Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Заявник вказує на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина та у нього виникло право на спадкування, як спадкоємця за заповітом і він вважав, що прийняв її, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем однією сім`єю до її смерті за однією адресою. З метою оформлення своїх спадкових прав, він звернувся до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , проте йому було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини або встановлення факту спільного проживання на час відкриття спадщини. Фактично на даний час оформити спадщину нотаріально він не має можливості, оскільки не може документально підтвердити факт постійного проживання разом із [PERSON] до дня її смерті, а тому просить суд встановити факт його постійного проживання разом із [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, тобто у житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] . Представник заявника у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному об`ємі та просила суд їх задовольнити з мотивів викладених у заяві. Пояснила, що її довіритель на момент смерті його матері [PERSON] проживав з останньою в одному житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] , де проживає і на даний час, а тому вважав, що своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що вважав себе особою, що прийняла спадщину фактично. Представник заінтересованої особи Червоненської селищної ради Бердичівського району у судове засідання не з`явився, однак у листі, що надійшов на адресу сужу зазначив, що проти задоволення заявлених вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони проживають в с.Громада Житомирського району по сусідству із [PERSON] . Їм відомо, що ще у 2017 році він придбав у вказаному населеному пункті будинок та став у ньому проживати разом із своєю сім`єю. Через деякий час він перевіз до себе свою матір [PERSON] , яка проживала з ним до дня її смерті. Вислухавши пояснення представника заявника, свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 22.02.2001 року Ленінградським РУ ГУ МВС України в м.Києві, заявник [PERSON] народився [INFO] в смт.Червоне Андрушівського району Житомирської області та на даний час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.43-45). [INFO] в с.Громада Житомирського району померла мати заявника [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.32). Згідно з волею покійної [PERSON] , вираженою у заповіті посвідченому 11.12.1996 року секретарем Червоненської селищної ради Андрушівського району, все своє майно вона заповіла [PERSON] (а.с.35). З постанови приватного нотаріуса Житомирського районного округу №109/02-31 від 02.05.2024 року слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з пропуском ним строку встановленого законом для прийняття спадщини або встановлення факту спільного проживання на час відкриття спадщини. Довідка №684 видана 18.04.2024 року Стрижівським старостинським округом Любарської селищної ради вказує, що [PERSON] до дня смерті [INFO] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а разом із нею проживав син - [PERSON] та невістка [PERSON] (а.с.33). Відповідно до вимог ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 ст.316 ЦПК України встановлено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.2, п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положеннями ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно ст.2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст.1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст.2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Враховуючи вищевикладене, судом достовірно встановлено, що заявник дійсно до дня смерті своєї матері [PERSON] проживав з останньою, що підтвердили свідки, спору щодо майна померлої між спадкоємцями та сторонами по справі немає, а відтак, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню,

Outcome: approved