Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 68\~642,09 гривень, з яких: заборгованість по кредиту 5\~699,96 грн., заборгованість по відсотках 62\~942,13 грн., а також судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3\~028 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 17\~000 грн. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 22.07.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] укладений договір позики №0662955772 на отримання кредиту згідно заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики №000000000010812 від 07.01.2020 року, яка акцептована відповідачем 07.01.2020 року у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору кредит надається строком на 36 місяців у вигляді відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом 20\~000 грн. ТОВ «Інфінанс» своє зобов`язання в частині надання кредиту виконало у повному обсязі, перерахувавши суму позики у розмірі 7\~000 грн. на банківську картку, належну відповідачу. 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №14-/07 про відступлення (купівлю продаж) прав вимог до боржника [PERSON] . 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до [PERSON] . Станом на 09.01.2024 року позивачем нараховано відповідачу заборгованість у розмірі 89\~589,44 грн., яка складається з 5\~699,96 грн. суми основного боргу та 83\~889,48 грн. заборгованості за відсотками, проте позивач просить стягнути лише основний борг (тіло кредиту) та відсотки у розмірі 62\~942,13 грн. Станом на момент подання позову до суду сума боргу не погашена. Відповідач у відзиві на позов заперечив проти вимог позивача у повному обсязі, вказавши на те, що сторонами узгоджено строк дії договору 30 днів, і саме за цей період позивач має право нараховувати відсотки, а не за період з 10.01.2023 року по 09.01.2024 року. Крім того, відповідач посилається на те, що при укладені договору не були дотримані вимоги чинного законодавства щодо укладення договорів в електронній формі.. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2024 року у справі відкрито спрощене провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначений судовий розгляд, який в подальшому неодноразово відкладався за клопотанням сторін з метою витребовування доказів та надання додаткових пояснень. У судовому засіданні, яке відбулось 04.07.2024 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. 22.07.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] укладений договір позики №0662955772 на отримання кредиту згідно заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики №000000000010812 від 07.01.2020 року, яка акцептована відповідачем 07.01.2020 року у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Інфінанс» своє зобов`язання в частині надання кредиту виконало у повному обсязі, перерахувавши суму позики у розмірі 7 000 грн. на банківську картку, належну відповідачу. Відповідно до заявки-анкети на отримання кредиту від 07.01.2020 року (а.с. 9), [PERSON] отримала 7\~000 грн. строком на 30 днів під 638,75% річних. Пунктом 6.12 Правил надання грошових коштів у позику, який долучено позивачем, визначено, зокрема, що «Строк користування кожним таким наступним траншем може складати до 30 календарних днів починаючи з дня перерахування Товариством кредитних коштів.». 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №14-/07 про відступлення (купівлю продаж) прав вимог до боржника [PERSON] . 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до [PERSON] ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах передбачених у договорі. Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору. Положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Частиною п`ятою статті 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Ураховуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що миіж первісним кредитором, права та обов`язки якого набув позивач, та відповідачем укладено договір позики в електронній формі. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Умовами договору визначено, що позика надається строком на 30 днів, отже кредитор має право на нарахування відсотків за користування грошовими коштами тільки протягом строку дії договору. Суд відхиляє посилання позивача на положення договору, якими визначено, що відсотки за користування нараховуються по день повернення позики включно, адже ці положення суперечать як умовам самого договору, так і чинного законодавства. Відтак, вимоги позивача в частині відсотків підлягають частковому задоволенню за 30-денний період строку дії договору у розмірі 2\~984,30 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що вимоги позивача є обґрунтованими, то розмір сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Позивачем надано суду копії договору про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023 року, розцінок адвокатського об`єднання, платіжної інструкції від 10.01.2024 року №0406010000, оригіналу заявки на надання юридичної допомоги №507 від 02.01.2024 року, оригіналу витягу з акту №3 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року. Відповідно до витягу з акту №3 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року позивач отримав правову допомогу у вигляді: надання усної консультації з вивченням документів вартістю 3000 грн., підготовки пропозиції вартістю 4000 грн. та складання позовної заяви вартістю 10\~000 грн. Суд відхиляє доводи позивача про те, що «надання усної консультації з вивченням документів» та «підготовка пропозиції» є правовими витратами позивача, пов`язаними із розглядом цієї справи, і відмовляє у їх задоволені. Ураховуючи правила статті 141 ЦПК України, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення судового збору та витрат на складання позовної заяви пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial