Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

07.11.2023 року з Печерського районного суду м. Києва до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 26.12.2022 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування PVP.S №2203617 майнових інтересів власника автомобіля Hyundai Tucson реєстраційний номер [NUMBER] . 15.05.2023 року в місті Києві на бульварі Лесі України відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Audi S5 реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля Hyundai Tucson реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Печерського районного суду міста Києва від 19.07.2023 року встановлено, що ДТП сталася в результаті порушення ПДР [PERSON] . У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль страхувальника Hyundai Tucson реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до рахунка-фактури №АР-0107/23/С від 20.05.2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Hyundai Tucson реєстраційний номер [NUMBER] , становить 14643,00 грн. Зазначена ДТП була визнана страховим випадком, про що 02.06.2023 року співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування» було складено страховий акт №164071, відповідно до якого страхове відшкодування становить 11325,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції №3104 від 02.06.2023 року АТ «ПРОСТО-страхування» сплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу Hyundai Tucson реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 11325,00 грн., які є фактичними витратами АТ «ПРОСТО-страхування», пов`язані зі страховим випадком. Позивачем здійснювалося досудове врегулювання спору шляхом направлення претензії №04-1553 від 21.06.2023 року відповідачу, однак, відповідач не повідомив про своє рішення щодо відшкодування шкоди, у зв`язку із чим було направлено позовну заяву до суду. Ухвалою суду від 08.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 21.01.2024 року до суду надійшла заява про зміну назви позивача, відповідно до якої було змінено найменування позивача з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО» Ухвалою суду від 29.02.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У сьогоднішнє судове засідання представник позивача не з`явився, просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження, про причини неявки суду не повідомив. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, вважає, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.12.2022 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір PVP.S №2203617 добровільного страхування наземних транспортних засобів щодо майнових інтересів власника автомобіля Hyundai Tucson реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.5). 15.05.2023 року в місті Києві на бульварі Лесі України відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Audi S5 реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля Hyundai Tucson реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Печерського районного суду міста Києва від 19.07.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.15-16). 17.05.2023 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» із повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с.6). Відповідно до рахунка-фактури №АР-0107/23/С від 20.05.2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Hyundai Tucson реєстраційний номер [NUMBER] , становить 14643,00 грн. (а.с.29). Зазначена ДТП була визнана страховим випадком, про що 02.06.2023 року співробітниками ПрАТ «ПРОСТО-страхування» було складено страховий акт №164071, відповідно до якого страхове відшкодування становить 11325,00 грн. (а.с.31). Відповідно до платіжної інструкції №3104 від 02.06.2023 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» сплатило ФОП [PERSON] страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу Hyundai Tucson реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 11325,00 грн. (а.с.32). З метою досудового врегулювання спору позивачем 21.06.2023 року було направлено на адресу відповідача Претензію на 11325,00 грн. (а.с.33). Однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1188\~ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (ст. 990 ЦК України). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб». Відповідно до ст. 3 вказаного Закону метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно із статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За нормою\~ст.1191 Цивільного кодексу України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно зі ст.38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~зі ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст.\~77,\~79,\~80 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем, та обставин, викладених в позові. З огляду на викладене, вбачається, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 11325,00 грн. На підставі\~ст. 141 ЦПК України,\~стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору, сплачена позивачем при зверненні до суду в розмірі 2684,00 грн. Щодо позовних вимог позивача про стягнення на їх користь витрат по сплаті витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги, суд зазначає наступне. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України,\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України,\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Суду повинні бути надані на підтвердження понесених витрат на правову допомогу договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу представник позивача надав копію ордеру серії АІ №1116322 на надання правничої (правової) допомоги АТ «ПРОСТО-страхування» адвокатом Синюком Станіславом Леонідовичем, копію посвідчення адвоката України на ім`я [PERSON] , копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №6423/10 на ім`я [PERSON] , копію договору про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020 року, укладеного між АТ «ПРОСТО-страхування» та адвокатським бюро «Синюк та партнери» в особі керуючого бюро адвоката Синюка Станіслава Леонідовича, копію акту від 01.08.2023 року до договору про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020 року, копію акту виконаних робіт від 31.08.2023 року до договору про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020 року, копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги, від 31.08.2023 року, копії платіжних інструкцій №3941 від 01.08.2023 року та №3959 від 02.08.2023 року. Договором про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020 року підтверджено, що він укладений позивачем АТ «ПРОСТО-страхування» та адвокатським бюро «Синюк та партнери» в особі керуючого бюро адвоката Синюка Станіслава Леонідовича про надання правової допомоги, з визначенням у ньому розмірів оплати та порядку розрахунків. Відповідно до акту виконаних робіт від 31.08.2023 року до договору про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020 року та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги, від 31.08.2023 року, загальна вартість наданих адвокатом позивачеві послуг, які були сплачені позивачем адвокату, становить 6000,00 грн. Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України,\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно із ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що витрати позивача на правову допомогу в цій справі становлять 6000,00 грн., що підтверджується копією ордеру серії АІ №1116322 на надання правничої (правової) допомоги АТ «ПРОСТО-страхування» адвокатом Синюком Станіславом Леонідовичем, копією посвідчення адвоката України на ім`я [PERSON] , копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №6423/10 на ім`я [PERSON] , копією договору про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020 року, укладеного між АТ «ПРОСТО-страхування» та адвокатським бюро «Синюк та партнери» в особі керуючого бюро адвоката Синюка Станіслава Леонідовича, копією акту від 01.08.2023 року до договору про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020 року, копією акту виконаних робіт від 31.08.2023 року до договору про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020 року, копією детального опису робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги, від 31.08.2023 року, копіями платіжних інструкцій №3941 від 01.08.2023 року та №3959 від 02.08.2023 року, та які підлягають стягненню з відповідача, як судові витрати по цій цивільній справі. Позивачем на виконання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України було надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом. Відповідач клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляли. Таким чином, суд знаходить доведеними судові витрати на професійну правову допомогу в заявленому позивачем розмірі у сумі 6000,00 грн., які понесені позивачем, та за правилами\~статті 141 ЦПК України\~підлягають відшкодуванню стороною відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved