Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

У квітні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.03.2022 та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був розірваний рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.07.2021. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З моменту повномасштабного вторгнення військ РФ на територію України вона разом із дитиною проживає на території Молдови, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №01-199 від 22.03.2023. Позивач зазначає, що син відвідує школу, футбольну секцію, шаховий клуб та секцію боксу. Також вони відвідують басейн та різні розважальні дитячі заходи, на що вона витрачає значні кошти із сімейного бюджету. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач з лютого 2022 року не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не може забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти у розмірі частини заробітку (доходу). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти. 29.04.2024 до Московського районного суду м. Харкова надійшла вищезазначена справа з Київського районного суду м. Харкова для розгляду за підсудністю. 30.04.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подавав. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів згідно з ч.4 ст.223\~ЦПК України та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. Позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 09.02.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано згідно з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.11.2021 (а.с.12-13). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 12 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції (а.с.11). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів судом враховані обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України. Відповідачем не надано жодних відомостей щодо незадовільного стану його здоровя, наявності хронічних захворювань, інвалідності, наявності у нього інших дітей, непрацездатних батьків або утриманців, інших обставин, що могли би вплинути на розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання малолітньої доньки. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч.2 ст.192 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у прямій відмові від надання утримання, а також різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів: приховання особою свого дійсного розміру заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язку по утриманню. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживав до подачі позову до суду з 01.03.2022 належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надав доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст. 191 СК України, а тому позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час не підлягають задоволенню. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду, а саме з 10.04.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.\~Враховуючи те,\~що позивач\~при зверненні\~до суду\~з позовом\~про стягнення\~аліментів звільнена\~від оплати\~судового збору\~на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial