Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

Представниця позивачки [PERSON] адвокат Драус Ольга Олегівна звернулась до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] . За життя її матір залишила заповіт, яким все належне їй майно заповіла [PERSON] . Позивачка спадщину після смерті матері прийняла, однак звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Позивачка вказує, що за життя право власності на вищевказаний будинок було встановлено за [PERSON] рішенням сільської ради, однак [PERSON] не оформила права власності на будинок належним чином, у зв`язку із зазначеними обставинами, позивачка і звернулась до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 88,6 кв.м., житловою площею 57,9 кв.м. що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 03 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. Позивачка та представниця позивачки в судове засідання не з`явились, представниця позивачки, подала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності та відсутності позивачки. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити. Представниця відповідача Підволочиської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явилась, подала на адресу суду заяву, в якій просила справу розглядати за відсутності представника відповідача, не заперечує стосовно поданого позову. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно положень ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно заповіту від 09 лютого 2009 року, посвідченого серетарем виконавчого комітету Хмелиськівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, зареєстрованого в реєстрі за №6, [PERSON] на випадок смерті заповіла все належне їй майно з чого б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №455 виданого 16 квітня 2024 року архівним відділом Тернопільської області №5, по документам архівного фонду «Хмелиськівська сільська рада» у погосподарських книгах [ADDRESS] станом на 2001 рік значиться домогосподарство [PERSON] 1935 року народження голова домогосподарства. Згідно копії рішення виконавчого комітету Хмелиськівської сільської ради № 72 від 24 січня 2001 року, виданої Підволочиським районним державним архівом Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області 03 лютого 2021 року, Виконком сільської ради вирішив встановити фактичну належність і визнати право власності на житлові будинки за жителями села Хмелиська Підволочиського району Тернопільської області. Згідно додатку до рішення виконкому № 72 від 24 січня 2001 року «Список дворів, за якими встановлюється факт права власності на житлові будинки в [ADDRESS] - [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 02 вересня 2020 року Виконавчим комітетом Підволочиської селищної ради Підволочиського району Тернопільської області, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №147,. Згідно довідки старости села Хмелиська № 35 від лютого 2021 року, на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та шість місяців по тому разом із нею в жиловому будинку [ADDRESS] , проживали, в тому числі дочка [PERSON] , 1955 року народження. Згідно роз`яснення приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Матійчик А.В. від 03 квітня 2024 року №15/01-16, [PERSON] є такою що прийняла спадщину, оскільки проживала разом зі спадкодавцем а момент смерті. Однак при поданні заяви про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , який належав померлій [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачці було повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями не може бути видане через відсутність правовстановлюючого документа на будинок виданого на ім`я спадкодавця. [PERSON] запропоновано звернутись до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Згідно довідки про технічний опис об`єкта нерухомості №57 виданої 18 березня 2024 року Бюро технічної інвентаризації Підволочиського району, житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , у графі «Підстава виникнення права власності» зазначено: право власності не зареєстровано Тобто, з вищенаведеного встановлено, що будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , хоча належним чином не зареєстроване, проте фактично належало спадкодавцю [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1218 цього Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно положень ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з частиною 1статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Матійчик А.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , однак у видачі такого свідоцтва, їй було відмовлено з підстави ненадання заявником необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає реєстрації. Отже, з вищенаведеного випливає, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок отримати не може, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на це спадкове майно. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22 лютого 2012 року № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, що стало причиною звернення позивача до суду. Оскільки спадкодавець [PERSON] за час свого життя не оформила правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , тому на даний час позивачка як спадкоємець за заповітом звернулась з даним позовом до суду. З технічного паспорту виданого БТІ Підволочиського району Тернопільської області та експлікації приміщень до плану будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами що розташований за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що загальна площа приміщень становить 88,6 кв.м, з них: житлова 57,9 кв.м, допоміжна 30,7 кв.м. Згідно положень ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття такого права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи наведене, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановивши дійсні обставини справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved