Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до ЛКП «Рясне-402» в порядку Закону України «Захист прав споживача» про стягнення вартості матеріальної шкоди внаслідок розриву рушникосушки та її заміни в розмірі 10 267,00грн. В обґрунтування позовних вимог позивачі зіслались на те, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] , згідно Свідоцтва про право власності на квартиру. Згідно Договору № 8 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.05.2019 р. (Договір № 8), укладеного із ЛКП «Рясне-402», [PERSON] є споживачем послуги з управління багатоквартирним будинком. Предметом Договору № 8 є надання Управителем послуги з управління будинком за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами Договору. П.8 Договору № 8 від 01.05.2019 р. передбачено, що Управитель зобов`язаний, серед іншого, розглядати в порядку та строки, визначені законом та Договором, претензії та скарги співвласників, своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням співвласниками послуги з управління, що виникли з його вини, не пізніше дня припинення дії Договору здійснити остаточні нарахування плати за послугу з управління, перерахунок плати в разі її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості якщо такий перерахунок не було здійснено раніше відповідно до вимог, визначених законодавством. На даний час Управляючою компанією із управління будинком є ТзОВ «Наш дім Рясне». У період здійснення відповідачем обов`язків Управителя у квартирі за адресою: [ADDRESS] відбувся витік води між квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] . Для усунення неполадок позивачі придбали рушникосушку МАРІО Марсель 700X530/160 вартістю 3159, 00грн. (попереднє замовлення № 16926 віл 12.12.2020 р.) та понесли витрати на її встановленні 3378 грн.00коп. Крім того, вони оплачували роботи по ремонту зворотного трубопроводу системи гарячого водопостачання у квартирі [ADDRESS] вартістю 3 730, 00 грн. Зазначені витрати у сукупності складають збитки, завдані внаслідок неналежного та недбалого виконання своїх обов`язків по утриманню будинку відповідачем, понесені позивачами та не відшкодовані належним чином відповідачем, а їхній загальний розмір дорівнює 10267 грн. 00 коп. Вказує, що факт витоку води підтверджується листом Шевченківської районної адміністрації від 17.03.2021 р. Витік води, що відбувся 03.03.2020 року в будинку [ADDRESS] , стверджуємо Актом від 03.03.2020 року. Ухвалою судді від 18.12.2023р. у справі відкрито спрощене позовне провадження. 09.02.2024р. відповідач ЛКП «Рясне-402» подало відзив на позовну заяву, в якому просило повністю відмовити у задоволенні позову. У відзиві на позов відповідач посилається на те, що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В даному випадку позовні вимоги стосуються відшкодування збитків, завданих позивачам (як вони стверджують у позовній заяві) внаслідок подій, що відбулися у березні-квітні 2020 року. Відтак, саме з квітня 2020 року у позивачів розпочався перебіг 3-річного строку позовної давності для звернення до суду. А оскільки позовну заяву подано у грудні 2023 року, тобто поза межами 3-річного строку позовної давності, то відповідач просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності до позовних вимог, що перебувають поза межами 3-річного строку, а саме - відмовити у задоволенні позовних вимог. Водночас просять суд врахувати актуальну судову практику щодо того, що відмова у задоволенні позовних вимог внаслідок застосування позовної давності допускається за умови, що позовні вимоги є обґрунтованими, а у випадку безпідставності позовних вимог суд відмовляє у позові саме за безпідставністю, а не за строками позовної давності. У відзиві вказує на відсутність доказів виходу з ладу рушникосушки у квартирі позивачів з вини ЛКП. Крім цього, як видно з наданих позивачами документів, нова рушникосушка була придбана у грудні 2020 року, а ремонт системи гарячого водопостачання мав місце у березні 2020 року, тому у даному випадку не вбачається жодного зв`язку між заміною рушникосушки та діями чи бездіяльністю ЛКП «Рясне-402». Замовником рушникосушки вказаний громадянин [PERSON] , котрий не є позивачем, тому незрозуміло, чому позивачі намагаються стягнути вартість рушникосушки, придбаної третьою особою та невідомо де встановленої. Крім цього, ЛКП, як управитель будинку, не мало і не має обов`язку ремонтувати майно чи обладнання, що знаходиться всередині квартири. Відповідальність за справну роботу всього, що знаходиться у квартирі, несе власник квартири. Тому намагання позивачів стягнути з відповідачів вартість придбання рушникосушки в даному випадку вважає абсолютно безпідставним. Ліквідація витоку води між квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] відбулася на початку 2020 року, витік було ліквідовано спільними зусиллями ЛКП «Рясне-402» та сторони Добаріних, за що вони отримали від ЛКП обумовлену суму коштів. Крім цього, для приведення місця ремонту до попереднього стану ЛКП надало позивачам будівельні матеріали на суму 1 958,52грн., що підтверджується видатковою накладною Рнк/Lv-0022727 від 11.03.2020р. Щодо будівельних робіт внаслідок розриву рушникосушки на суму 3 378,00 грн. - це вигадки: кошторис, на який вони при цьому посилаються, стосувався зовсім інших робіт, про які описано вище, і по цьому кошторису позивачам відмінусувати з квартплати кошти. Додатковим підтвердженням того, що цей кошторис не має відношення до рушникосушки, є те, що у ньому в графі «вартість матеріалів, виробів і конструкцій» вказана сума 1 962,00 грн. - саме така сума, на яку їм у 2019 році були передані будматеріали. Вважають позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та суперечливими, у справі відсутні правові підстави для їх задоволення. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача ЛКП «Рясне-402» адвокат Галань В.М. в судовому засіданні проти позову заперечив, зіславшись на обставини, внаведені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, з таких підстав. Згідно із нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. За змістом частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 11.05.2016. Відповідач ЛКП «Рясне-402» відповідно до Договору №8 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01.05.2019 у 2020 році був Управителем майна щодо надання послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] . (а.с.7) Позивачі зазначають, що відповідач не виконував свої зобов`язання перед споживачами, неналежно та недбало виконання своїх обов`язків по утриманню будинку, внаслідок чого позивачі власним коштом та без будь-якої компенсації з боку відповідача провадили ремонт рушникосушки у ванній кімнаті належної їм на праві власності квартири [ADDRESS] . Згідно з частинами 4,5 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Ст.322 ЦК України зобов`язує власника утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.151 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Отже, саме власник квартири несе обов`язки щодо належного утримання та експлуатації квартири і її складових частин, зокрема сантехнічного обладнання та мережі водовідведення квартири. На власника квартири покладено обов`язок по утриманню санітарно-технічних приладів (кранів, труб, що знаходяться у квартирі) у належному стані. Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. У даній справі позивачами на надано суду жодних доказів, які б могли слугувати підставою для висновку про те, що з вини відповідача ЛКП «Рясне-402», внаслідок невиконання чи неналежного виконання ним послуг з утримання будинку вийшла з ладу та потребувала заміни рушникосушка у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] . Суд звертає увагу на те, що позивачі вказують про витік води та необхідність заміни рушникосушки, що мало місце у березні 2020р., однак до позову на підтвердження витрат з придбання рушникосушки долучили копію квитанції про попереднє замовлення на рушникосушку Маріо вартістю 3159,00грн. від 12.12.2020р. (а.с.27). Тому у даному випадку немає жодного зв`язку між придбанням рушникосушки та діями чи бездіяльністю ЛКП «Рясне-402». З долученої копії акту від 03.03.2020р., складеного комісією ЛКП «Рясне-402», встановлено, що 13.02.2020р. працівниками ЛКП «Рясне-402» проводилися роботи з виявлення причин витоку води та виявлено тріщину в кісановій трубі зворотного трубопроводу системи гарячого водопостачання в панелі між перекриттями поверхів квартири [ADDRESS] . Встановлено, що 16.03.2020р. ЛКП «Рясне-402» - як замовник уклало з громадянином [PERSON] (співвласник квартири [ADDRESS] , син позивачів) як виконавцем, Договір про надання послуг, відповідно до якого ЛКП «Рясне-402» замовляє у виконавця послугу - ремонт зворотного трубопроводу системи гарячого водопостачання на суму 3 730,00 грн. Тобто, ЛКП «Рясне-402» найняло сина позивачів для відновлювального ремонту після виявлення пошкодження в кісановій трубі та сплатило йому кошти за виконану роботу, за мінусом податків і обов`язкових платежів (а.с.53-54,56). Позивачі посилаються, як на підставу понесення ними частини витрат (ремонт зворотного трубопроводу системи гарячого водопостачання на суму 3 730,00 грн.) на Акт приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання послуг від 16.03.2020р. Відповідно до вказаного акту приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання послуг від 16.03.2020р. ЛКП «Рясне-402» 23.03.2020р. оплатило [PERSON] обумовлену суму. На підтвердження цього надано копії відповідного цивільно-правового договору та платіжних доручень від 23.03.2020р. Щодо платіжних доручень, вартість послуг [PERSON] за договором становила 3 730,00 грн., однак з цієї суми, згідно чинного законодавства, було відраховано ПДФО та військовий збір, відповідно платіжним дорученням №3023 йому було перераховано в оплату виконаних 3 002,65 грн., а інші дві платіжки - це сплата ПДФО та військового збору. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку про необґрунтованість, безпідставність позовних вимог. Беручи до уваги наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed