Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову покликалася на те, що 19 лютого 2016 року уклали шлюб у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №41. У шлюбі мають дитину дочку [PERSON] , [INFO] . Вказав, що спільне життя з відповідачем не склалося через різницю в поглядах на життя, втрату почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Між ними часто виникали конфлікти та непорозуміння. Проживають окремо з серпня 2021 року, вони не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Переконаний, що сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, а його збереження суперечитиме його інтересам. Ухвалою від 25.06.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав, просив суд позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов визнала, просила суд такий задовольнити, а розгляд справи здійснювати за її відсутності. У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19 лютого 2016 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №41. Від шлюбу в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнала, що не суперечить закону та непорушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачем при поданні позову понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1211, 20 грн., останній необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 605,60 грн., а решту судових витрат у розмірі 605,60 грн. стягнути з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved