Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

20.03.2024 [PERSON] подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить розірвати їх шлюб, зареєстрований 31.08.2017 Дарницьким районним у місті Києві відділом ДРАЦС ГТУЮ у місті Києві, актовий запис №1861. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.08.2017 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Зазначає, що разом з відповідачем проживають із 2013, за цей час у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки стосунки між ними розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Вказує, що сім`я фактично розпалася, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 22.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження в справі з викликом сторін та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити.. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. 15.07.2024 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 31.08.2017 Дарницьким районним у місті Києві відділом ДРАЦС ГТУЮ у місті Києві, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1861, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.08.217. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.9) Від даного шлюбу у сторін є двоє спільних дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Позивач [PERSON] вказуючи, що сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними, різні погляди на сімейне життя, часті сварки, те, що кожен з них живе окремим життям, а формальне перебування у шлюбі є недоцільним та небажаним для неї, тому звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд вирішуючи сімейний спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Так, згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У свою чергу підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст. 112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. А ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 2017. Подружжя припинило шлюбні відносини і їх шлюб набув формального значення, разом не проживають, позивачка вважає збереження шлюбу недоцільним та небажаним для неї, що і стало причиною позову про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні. Відтак, суд дійшов висновку, що оскільки є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved