Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

[PERSON] \~звернулась до\~Хмельницького міськрайонного\~суду Хмельницької\~області із\~позовом до\~ [PERSON] ,\~за участю\~третьої особи\~АТ «Укргазбанк»\~про стягнення\~коштів,\~в обґрунтування\~якого вказала,\~відповідач [PERSON] \~уклав із\~АТ «Укргазбанк»\~кредитний договір\~на суму\~90000грн.,\~в забезпечення\~виконання зобов`язань\~за вказаним\~договором,\~позивач та\~АТ «Укргазбанк»\~уклали договір\~іпотеки,\~відповідно до\~умов якого\~житловий будинок\~по [ADDRESS] ,\~який належить\~позивачці на\~праві особистої\~приватної власності,\~переданий в\~іпотеку АТ\~«Укргазбанк».\~ [PERSON] \~кредитні зобов`язання\~не виконував\~у зв`язку\~з чим\~ для\~збереження свого\~єдиного житла\~позивачка вимушена\~була погашати\~тіло кредиту,\~проценти за\~користування кредитом\~та пеню,\~яка утворилася\~через несплату\~кредиту.За період з 30.08.2008 року по 08.07.2022 року позивачкою сплачено на погашення кредитного договору, укладеного між банком та [PERSON] 273 435 грн. 02 коп., тобто повністю виконані умови кредитного договору, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача 273435 грн.02 коп. сплачених згідно кредитного договору № 2882008/5ро від 30 травня 2008 року, а також понесені судові витрати. 29.05.2023 представник відповідач адвокат Задорожна О.В. подала відзив на позов, де зазначила, що на час укладення кредитного договору [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , шлюб між якими було розірвано Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області 26.09.2016 року (рішення вступило у законну силу 07.10.2016 р.). Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України (надалі по тексту - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено ч.З ст.61 СК України, згідно із якою якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч.1 ст.190 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) відносить до майна речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Отже кредитна заборгованість також є майном, а отже і спільною сумісною власністю подружжя. Окрім того, згідно із ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до п.1.5. Кредитного договору - кредит надавався на задоволення споживчих потреб. У випадку укладення одним із подружжя кредитного договору та витрачання за ним коштів в інтересах сім`ї (що презюмується) виконання цього кредитного зобов`язання покладається на обох із подружжя. Ст. 70 СК України говорить, що частки майна дружини та чоловіка є рівними. При цьому тягар доведення того, що кредитне зобов`язання не є спільною сумісною власністю, в цьому випадку покладається саме на особу, що спростовує «спільність» такого зобов`язання. Отже, навіть якби позивачкою було сплачено грошові кошти за кредитним договором №2882008/5ро, то відповідач зобов`язаний був би повернути їй лише половину оплачених коштів. Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судому випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підтвердження факту погашення заборгованості за Кредитним договором Позивачкою надано (як зазначено нею у позові): довідку АБ «Укргазбанк» №5- 85/22/473/2022, квитанції, а також зазначено, що погашення нею кредиту особисто підтвердить представник АБ «Укргазбанк». Однак, як повідомив представник АБ «Укргазбанк» у клопотанні від 14.03.2023 року у даній справі: «зобов`язання за кредитним договором №2882008/5ро від 30.05.2008 року [PERSON] виконано повністю, що підтверджується наданими банком довідками. Надати будь-які інші докази сплати за кредитним договором, а саме хто сплачував кредит, крім тих, які уже надані та перебувають у суді не вбачається за можливе». У довідці №5-85/22/473/2022 від 12.07.2022 року, на яку також посилається позивачка, зазначено, що «станом на 11.07.2022 [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) повністю виконав зобов`язання по кредитному договору №2882008/5по від 30.05.2008. укладеному з АБ «УКРГАЗБАНК» код банку 3204781. Претензії до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) щодо виконання умов кредитного договору №2882008/5ро від 30.05.2008 відсутні». Довідка видана [PERSON] , однак будь-яке підтвердження, що саме вона погашала вказаний кредит у вказаній довідці відсутнє. Також до матеріалів справи Позивачкою додано довіреність Наконечного М.В. 04.07.2022 року. Проте вказаною довіреністю [PERSON] доручав Позивачці отримати довідку про закриття кредиту та надати довідки нотаріусу для зняття застави з нерухомого майна (будинку). Вказаним дорученням [PERSON] не доручав погашати кредит за Договором №2882008/5ро від 30.05.2008. До матеріалів судової справи окрім того додані копії банківських квитанцій. Однак, слід зазначити, що у більшості цих квитанцій платником зазначений [PERSON] . Утримання таких платіжних документів Позивачкою не є беззаперечним доказом того, що вказані в них кошти були сплачені нею за рахунок власних коштів. Більше того. Позивачкою не надано квитанцій на всю суму 273\~435,02 грн. про стягнення яких вона зазначає у позові. До вказаних\~правовідносин не\~може застосовуватися\~ст.556\~ЦК України,\~на яку\~посилається позивачка\~у поданому\~до суду\~позові,\~оскількипозивачкою не надано жодного документа, який був наданий їй банком і підтверджував би зобов`язання боржника - [PERSON] та перехід до неї прав кредитора за цим кредитним договором, окрім цього [PERSON] у спірних правовідносинах не була поручителем. Відповідно до п.3 ч.1 ст.512 ЦК України - у разі якщо майновий поручитель виконав вимоги іпотекодержателя то до нього переходить право регресної вимоги лише у тій конкретній сумі, яка була ним сплачена. Однак, позивачка не надала жодного доказу, який би беззаперечно підтверджував, що - вона особисто та власними коштами погашала заборгованість [PERSON] за Кредитним договором №2882008/5ро, просить в позові відмовити. Представник позивачки, позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить в позові відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. 30.05.2008 ВАТ «Укргазбанк» (правонаступником якої є АТ «Укргазбанк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 2882008/5ро, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 90000грн., на строк з 30 травня 2008 року по 29 травня 2028 року, зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи з 18,5% річних. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, кредит надається для задоволення споживчих потреб позичальника. 30.05.2008 ВАТ «Укргазбанк» (правонаступником якої є АТ «Укргазбанк») та [PERSON] уклали договорі іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Намистюк Л.І., зареєстр. в реєстрі за № 1027, відповідно до умов якого [PERSON] в забезпечення вимог іпотекодержателя, які випливають з кредитного договору № 2882008/5ро від 30.05.2008, укладеного між [PERSON] та ВАТ «Укргазбанк» передала в іпотеку цегляний житловий будинок загальною площею 101,2 кв.м, житловою площею 65,8 кв.м. і господарські будівлі, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , що належить майновому поручителю [PERSON] на праві приватної власності. Згідно довідки АТ «Укргазбанк» від 12.07.2022 № 5-85/22/473/2022 станом на 11.07.2022 зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № 2882008/5ро від 30.05.2008 повністю виконані, претензії щодо виконання кредитного договору відсутні, при цьому в період з 30.05.2008 по 08.07.2022 сплачено : строкову заборгованість за кредитом 35441,25грн. строкові проценти 11971,62грн. прострочену заборгованість за кредитом 545588,75грн. прострочені проценти 143512,80 грн. штраф 7080,00грн. пеня 20870,00 грн. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Звертаючись до суду, [PERSON] , вказала, що нею здійснено погашення кредитної заборгованості за договором від 30.05.2008 № 2882008/5ро, внаслідок чого має право стягнути з [PERSON] сплачені кошти. За приписами частини третьої статті 42 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель, який виконав основне зобов`язання повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми. Отже, якщо майновий поручитель добровільно виконав повністю або частково забезпечене основне зобов`язання і при цьому не відбулося звернення стягнення на предмет іпотеки, то майновий поручитель вправі вимагати у боржника стягнення раніше сплаченої суми; це право виникає в нього в силу вимог статті 42 Закону України «Про іпотеку», і його правова природа є регресною. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду від 25.03.2020 справа №2-1196/10. За правилами статей 12, 81 кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] на підтвердження сплати за кредитним договором надано дублікати квитанцій про погашення заборгованості, де зазначено платника [PERSON] , призначення платежу погашення заборгованості по кредиту [PERSON] на загальну суму 65677 грн. 00 коп., в т.ч. за 2015 рік в сумі 15911 грн., за 2016 рік в сумі 10846 грн., за 2017 рік в сумі 1000грн., за 2018 рік в сумі 6680 грн., за 2019 рік в сумі 3120 грн., за 2020 рік в сумі 3995 грн., за 2021 рік в сумі 10300 грн., за 2022 рік в сумі 20285 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо стягнення 207758,02 грн. в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки на підтвердження сплати вказаної суми, позивачем не надано належних та допустимих доказів. Щодо судових витрат. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2735,00грн. Правову допомогу [PERSON] у справі надавав адвокат Терлич В.Г. на підставі ордеру серія ВХ № 1042312, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 14.03.2023. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно квитанції серія ААІ від 14.03.2023 [PERSON] сплачено за надання правової допомоги 10000грн. Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. з ведення справи в Могильов-Подільському міськрайонному суді, то позивачем не надано жодних доказів на підтвердження понесених витрат. З врахуванням наведеного, наявність доказів понесених витрат на сплату правничої допомоги позивачем, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача на його користь витрат на правову (правничу) допомогу підлягає задоволенню пропорційно до розміру задоволених вимог (24,027%), в розмірі 2402,00 грн., судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 656,95 грн.

Outcome: partial