Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача [PERSON] надійшла позовна заява Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій після зменшення позовних вимог просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 255 674, 99 грн., а також судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 03.01.2019 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та позивачем Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві. При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався пунктами 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких позичальник при укладенні цього Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою та рішенням Банку. Згідно до умов договору позичальник зобов`язаний погашати заборгованість, однак, свої зобов`язання не виконує. Станом на 26.09.2023 року має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 255 674, 99 грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 06.11.2023 року від представника відповідача адвоката Гордейчука В.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому звернув увагу суду, що з моменту звернення до суду, позивач самостійно здійснював списання заборгованості з карток відповідача на загальну суму 96967,40 грн., у зв`язку із чим станом на сьогоднішній день сума заборгованості відповідача складає 219 392,22 грн., що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 05.11.2023 року. Також звернув увагу, що позивачем протиправно, всупереч п.18 Перехідних та прикінцевих положень Цивільного кодексу України було зараховано платежі за січень та лютий 2023 року в рахунок погашення заборгованості по штрафу, хоча такий штраф підлягав списанню. Таким чином, сума заборгованості є меншою ніж заявлено позивачем у позовній заяві, а тому не підлягає задоволенню у цій частині. Крім того, звернув увагу суду, що з наданих до позовної заяви доказів вбачається, що штраф у розмірі 20 090,07 грн. нараховано після 24.02.2022 року, тобто після введення в дію правового режиму воєнного стану в Україні на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 і який продовжено до 15.11.2023 року. Саме тому заборгованість за штрафом підлягала списанню і не підлягає стягненню у судовому порядку. В цій частині просив суд відмовити у стягненні штрафу у розмірі 20 090,07 грн. на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Тому, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову щодо стягнення боргу в стягненні основної суми боргу у розмірі 96 967,40 грн. та штрафу у розмірі 20 090,07 грн. 17.11.2023 року в судовому засідання протокольною ухвалою прийнято заяву про зменшення позовних вимог. 29.11.2023 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він не погоджується з викладеними у відзиві доводами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Зазначає, що обставини, на які відповідач посилається не відповідають дійсності, а позовні вимоги Банку підлягають задоволенні в повному обсязі. Також, зазначив, що Банком не заявлено вимог про стягнення штрафу, а тому заперечення відповідача стосовно нарахування штрафу не повинні прийматися судом до уваги. Враховуючи викладене, просив суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.01.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. 22.07.2024 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача [PERSON] подала клопотання, в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом установлено, що 03.01.2019 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У анкеті-заяві 03.01.2019 року зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вів ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. Як вбачається з матеріалів справи з 15.04.2019 року [PERSON] на підставі його заяви про актуалізацію даних булог встановлено кредитний ліміт 355 000 грн. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] станом на 26.09.2023 року по укладеному кредитному договору від 03.01.2019 року рахується на загальну суму 255 674,99 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. АТ КБ «Привабанк», на підтвердження вимог статті 1054 ЦК України, щодо виконання своїх зобов`язань, а саме надання позивачем відповідачу грошових коштів за договором б/н від 03.01.2019 року, надано виписку з карткового рахунку [PERSON] № б/н, з якої убачається про користування останнім коштами. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Доводи відповідача викладені у відзиві не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, та не відповідають встановленим судом обставинам за зменшеними позивачем позовними вимогами. Так наявність у відповідача заборгованості у розмірі 255 674,99 грн. підтверджується окрім іншого і долученою представником відповідача до відзиву довідкою АТ КБ «ПриватБанк». Належних та допустимих доказів на спростування заявлених позивачем позовних вимог відповідач суду не надав. Заперечення відповідача зазначені у відзиві не спростовують позовних вимог. Таким чином, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 255 674 грн. 99 коп. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору з урахуванням розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved