Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

В січні 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Жага Е.Г. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , РЕШЕТИЛІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Сахарова Людмила Іванівна, Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Ряжко Ольга Вікторівна, про визнання прав власності в порядку спадкування за законом. В направленому на адресу суду позові представник позивач зазначив, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , останнім постійним місцем проживання якого було село Остап`є Полтавського району Полтавської області, відкрилася спадщина. До складу спадкового майна увійшов житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Батько позивача [PERSON] , був сином померлого [PERSON] , тоді як відповідач [PERSON] дочка померлого. Померлий [PERSON] 18 квітня 1996 року склав заповіт, посвідчений головою Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, зареєстрованого 18.04.1996 року за реєстровим № 148, відповідно до якого земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,23 га, що розташована на території Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, заповідає сину [PERSON] та дочці [PERSON] . В приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Л.І. заведена спадкова справа № 15/2015 після смерті [PERSON] , але свідоцтво про право на спадщину за законом та за заповітом на ім`я [PERSON] не видавалося, оскільки останній у встановленому законом порядку відмовився від прийняття спадщини, про що подав нотаріусу заяву. На підставі цього відповідачка [PERSON] , тітка позивача, була єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] та прийняла у встановленому законом порядку право власності на приватизовану земельну ділянку площею 2,23 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, відповідно до рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30.03.2015 року. Тоді як, ні [PERSON] , ні [PERSON] не прийняли та не оформили право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому [PERSON] [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] . Будучи спадкоємцем першої черги за законом, позивач у встановлений законом шестимісячний термін звернулася до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Ряжко О.В. з заявою про прийняття спадщини. Таким чином, у приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Ряжко О.В. заведена спадкова справа №4/2023 після смерті [PERSON] за заявою позивача. 17 листопада 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Ряжко О.В. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . проте, приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 609/02-31 від 17.11.2023 року, у зв`язку з тим, що [PERSON] не є спадкоємцем після померлого батька [PERSON] . Також, через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Крім того, приватний нотаріус зазначив, що інформація про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав відсутня. На підставі цього позивач не має можливості нотаріально оформити спадкові права на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутні будь-які правовстановлюючі документи та через відсутність реєстрації права власності на даний будинок. Відсутність правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на будинок за спадкодавцем позбавляє можливості позивача оформити свої спадкові права шляхом оформлення спадщини у нотаріальному порядку, а тому його право на спірний житловий будинок слід визнати в судовому порядку. Окрім того, [PERSON] та [PERSON] не прийняли спадщини після померлого [PERSON] на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з цим за вказаних обставин вважає, що позивач має право на визнання права власності на вищевказаний житловий будинок, який належав [PERSON] , оскільки спадкоємці першої черги за законом не прийняли спадщину у встановленому законом порядку. Враховуючи вищевикладене, позивач не має можливості належним чином оформити свої спадкові права на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що залишилось після смерті [PERSON] , але враховуючи норму ст. 238 ЦК України, відповідно до якої громадянин набуває право власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Враховуючи вищевикладене позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] . 15 квітня 2024 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] - адвоката Лисенко Н.В., відповідно до якого представник зазначила, що просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] в повному обсязі, так як висновок нотаріуса про те, що [PERSON] не є спадкоємцем померлого [PERSON] відповідає закону, так як батько позивачки відмовився від прийняття спадщини на все майно. Крім того, померлий [PERSON] зробив заповіт на все своє майно, отже вищезазначений житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , також охоплений заповітом поряд з іншим майном. Позивач [PERSON] не має права на спадкування після смерті [PERSON] , через відмову її батька [PERSON] від прийняття спадщини за заповітом, а спадкування за законом неможливо в силу ч. 2 ст. 1223 ЦК України, бо спадщина прийнята за заповітом у встановленому законом порядку дочкою померлого, відповідачкою по справі [PERSON] , яка є спадкоємицею за заповітом. Строк оформлення спадщини законом не обмежений (а.с. 116-117). Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився (а.с. 145, 169), від представника позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити (а.с. 178). Представник позивача адвокат Жага Е.Г. будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився (а.с. 163, 177), від представника позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити (а.с. 178). Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася (а.с. 146, 170), засобами поштового зв`язку направила на адресу суду заяву про розгляд справи за позовною заявою [PERSON] за її відсутності, але за участю її представника, зазначила, що позовні вимоги позивача не визнає в повному обсязі (а.с. 131). Представник відповідача - РЕШЕТИЛІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, надіслав до суду лист, в якому просив суд розглянути справу у відсутність його представника та зазначив, що при прийнятті рішення покладалися на розсуд суду (а.с. 139-140, 173-174). Третя особа Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Сахарова Л.І., будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за позовною заявою [PERSON] за її відсутності (а.с. 141, 156). Третя особа Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Ряжко О.В., будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду листа про розгляд справи за позовною заявою [PERSON] за її відсутності (а.с. 159). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 11 лютого 2015 року, після смерті якого відкрилася спадщина (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про смерть виданого Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) серії [NUMBER] виданого 12.10.2022 року, [INFO] помер [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.03.1979 року [PERSON] народилася [INFO] в місті Миргород Полтавської області та її батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 12). Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Ряжко О.В. за № 609/02-31 від 17 листопада 2023 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] батька [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до фотокопії заповіту, який мається в матеріалах спадкової справи після померлого [PERSON] , посвідченого секретарем Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 18.04.1996 року, що зареєстрований в реєстрі за № 148, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях (зворотній а.с. 52, а.с. 53). Відповідно до інформації приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Л.І. № 190/01-16 від 27.02.2024 року, після померлого [INFO] [PERSON] заведена 26.01.2015 року спадкова справа № 15/2015. Заяву про відмову від прийняття спадщини, як спадкоємець по заповіту, від виділення обов`язкової частки в спадщині, згідно ст. 1241 УК України та по закону, згідно ст. 1261 ЦК України подав син [PERSON] . Заяву про прийняття спадщини подала дочка померлого [PERSON] (а.с. 45-59). Відповідно до інформації приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Ряжко О.В. № 99/01-16 від 07.03.2024 року, після померлого [INFO] [PERSON] заведена 08.02.2023 року спадкова справа № 4/2023. Заяву про прийняття спадщини за законом подала дочка [PERSON] , заяву про відмову від прийняття спадщини, як спадкоємець по законом подала дружина [PERSON] (а.с. 65-106). У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1222 ЦК України встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За таких обставин, суд вважає доведеною ту обставину, що [PERSON] не прийняв спадщини після померлого батька [PERSON] , так як він у встановленому законодавством порядку подав до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини після померлого, як спадкоємиць за заповітом так і як спадкоємець за законом. Отже, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позивачка по справі не може визнати за собою право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] , так як, в зв`язку з відмовою її батька від спадщини, все спадкове майно, яке залишилося після смерті померлого [PERSON] успадкувала його дочка - відповідач по справі [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи викладене вище позовні вимоги позивача [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed