Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Представник ТОВ «АІА Фінанс Груп» звернувся із зазначеним позовом до суду, згідно якого просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 78693,18 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 29.10.2018 між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 1784449. Даний договір укладено в електронному вигляді на умова Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту та Заявки на отримання кредиту Відповідача №1784449 від 29.10.2018 на обраних Відповідачем умовах, які акцептовані Відповідачем 29.10.2018 шляхом підписання електронним підписом Відповідача Заявки на отримання кредиту Відповідача №1784449 від 29.10.2018 на обраних Відповідачем умовах. З урахуванням наведених положень Договору, умови кредитування Відповідача вказані в Заявці і є наступними: строк кредиту 30 днів; сума кредиту 4000 гривень; сума процентів 1266 гривень; всього до сплати 5266 гривень. Термін для повернення Відповідачем кредиту та нарахованих процентів за договором до 28.11.2018 року. Однак Відповідачем у вказаний термін кредит не повернуто, проценти не сплачено. Станом на дату позову, прострочення Відповідача з повернення кредиту становить 1892 днів. Крім того, Позивач нараховує Відповідачу проценти згідно п.2.11 Договору до 23.02.2022 року за 1183 дні. Проценти в період прострочення становлять 70980 гривень. Враховуючи викладене, Позивач просить суд стягнути з [PERSON] станом на 02.02.2024 року заборгованість у розмірі 78693,18 гривень, з яких: сума кредиту 4000 гривень; проценти 1266 гривень; проценти згідно ст.625 ЦКУ та п.2.11 Договору 70980 гривень; інфляційні втрати 2447,18 гривень. Крім того, просить стягнути з Відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 8934,66 гривень та судовий збір в розмірі 3028 гривень. Ухвалою суду від 23.02.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.49). Ухвалою суду від 29.02.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.52-53). Ухвалою суду від 10.06.2024 року витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 15/1Б) направлені відповідачу [PERSON] вимоги про дострокове повернення кредиту, починаючи з дня укладення договору та по 10 червня 2024 року (а.с.93). Від представника відповідача [PERSON] адвоката Бражник Д.С. 23 квітня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначає наступне. Оферта (пропозиція) підписана лише позивачем, у зв`язку з чим посилання позивача, що [PERSON] прийняв умови, є хибним, оскільки сама по собі заявка №1784449 лише доводить факт звернення до фінансової установи з боку відповідача, однак не може бути підтвердженням укладання кредитного договору. Сума повернення коштів, виходячи з умов викладених у заявці становить 5272 гривень. Термін дії Договору згідно заявки становив 30 днів, тобто закінчився 28.11.2018, при цьому сторони не узгоджували інший процент за користування кредитом поза межами терміну дії кредитного договору. Щодо позовної давності зазначає, що в умовах оферти наявний пункт про збільшення позовної давності строком до 5 років, однак [PERSON] оферту не підписував. Враховуючи викладене, просить застосувати до позовних вимог наслідки спливу позовної давності. Відмовити у задоволенні позову. Від представника позивача ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» - Литвинець С.А. 28.05.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, яку обґрунтовує наступним. Позивачем у позовній заяві зазначено, що Договір укладено в електронному вигляді з урахуванням вимог Закону України "Про електронну комерцію", і його складовими є публічна оферта Позивача (Оферта) та акцепт Відповідача (заявка). Таким чином аргумент Відповідача щодо відсутності його підпису безпосередньо на Оферті є нелогічним та безпідставним, оскільки акцептуючи умови Договору Відповідач накладав свій підпис одноразовим ідентифікатором на Заявку, що є невід`ємною частиною Договору. Наведений підпис одноразовим ідентифікатором накладено Відповідачем у відповідності до порядку, встановленого Розділом ІІ публічної оферти та ст. 11, ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" Доказами верифікації телефону клієнта є додана до позовної заяви копія витягу з кредитного звіту ТОВ «Українські бюро кредитних історій» по Відповідачу, (оригінал якої знаходиться у Позивача та ТОВ «Українські бюро кредитних історій»). Зокрема фінансовий номер телефону Відповідача, що вказаний в заявці і на який надсилались повідомлення (380987922549) звірений з даними Відповідача в УБКІ. Окрім того Позивачем долучено до позовної заяви реєстр відправлених СМС повідомлень на фінансовий номер Відповідача (включно з повідомленням, що містило одноразовий ідентифікатор, а також Log-File з інформацією про час і дату виконання сторонами дій з укладення Договору, отриманою з інформаційно-телекомунікаційної системи Позивача. Зміст Оферти зафіксовано з прив`язкою у часі, умови Оферти передбачають дію лише однієї редакції Оферти одночасно. Окрім того Заявка містить як підтвердження ознайомлення та повний і безумовний акцепт Відповідача, щодо її умов, так і редакцію документа, який акцептується, а саме: ПРОПОЗИЦІЯ (ОФЕРТА) УКЛАДЕННЯ ДОГОВОРУ ПРО НАДАННЯ КРЕДИТУ ВІД 20.03.2018р. Саме редакція Оферти від 20.03.2018р. є частиною укладеного між сторонами Договору. Оферта розміщена в публічному доступі і Відповідач має можливість ознайомитися з нею в будь-який час. Заявка містить посилання Оферту і гіперпосилання на адресу її розміщення. Договором узгоджено порядок нарахування процентів та їх розмір після прострочення виконання грошового зобов`язання, що підтверджує належність нарахування процентів за Договором. Оскільки Оферта є невід`ємною частиною Договору, отже і зазначені в ній умови також. Окрім того, вимога Позивача щодо сплати Відповідачем процентів та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України, аргументована наявністю простроченого грошового зобов`язання Відповідача, факт наявності якого останнім не заперечується. Згідно п.5.2 Договору: "5.2. Сторони Договору погодили, що на підставі ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність за всіма зобов`язаннями Сторін, що виникають з умов Договору, в тому числі щодо сплати неустойки, процентів та відшкодування збитків становить 5 (п`ять) років." З урахуванням наведеного строк спливу позовної давності був до 06.05.2023 р. Позовну заяву у справі Позивачем подано в межах позовної давності. Відповідно до заяви представника представника позивача ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» - Литвинець С.А. від 05.07.2024 року щодо виконання ухвали суду від 10.06.2024 року, строк виконання грошового зобов`язання Відповідача за укладеним договором № 1784449 від 29.10.2018 р. (даліДоговір) сплив28.11.2018р. Відповідно, за період з моменту укладення договору по 10.06.2024 р. жодних вимог саме про дострокове повернення виконання грошового зобов`язання Позивачем до Відповідача не направлялось. Тому Позивач не має змоги надати витребувані докази, оскільки їх неіснує. Представник зазначає, що копію Вимоги, що направлялась Позивачем до Відповідача щодо вже простроченого грошового зобов`язання за Договором, долучено до позовної заяви. Сторони в судовому засіданні 08 липня 2024 року присутні не були, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача ТОВ «АІА Фінанс Груп» - Литвинець С.А. в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду не надходило. Про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином. У відзиві на позовну заяву від 23.04.2024 року представник відповідача [PERSON] адвокат Бражник Д.С. просив розглядати справу за відсутності сторони відповідача. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29.10.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 1784449, який укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти), що опублікована на веб-сайті «credit.365ua», підписана електронним цифровим підписом позивача 06.09.2018 року та заявки на отримання кредиту відповідача [PERSON] № 1784449 від 29.10.2018 року на обраних умовах, які акцептовані відповідачем шляхом підписання електронним підписом. З Заявки від 29.10.2018 року вбачається, що сума кредиту становить 4 000,00 грн. Строк повернення кредиту 30 днів, процентна ставка 1,06 % від суми кредиту в день, реальна річна процентна ставка за кредитом 385 %, очікувана сукупна вартість кредиту (проценти) - 1266,00 грн, загальна сума до повернення (проценти і кредит) 5266,00 грн. Заявку та пропозицію (оферту) підписано в електронному вигляді електронним підписом 29.10.2018 о 10:57:23 год. з одноразовим ідентифікатором [PERSON] . 6631513. Він містить його податковий номер, адресу, електронну адресу, номер мобільного телефону та номер банківського рахунку (а.с.5-18). Безпосередньо дії [PERSON] в інформаційно-телекомунікаційній системі відображені в Реєстрі «Log File» дій клієнта та Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» щодо укладення зазначеного договору (а.с.20). Умови договору містяться в розділі ІІІ оферти. Так, згідно пункту 1.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених договором та погодженою кредитодавцем заявкою позичальника. Відповідно до пункту 2.1. договір укладається за кожною окремою погодженою заявкою позичальника на строк кредиту, визначений в такій заявці. Згідно з пунктом 2.2. договору сума кредиту та строк повернення кредиту в межах, визначених договором зазначається в заявці позичальника, що формується позичальником у власному особистому кабінеті на підставі умов договору. У відповідності до пункту 2.6. договору датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в день надання кредиту. Пунктом 2.8 договору передбачено, що ціна кредиту за договором (плата за користування кредитом) залежить від строку користування кредитом і суми кредиту та обчислюється у відсотках від суми кредиту. Згідно з пунктом 2.10 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом в останній день строку користування кредитом. Періодичних платежів за договором не передбачено. Пунктом 2.11 договору передбачено, що процентна ставка за договором є змінною. Починаючи з другого дня, за останнім днем строку користування кредитом плата за користування кредитом збільшується наступним чином: процентна ставка за користування кредитом нараховується щоденно і становить 1,5% від суми отриманого позичальником кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування до моменту фактичного повернення кредиту. Обов`язок сплати процентів згідно даного пункту договору виникає у позичальника в день, наступний за днем їх нарахування. Відповідно до пункту 3.3.3. договору позичальник має право укласти з кредитодавцем угоду про відтермінування повернення кредиту згідно умов даної оферти. Згідно з пунктом 5.2. договору сторони договору погодили, що на підставі статті 259 ЦК України позовна давність за всіма зобов`язаннями сторін, що виникають з умов договору, в тому числі, щодо сплати неустойки, процентів та відшкодування збитків становить 5 років. Відповідно пункту 7.4. договору у випадку припинення дії, або закінчення строку дії договору сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. При цьому непогашені грошові зобов`язання повертаються стороною, що прострочила, з урахуванням положень пункту 2 статті 625 ЦК України. Розділом ІV встановлену угоду про відтермінування повернення кредиту. Так, пунктом 1 передбачено, що у випадку прострочення строків повернення кредиту Позичальник має право укласти з Кредитодавцем угоду про відтермінування повернення Кредиту за умови сплати Комісії за відтермінування строку повернення Кредиту (далі - Комісія). Розмір Комісії, в залежності від строку відтермінування повернення Кредиту та суми Кредиту розраховується наступним чином: строк відтермінування повернення кредиту, дні: 7, 15, 30; розмір комісії, % від суми кредиту в розрахунку за кожен день відтермінування: 1,43, 1,30, 1,05 відповідно; загальний розмір комісії в процентному вираженні: 10,01, 19,5, 31,5 відповідно. Для зручності позичальника, в особистому кабінеті міститься калькулятор розрахунку комісії, який відтворює необхідну суму комісії за весь строк відтермінування, розраховану на підставі вказаних умов договору. Пунктом 2 передбачено, що угода про відтермінування повернення кредиту вважається укладеною з моменту надходження на рахунок кредитодавця суми комісії за весь строк відтермінування з призначенням платежу: «(ІПН позичальника) заявка \номер заявки). Оплата комісії за відтермінування строку повернення кредиту на \строк відтермінування\ днів. З умовами угоди згоден.» Пунктом 3 передбачено, що в період, з моменту отримання кредитодавцем сплаченої позичальником комісії за весь строк відтермінування і до закінчення строку відтермінування, нарахування процентів за користування кредитом згідно пункту 2.8 або пункту 2.11 договору не здійснюється, неустойка не нараховується. Пунктами 6,7,8 встановлено, що у випадку, якщо позичальник укладає угоду на момент, коли строк повернення кредиту за заявкою не сплинув, строк відтермінування відліковується з моменту закінчення строку повернення кредиту. ???Позичальник має право встановлювати новий термін повернення кредиту шляхом укладення угоди і сплати комісії в розмірі згідно умов договору, необмежену кількість разів. Угода про відтермінування повернення кредиту з моменту її укладення є невід`ємною частиною договору в частині погодженої заявки, умови якої вона змінює та доповнює (а.с.5-15). Товариство з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» на адресу [PERSON] направило вимогу щодо виконання зобов`язань за договором № 230809-2 від 09.08.2023, в якій вимагав в строк до 22.08.2023 погасити заборгованість в сумі 78662,29 грн, з яких 4 000,00 грн - сума наданого і неповерненого в строк кредиту; 70980,00 грн сума процентів, 1266,00 грн сума комісії, 2416,29 грн інфляційні втрати (а.с.25-26). З платіжного доручення №24353 від 29.10.2018 вбачається, що на банківську картку № [NUMBER] , відкриту на ім`я [PERSON] , 29.10.2018 здійснено зарахування грошових коштів в розмірі 4 000,00 грн (а.с.22). За розрахунком позивача, наведеним у позовній заяві, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №1784449 від 29.10.2018 у розмірі 78693,18 гривень. Доказами верифікації телефону клієнта є додана до позовної заяви копія витягу з кредитного звіту ТОВ «Українські бюро кредитних історій» по Відповідачу, (оригінал якої знаходиться у Позивача та ТОВ «Українські бюро кредитних історій»). Зокрема фінансовий номер телефону Відповідача, що вказаний в заявці і на який надсилались повідомлення (380987922549) звірений з даними Відповідача в УБКІ (а.с.24). За розрахунком інфляційних втрат за період з 28.11.2018 по 02.02.2024, загальна заборгованість [PERSON] по інфляційним втратам за період прострочення грошового зобов`язання 1893 дні складає 6447,18 гривень (4000 грн (сума боргу) + 2447,18 (інфляційне збільшення) = 6447,18 грн ) (а.с.19). До позовної заяви додано копію рішення Дзержинського районного суду від 28.12.2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 21.09.2022 року за розглядом позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп», треті особи Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.35-43). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. Він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4\~статті 6\~\~Закону України\~\~«Про електронні документи та електронний документообіг»\~для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.\~Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~Цивільним\~та\~Господарським\~кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. \~Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону \~якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України\~«Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З договору про надання кредиту № 1784449 від 29.10.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] вбачається,\~\~що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України\~між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця, та відповідач [PERSON] підписав його одноразовим ідентифікатором №6631513 29.10.2018 о 10:57:23 год., тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт позивача, такий договір не був би укладений. Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Договір містить податковий номер [PERSON] , адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону, і саме такі дані про відповідача зазначено у відзиві на позов, тобто вони є актуальними та дійсно належать [PERSON] .. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Виходячи з викладеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення договору про надання кредиту № 1784449 від 29.10.2018 року та отримання [PERSON] кредитних коштів у сумі 4 000,00 грн. Позикодавець, перерахувавши відповідачу обумовлені грошові кошти, виконав умови договору про надання кредиту № № 1784449 від 29.10.2018 року. Натомість [PERSON] свої зобов`язання з повернення коштів за договором не виконав. Оскільки відповідачу надано в кредит грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн шляхом перерахування суми позики на банківську картку, вказану ним, суд приходить до висновку про стягнення з нього на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 000,00 грн. Щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» в частині стягнення відсотків за договором, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики, просив, у тому числі, крім тіла позики (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 1266,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, договір укладено на період з 29.10.2018 по 28.11.2018 на 30 днів з відсотковою ставкою в розмірі 1,06% на день. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 1266,00 грн (4 000,00 грн х 1,06% х 30 днів). Дана сума відсотків погоджена сторонами під час підписання Заявки №1784449 від 29.10.2018 року. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» 1266,00 грн відсотків за користування кредитом за період з 29.10.2018 по 28.11.2018. Разом з тим, суд вважає безпідставним нарахування позивачем заборгованості за процентами, виходячи з 1,5% від суми отриманого кредиту за кожен день прострочення, як вказано позивачем згідно статті 625 ЦК України та пункту 2.11 договору в розмірі 70980,00 грн, виходячи з наступного. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 30 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 червня 2020 року у справі № 922/3578/18 викладено правовий висновок про те, що системний аналіз частини 2 статті 536, частини 2 статті 625 та статті 627 ЦК України дозволяє дійти висновку, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини 2 статті 625 ЦК України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 виклала детальні правові висновки щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України та щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним. Якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України. Особливо Велика Палата Верховного Суду звернула й увагу на правову природу процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, зазначаючи, що вони мають виключно компенсаторний характер і: «… підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Так, неможливо розумно пояснити, чому, … за прострочення повернення кредиту в такій самій сумі позичальник має додатково сплачувати ще й проценти як плату за «користування кредитом», розмір якої не може бути зменшений судом». Пунктом же 2.11 кредитного договору передбачено плату за користування кредитом у вигляді процентної ставки 1,5% за кожен день від суми отриманого кредиту, а не від простроченої суми, як передбачено частиною 2 статті 625 ЦК. Тому ці 1,5% від суми отриманого кредиту за кожен день прострочення не можна розцінювати як встановлений договором розмір процентів за частиною 2 статті 625 ЦК України, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та безпідставними, відтак стягнення відсотків у розмірі 70980,00 грн задоволенню не підлягає. Щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат. Звертаючись до суду з даним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» просив стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 2447,18 грн за період з 28.11.2018 по 02.02.2024 включно. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та триває дотепер. 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла\~Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану». Відповідно до частини 3\~Закону України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України\~та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~доповнено пунктами 18 і 19. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З урахуванням того, що між сторонами виникло грошове зобов`язання, пов`язане з невиконанням умов кредитного договору, до цих правовідносин підлягає застосуванню пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Як вбачається з розрахунку товариства відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку з неповерненням [PERSON] заборгованості за договором про надання кредиту № 1784449 від 29.10.2018, йому нараховано за період з 28.11.2018 по 02.02.2024 включно інфляційні втрати в розмірі 2447,18 грн. Таким чином, підстав для нарахування інфляційних втрат після 24 лютого 2022 року немає, і стягненню підлягають відповідні нарахування лише за період з грудня 2018 (відповідно до розрахунку позивача) по 23 лютого 2022 року. Розрахунок інфляційних втрат: Сукупний індекс інфляції = (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1,24193245 (за період з грудня 2018 року по 23 лютого 2022 року) Таким чином, розмір інфляційних втрат становить: 4 000,00 грн (сума боргу) ? 1,24193245 (сукупний індекс інфляції) 4 000,00 грн (сума боргу) = 967,73 грн. (інфляційні втрати). Отже, з відповідача за період з грудня 2018 року по 23 лютого 2022 року підлягає стягненню сума інфляційних втрат у розмірі 967,73 грн. Щодо позовної давності Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України). За договором про надання кредиту №1784449 від 29.10.2018 сторонами погоджено позовну давність 5 років. Строк кредитування за договором погоджено сторонами до 28.11.2018 року. Пунктами 18, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, позовну заяву у справі Позивачем подано в межах позовної давності. А отже підстав для застосування позовної давності до вимог Позивача у даній справі немає. Стосовно доводів представника відповідача, що оферта не містить особистого підпису відповідача суд зауважує, що кредитний договір підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з приписами ст. ст.\~11,\~12 Закону України «Про електронну комерцію». Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, не доведено, що він не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, що в силу положень\~статей\~12,\~81 ЦПК України\~є її процесуальним обов`язком. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 4000 грн. підтверджується платіжним дорученням №24353 від 29.10.2018. При цьому відповідач ознайомився із з умовами кредитування та погодився з ними, підписавши заявку на отримання кредиту шляхом використання одноразового ідентифікатора. З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«АІА Фінанс\~Груп» до\~ [PERSON] про\~стягнення про\~стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, а саме на загальну суму 6233,73 гривень (шість тисяч двісті тридцять три гривні сімдесят три копійки), з яких: сума кредиту (згідно Заявки) у розмірі 4000,00 (чотири тисячі) гривень; проценти (згідно Заявки) у розмірі 1266,00 грн (одна тисяча двісті шістдесят шість гривень); інфляційні втрати (згідно ст.625 ЦКУ) у розмірі 967,73 грн (дев`ятсот шістдесят сім гривень сімдесят три копійки). Щодо судових витрат У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Як вбачається із матеріалів справи спільно із позовною заявою до матеріалів справи представником позивача адвокатом Литвинець С.А. долучено: Договір №21-3 про надання правничої (правової) допомоги від 01.09.2021; Додаткову угоду №2 до Договору від 03.09.2021; ордер серії АІ №1542129 від 02.02.2024; Акт №240202-1 від 02.02.2024 про надані послуги згідно Договору (а.с. 28-34). Згідно Акту №240202-1 про надані послуги згідно Договору №21-3 про надання правничої (правової) допомоги від 01.09.2021, вартість представництва інтересів ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» при розгляді справи за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості становить 8934,66 гривень. Від відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу не надходило. Враховуючи викладене, у зв`язку із частковим задоволенням позову, враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу підлягають стягненню із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, а саме у розмірі 8934,66 грн (вісім тисяч дев`ятсот тридцять чотири гривні шістдесят шість копійок). При зверненні позивача до суду ним заявлено позовні вимоги майнового характеру та сплачено судовий збір з урахуванням приписів пункту 1 частини 1 статті 176 ЦПК України у розмірі 3028,00 грн. (100 %). Відповідно до п.1 ч.2, ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог у розмірі 6233,73 грн. що становить 7,92 % від суми позову (78693,18 грн.), із [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» документально підтверджені судові витрати сплачені банком при поданні позовної заяви, у розмірі задоволеної частини, що становить 239,82 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial