Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

В лютому 2024р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Київської міської ради, третя особа: [PERSON] , в якому просив суд: - визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [INFO] в м. Білосток Республіки Польща помер його батька, після смерті якого відкрилася спадщина на майно, зокрема: на частку в статутному капіталі ТОВ «ХМ», учасником якого був його батько (60 %). Решта часток статутного капіталу цього товариства належить позивачу - 10 % та третій особі - 30 %. З заявою про прийняття спадщини позивач, як спадкоємиць першої черги за законом, звернувся на території Республіки Польща вчасно, і йому було роз`яснено, що з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, зокрема на зазначену вище частку в статутному капіталі ТОВ «ХМ», позивач повинен звернутися з заявою про прийняття спадщини до нотаріальних органів України. Внаслідок постійних ракетних обстрілів території України, а також у зв`язку з акціями щодо блокування пропускних пунктів україно-польського кордону, позивач лише 15 лютого 2024р. мав можливість подати особисто заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шаповаленко О.А. Однак, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька, у зв`язку з пропуском визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. На думку позивача, причина пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька є поважною, та оскільки в досудовому порядку вирішити пір не можливо позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2024р. відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу в підготовче засідання. 21 березня 2024р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що позивачем не наведено в позові поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька. Крім того, сторона відповідача клопотала перед судом про подальший розгляд справи у відсутність представника відповідача. 01 травня 2024р. на адресу суду надійшли письмові пояснення на позов від третьої особи. 10 травня 2024р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та зазначила, що поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, стороною позивача були пропущені з поважної причини, при цьому ці причини були визначені та зазначені позивачем, які до того ж є загальновідомими. Також представник позивача звертала увагу суду, що помилковими є посилання сторони відповідача на правові позиції Верховного Суду зі спірних правовідносин, оскільки інші обставини справи. Заперечення на відповідь на відзив стороною відповідача не подавались. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2024р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просила суд позов задовольнити. Відповідач, третя особа, до судового засідання клопотали перед судом про розгляд справи у їх відсутність. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення представник позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] , який звернувся з заявою про прийняття спадщини, при цьому судом встановлено, що за життя останній склав на користь позивача заповіт, і останній здійснив всі заходи щодо отримання спадшини за законодавством Республіки Польща, враховуючи те, що позивач, як і його батько є громадянина ми Республіка Польща. Судом встановлено, що 15 лютого 2024р. позивач звертався до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шаповаленка А.І. з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємиць за законом. 15 лютого 2024р. листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шаповаленком А.І. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька, у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що через істотні труднощі викликані військовою агресією російської федерації проти України, позивач був позбавлений можливості прибути до України, з метою своєчасного подання заяви про прийняття спадщини. Також з однією з підстав не можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька позивачем зазначалась неможливість прибуття позивача в України, внаслідок блокування пропускних пунктів україно-польського кордону протестувальниками. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (частина друга статті 4 ЦК України). Актами цивільного законодавства України є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону (ч. 4 ст. 4 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 р. № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30 травня 2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Доводами позивача на поважність причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є посилання на введений воєнний стан, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та не можливість потрапити в Україну, внаслідок блокування пропускних пунктів україно-польського кордону протестувальниками. Відповідно до пункту 9 ст. 10 ЦПК України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Таким чином, можливо прийняти до уваги доводи позивачки, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022р. № 64/202, в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24 лютого 2022р. строком на 30 діб. Надалі, Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні, в тому числі на час ухвалення рішення суду по даній цивільній справі. Відповідно до додатку наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022р. № 309 (перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією), датою початку бойових дій в місті Києві є 24 лютого 2022р., а датою завершення бойових дій є 30 березня 2022р. Згідно ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що у позивача наявні поважні, об`єктивні причини пропуску строку для подання ним заяви про прийняття спадщини, пов`язані з істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем зазначено поважні причини, пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами на вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 1269 ЦК України, а тому заявлені позовні вимоги про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягають задоволенню.

Outcome: approved