник позивачки адвокат Ажмяков Р.В. (діє на підставі ордеру від 23.05.2024р. а.с. № 37) в заяві до суду від 22.07.2024р. позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи за їх з позивачкою відсутності та без технічної фіксації. Додатково в цій заяві представник позивачки зазначив, що у сторін спільних дітей немає (а.с. № 35). Відповідач [PERSON] в судові засідання, які призначалися судом на 03.07.2024р. та 22.07.2024р., повторно не з`явився, повідомлявся судом про дати розгляду справи судом шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленнями за місцем реєстрації, яка підтверджена відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 28.05.2024р. (а.с. № 17). Втім, до суду двічі повернулися конверти з позначками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. № 21, 32). Також про дати розгляду справи судом відповідач був повідомлений ще і шляхом направлення sms-повідомлень, які були вчасно доставлені (а.с. № 24, 33), а також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. №34). Отже, у відповідності до положень ч.ч. 7, 11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином у відповідності до вимог ЦПК України про дати судових засідань. Про причини неявки в судові засідання відповідач не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надіслав, також не скористався своїм правом на подачу відзиву на позов в порядку ст. 178 ЦПК України. З урахуванням заяви позивачки від 22.07.2024р., повторної неявки відповідача при належному повідомлені у відповідності до вимог ЦПК України про дати судових засідань, суд у відповідності до положень ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 22.07.2024р. за відсутності обох сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Підстав для ухвалення у справі заочного рішення суду немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки ні по тексту позову, ні по тексту заяви до суду від 22.07.2024р. (а.с. № 35) позивачка не дала згоду на ухвалення заочного рішення суду. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони 10.10.2015р. зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 948 (а.с.№ 8). Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Судом встановлено, що спільне життя сторін, зі слів позивачки, не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Сторони, зі слів позивачки, припинили шлюбні відносини з 24.02.2022р., та з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені, зі слів позивачки, з 24.02.2022р. (майже 2,5 роки назад), з того часу не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилась, а відповідач заперечень стосовно позову не висловив, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При ухваленні рішення суд зазначає період остаточного припинення шлюбно-сімейних стосунків між сторонами саме з 24.02.2022р. відповідно до даних, які містить позовна заява, оскільки відповідач своїх заперечень проти позову (чи іншого періоду припинення стосунків) суду не направив. Питання щодо зміни прізвища відповідачки, відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки по тексту позову остання зазначила, що не бажає змінювати прізвище на дошлюбне. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею при подачі позову судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп.(а.с.№2). На підставі викладеного,

Outcome: approved