Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом, в якому просив поновити строк позовної давності для подання позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №742707 від 27.03.2019; стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №742707 від 27.03.2019 у загальному розмірі 37180,60грн., яка складається: з суми заборгованості 24724,00грн., суми інфляційних витрат 10228,00грн., суми 3% річних 2228,60грн., судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.03.2019 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 742707. Відповідно до індивідуальної частини договору № 742707 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», надав Відповідачу позику у сумі 7000 грн. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови Договору про надання фінансового кредиту № 742707 від 27.03.2019 року та перерахував на рахунок Відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7000 грн., а в свою чергу Позичальник, не виконав умови Договору про надання фінансового кредиту щодо повернення наданих коштів і внаслідок чого виникла заборгованість. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір факторингу №1,на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за Договором про надання фінансового кредиту №. 742707 від 27.03.2019 року, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора стосовно Відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості , що був складений на дату укладення Договору відступлення права вимоги №1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості Відповідача перед новим кредитором складає 24724 грн.. Оскільки відповідач зобов`язання добровільно не виконує , позивач звернувся до суду з вказаним позовом , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 742707 від 27.03.2019 року - 24 724,00 грн., суму збитків з урахуванням 3% річних 2 228,60 грн.,суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 10 228,00 грн., а всього заборгованість в сумі 37 180,60 грн. Також, позивач просить суд у зв`язку з дією обмежень карантинного характеру та введенням воєнного стану на території країни поновити строк позовної давності для подання позову. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22 травня 2024 року провадження по справі відкрите, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі\~ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 27.03.2019 між\~ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»\~та\~ [PERSON] укладено кредитний договір № 742707 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту у електронній формі. Відповідно до умов договору № 742707, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надає позичальнику грошові кошти у сумі 7 000,00 грн (п. 1.1 договору) строком на 30 днів (п. 1.2 договору). Сторони погодили фіксовану ставку за користування позикою, а саме: знижена процентна ставка 1,35% від суми позики за кожен день користування позикою (492,75% річних) у межах строку надання позики, стандартна процентна ставка 1,80% від суми позики за кожен день користування позикою (657,00% річних) (п. 1.3 договору). Загальна вартість позики за заниженою ставкою складає 140,50% від суми позики або 14 050,00 грн та включає в себе проценти за користування позикою 40,50% від суми позики або 2835,00 грн (п. 1.4 договору) . Відповідач підтвердив факт ознайомлення з наведеними умовами отримання кредиту та їх прийняття проставленням власного цифрового підпису. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому, частиною 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно із ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. При цьому, договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 742707 від 27.03.2019\~у вступній частині містить посилання на Правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», які містять такі відомості, як спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них. Приймаючи умови кредитного договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Судом встановлено, що укладаючи електронний договір шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідач виконав весь алгоритм дій, зазначений у розділі 5 Правил, спрямований на отримання від\~ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредиту. За договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від № 742707 від 27.03.2019 , позика надається строком на 30 днів, тобто до 26.04.2019 (п. 1.2 договору). Як визначено у п.1.6 договору, у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою. З картки обліку, що містить розрахунок суми боргу по договору № 742707 від 27.03.2019 вбачається, що 26.04.2019 відповідач сплатив суму у розмірі 2835,00 грн, що відповідає розміру\~процентів за користування позикою, визначених п. 1.4 договору - 40,50% від суми позики або 2835,00 грн, тим самим, на виконання п. 1.6 договору, ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір факторингу № №1,на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за Договором про надання фінансового кредиту №. 742707 від 27.03.2019 року, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора стосовно відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення Договору відступлення права вимоги №1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості Відповідача перед новим кредитором складає 24724 грн., а саме : сума основного боргу 7000 грн.,сума процентів 3780,00 грн.,сума прострочених процентів 10584 грн., сума пені 0 грн.,сума штрафів 3360 грн.. Відповідно до\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно\~ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В силу ч.1\~ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України\~\~на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що [PERSON] істотно порушив умови кредитного договору, не повернув суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість за кредитним договором №. 742707 від 27.03.2019 року в розмірі 24\~724,00 гривень. Щодо стягнення суми збитків з урахуванням 3% річних 2 228,60 грн., та суми збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 10 228,00 грн., які нараховані з 22.04.2021 по 22.04.2024 , суд зазначає наступне. Частиною 2 ст.\~625\~Цивільного кодексу України передбачено обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~(далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення"\~Цивільного кодексу України\~пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути суму інфляційних втрат з 22.04.2021 року по 23.02.2022 року в розмірі 1993,38 гривень , 3 % річних з 22.04.2021 року по 23.02.2022 року в сумі 575,26 гривень, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо заяви позивча про поновлення строку позовної давності, то вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. За ч.ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку. Законом України\~від 30.03.2020\~№ 540-IX\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)» розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Цивільного\~кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258 цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 11.03.2020\~№ 211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України. У зв`язку з відміною\~постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023 року\~на всій території України карантину,\~встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року, продовжені строки, визначені\~статтями ЦК України 257,258, завершились у 00 год. 01 хв. 01 липня 2023 року. Законом України від 8 листопада 2023р. № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України: пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Закон набрав чинності 30.01.2024. Тобто, строк позовної давності позивачем в даному випадку не пропущено, а отже підстви для його поновлення відсутні. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 1778,17 гривень. Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст.\~141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаютьсяу разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Згідно з ч.1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно ч.3\~ст.141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження отриманих правничих послуг позивач надав: копію договору про надання правової допомоги № 33 від 22 березня 2024 року , укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та АБ «Анастасії Міньковської» , детальний опис робіт , виконаних за договором про надання правової допомоги № 33 від 22 березня 2024 року , згадно якого загальна вартість наданих послуг та робіт склала 5000,00 гривень: складння позову -3500,00 грн, направлення позову з додатками через систему «Електронний суд» - 1500,00 гривень. Виходячи з встановлених обставин та норм процесуального законодавства, суд приходить до переконання, що надані позивачем докази про понесення ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи є достатніми, допустимими і достовірними. Суд , приймаючи до уваги , що позовну заяву було задоволено частково на 73,4 %, приходить до висновку , що з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 3670,27 гривень пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial