Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

09 жовтня 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 січня 2019 року по 01 вересня 2023 року в сумі 9 000 грн. 00 коп. та судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2684, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОКВП "Дніпро-Кіровоград" у відповідності з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , останній є користувачем послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , згідно з укладеною заявою-приєднання до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 02 вересня 2022 року. Відповідно до ч.5 ст.13, ч.7 ст.14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний договір приєднання, вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на вебсайті ЛКВП "Дніпро-Кіровоград" власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги, та в цей час надавались послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення. Відповідно до ч.ч.1,2, ст. 9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. До встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до вимог частини другої статті 3 цього Закону обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показниками вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Плата за спожиті житлово-комунальні послуги здійснюється відповідно до ч.1 ст.9, ч.3 ст.14 Закону України "Про житлово- комунальні послуги". Відповідач в порушення вказаних норм станом на 01 вересня 2023 року за спожиті послуги має заборгованість на загальну суму 9 000 грн. 00 коп.. Вказаний борг виник за період з 01 січня 2019 року по 01 вересня 2023 року. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ОКВП "Дніпро-Кіровоград" борг за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 9 000 грн. 00 коп. та судові витрати у виді судового збору сплаченого при зверненні до суду у сумі 2684 грн. 00 коп. Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду від 06 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено, з [PERSON] на користь Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" на розрахунковий рахунок IBAN [NUMBER] АТ КБ "ПриватБанк" МФО 305299, одержувач обласне комунальне виробниче підприємство "Дніпро-Кіровоград", код ЄДРПОУ 03346822, заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення спожиті за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 січня 2019 року по 01 вересня 2023 року в сумі 9 000 (дев`ять тисяч) грн. 00 коп. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 15 травня 2024 року за заявою відповідача скасовано заочне рішення, справу призначено до розгляду на 17 червня 2024 року. Відповідно до поданої відповідачем заяви про скасування заочного рішення, однією з підстав для скасування вказано пропуск позивачем строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позивних вимог, крім того, нарахування за послуги\~водопостачання та\~водовідведення здійснені\~позивачем понад\~об`єми\~використаної води,\~що підтверджується\~показниками квартирного\~лічильника.(а.с. 34-36) Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.60) Відповідач в судове засідання не з`явився надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. В задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. (а.с.65-66) У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , на його ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . (а.с. 2) 02 вересня 2022 року між ОКВП "Дніпро-Кіровоград" та [PERSON] було укладено заяву-приєднання до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що підтверджується копією відповідної заяви-приєднання. (а.с.5) Згідно копії акту № 80 про прийняття вузла комерційного обліку на абонентний облік від 10 червня 2022 року, за адресою:\~ [ADDRESS] , встановлено та прийнято на абонентний облік комерційний прилад обліку. (а.с. 6) Відповідно до розрахунку наданого ОКВП "Дніпро-Кіровоград" по особовому рахунку № [NUMBER] , відповідачу за адресою: [ADDRESS] нараховано плату за спожиті послуги водопостачання та водовідведення, станом на 01 вересня 2023 року на загальну суму 9000 грн. 00 коп., що складається з: 7 908 грн. 10 коп. - нарахована плата за встановленою соціальною нормою споживання (7м3 на одну особу) за період з 01 січня 2019 року по 01 червня 2022 року; 1091 грн. 90коп. - нарахована плата за відповідними встановленими тарифами за 1м3 з урахуванням показників квартирного вузла обліку, а також показників комерційного (загальнобудинкового) вузла обліку, за період з 01 червня 2022 року по 01 вересня 2023 року . (а.с.3-4) Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 07 червня 2022 року підтверджується, що відповідач повірив лічильник води (зав. № 058890)встановлений в квартирі за адресою: [ADDRESS] у червні 2022 року. (а.с.40) При вирішенні спору суд виходить з наступного. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ч. 2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Власником закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абз. 7 ч.1 ст.1 цього Закону); споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абз.14 ч.1 ст.1 Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються на договірних засадах. Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. За п. 5 ч. 3 ст. 20 указаного Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26.09.2018 по справі №750/12850/16-ц та від 06.11.2019 у справі №642/2858/16, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Разом з тим, відповідачем було зазначено про застосування позовної давності щодо періоду нарахованої заборгованості, оскільки позивачем нарахована заборгованість за період з 01 січня 2019 року по 01 вересня 2023 року, а позовна заява про стягнення вказаної заборгованості подана до суду лише 09 жовтня 2023 року. Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Проте, згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року. Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався. Статтею 58 Конституції України, статтею 3 ЦПК України закріплено принцип права, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Таким чином, з 2 квітня 2020 року визначена статтею 257 ЦК України позовна давність продовжена, а вимоги позивача підлягають задоволенню у період з 01 січня 2019 року. Позиція відповідача зводиться до нерозуміння природи зобов`язання, незгоди з новими зобов`язаннями, вказує на незаконну природу нарахованої суми заборгованості. Вимогами частини 2\~статті 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»\~встановлено, що\~засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд,\~дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат\~лише за умови,\~якщо вони пройшли повірку\~або державну метрологічну атестацію. Тобто, нарахування заборгованості за спожиті послуги згідно показів лічильника, якщо такий лічильник не повірений у визначеному порядку є неможливим в силу вимог Закону. Згідно з пунктом 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Враховуючи викладене, нарахована позивачем плата за надані послуги водопостачання та водовідведення в сумі 7 908 грн. 10 коп. за встановленою соціальною нормою споживання (7м3 на одну особу) за період з 01 січня 2019 року по 01 червня 2022 року, тобто до повірки лічильна встановленого у квартирі позивача є законною та обґрунтованою. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач вказує на те, що позивачем не вірно нараховано суму заборгованості. Нарахування за послуги\~водопостачання та\~водовідведення здійснені\~позивачем понад\~об`єми\~використаної води,\~що підтверджується\~показниками квартирного\~лічильника.При цьому, відповідач не заперечує факт споживання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та часткову сплату за ці послуги. 02 серпня 2017 року вступив в дію\~Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»\~(далі - Закон). У відповідності до частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону\~оснащення вузлами комерційного обліку (тобто загально- будинковими лічильниками) будівель, що на день набрання чинності цим\~Законом\~були приєднані до зовнішніх інженерних мереж і не були оснащені такими вузлами обліку, або якщо такі вузли обліку на день набрання чинності цим\~Законом\~вийшли з ладу, в обов`язковому порядку зобов`язаний здійснити оператор зовнішніх інженерних мереж (тобто підприємство). Оператор зовнішніх інженерних мереж, на виконання вимог статті 3 Закону\~не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол. Власник (співвласники) будівлі протягом двох місяців має право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про: -згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах; -намір погодити з оператором зовнішніх інженерних мереж відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку; -намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку. У разі якщо протягом двох місяців з дня отримання повідомлення власник (співвласники) не повідомив оператора зовнішніх інженерних мереж про намір погодити з ним відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку або про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку, а також у разі якщо власник (співвласники) повідомив про намір погодити відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку або про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку, але не зробив цього протягом чотирьох місяців з дня повідомлення оператором про намір встановити вузли комерційного обліку, оснащення будівлі вузлами комерційного обліку здійснює оператор зовнішніх інженерних мереж. Відповідно до пункту 3\~Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIII, договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію вищевказаного\~Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Нові договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Публічні договори приєднання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Тобто, індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги (в даному спорі https://dmpro-kirovograd.com.ua/) співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг. Факт отримання послуги не заперечується. Позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград», як оператор зовнішніх мереж, встановив та взяв на абонентський облік комерційний засіб обліку за адресою [ADDRESS] де проживає відповідач, згідно вимог чинного законодавства. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено, що комерційний облік здійснюється вузлом комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує загальний облік її споживання, згідно з показниками його засобів вимірювальної техніки. Відповідно до пункту 2 частини 3\~статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»\~у разі, якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загально будинкові потреби) розподіляється між споживачами відповідно до обсягу споживання за показниками вузлів розподільного обліку. Різниця між показниками вузла комерційного обліку та обсягом гарячої, питної води, визначеним як сума показань вузлів розподільного обліку, така різниця розподіляється відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315. Відповідно до формул 7 та 42 цієї Методики у будівлі/будинку, в якій частина приміщень оснащена вузлами розподільного обліку, а частина не оснащена такими вузлами, обсяг небалансу холодної води не визначається = 0, а обсяг споживання холодної води у приміщеннях без обліку визначається як різниця між визначеним за показаннями приладу обліку загального обсягу спожитої холодної води у будівлі/будинку та між сумарним обсягом спожитої/витраченої холодної води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях, вузла розподільного обліку на відгалуженні трубопроводу з водорозбірною арматурою для відбору води на загальнобудинкові потреби (або відповідно до обсягу холодної води, витраченої на загальнобудинкові потреби, що визначений відповідним договором з виконавцем комунальних послуг), обсягом витоків з внутрішньобудинкових мереж водопостачання (за наявності) та вузла обліку холодної води перед водопідігрівачем в індивідуальному тепловому пункті. Такий визначений обсяг розподіляється кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільного обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщеннях без обліку. На ці обґрунтування, суд зазначає, що між сторонами діє публічний договір, який за своєю сутністю є сукупністю цивільно-правових норм, що регулюють договірні правовідносини, які виникають у сфері підприємницької діяльності, передбачений нормою, що містить основні положення про публічний договір,\~ст. 633ЦК України. Також, діють спеціальні норми, які регулюють конкретні види публічних договорів. Спеціальні закони та підзаконні акти, прийняті для розвитку норм щодо публічного договору, здійснюють детальне регулювання положень договорів. Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законів\~України щодо\~врегулювання окремих\~питань у\~сфері надання\~житлово-комунальних\~послуг» від\~03\~грудня 2020\~року № 1060-IX внесені зміни до\~Закону України\~"Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», яким\~визначена процедура\~та порядок договірних відносин.\~У відповідності до даних норм діяв позивач. Договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами,\~до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Нові договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Відповідач опублікував текст договору на своєму вебсайті 10 лютого 2022 року, з цього часу надається і отримується\~послуга з централізованого водопостачання та водовідведення. Альтернативний порядок сплати/отримання послуги відповідачем, який є співвласником багатоквартирного будинку, не запропоновано Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який\~набув чинності і підлягає виконанню. З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню розмір сплаченого судового збору. Згідно ч.1 п. 9 ст.5 Закону України "Про судовий збір " від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідач [PERSON] являється інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с. 38-39). Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що відповідач звільнений від сплати судового збору як інвалід ІІ групи, судові витрати понесені позивачем компенсуються за рахунок держави.

Outcome: approved