Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд: - визнати факт бездіяльності відповідача та порушення права людини на звернення; - зобов`язати відповідача створити комісію та встановити в натурі межі земельної ділянки (кадастровий номер 1820887201:01:002:0383), про що скласти відповідний Акт обстеження, а копію надати позивачу. Позов обґрунтовано тим, що позивача придбав в селі Хажин, Бердичівського району, будинок з земельною ділянкою. Мешканцем (сусідом) будинку [ADDRESS] без жодної на то правової підстави здійснено перенесення паркану на його земельну ділянку, таким чином незаконно та самовільно змінено межі земельної ділянки. В зв`язку з цим, ним на ім`я відповідача було направлено відповідне звернення щодо направлення комісії для обстеження цієї ситуації. Відповідачем було проігноровано перше звернення і лише після повторного звернення про створення комісії та обстеження факту перенесення паркану сусідом, 26.01.2024, комісією було обстежено факт перенесення паркану на земельну ділянку, яка належить йому на праві власності. Комісією надано акт обстеження, згідно якого у діях сусіда комісія не виявила самовільного перенесення паркану та зміну меж. Внаслідок обстеження та надання акту обстеження йому стало відомо, що його власність, а саме частина земельної ділянки кадастровий номер 1820887201:01:002:0383, позивачу не належить. За таких обставин, якщо комісія (відповідач) вважає, що сусідом вірно перенесено межі та законно перенесено паркан, то у позивача виникає необхідність встановлення в натурі і межі його власності (земельної ділянки ) у відповідність до державного акту про право власності на земельну ділянку серія АЛ № 870389. З цим питанням він звернувся до відповідача, а також з проханням встановити в натурі межі земельної ділянки кадастровий номер 1820887201:01:002:0383. Але відповідач ігнорує звернення по направленню комісії для встановлення в натурі межі земельної ділянки позивача. Таким чином позивач вважає, що його фактично позбавлено можливості вирішення питання по встановленню меж земельної ділянки в натурі. Добровільно відповідач не бажає направити відповідну комісію для встановлення в натурі межі земельної ділянки (кадастровий номер 1820887201:01:002:0383), що змушує його звернутися до суду. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 24.04.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. На виконання ухвали суду 09.05.2024 позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 22.05.2024 відкрито загальне позовне провадження. Відповідач 20.06.2024 подав до суду заяву, у якій зазначає, що встановлення меж земельної ділянки в натурі не належить до компетенції сільської ради, а тому заявлений позов є безпідставним. Ухвалою суду від 20.06.2024 закрито проведення підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду. Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право на доступ до інформації є конституційним правом людини, яке передбачене і гарантоване ст. 34 Конституції України, а саме, право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Стаття 1 Закону України «Про інформацію» регламентує, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. У відповідності до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про інформацію», ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь порушень його права на інформацію. Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднання громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю до розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В постанові Верховного Суду у справі № 925/180/18 від 19.06.2019 зазначено, що у розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном." Згідно з п.п. "г", "е" ч.1 ст. 96 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) землекористувач зобов`язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. В ч.ч.1, 2 ст. 103 ЗК України зазначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням. Згідно з ч. 3 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки, землекористувач має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння у встановленні спільних меж, а також встановлення або відновлення межових знаків, у разі якщо вони відсутні, зникли, перемістилися або стали невиразними. У разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки встановлення спільних меж здійснюється за рішенням суду. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин (ч.ч. 1-3 ст. 107 ЗК України). Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з абз.15 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан,включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (ст. 212 ЗК України). В п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав» №7 від 16.04.2004 зазначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом. Згідно з положеннями ст. 55 Законом України «Про землеустрій» установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція). Згідно п.2.1 Інструкції, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до п. 3.12 Інструкції, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок (п. 4.1 Інструкції № 376). Пунктами 4.2, 4.3 Інструкції № 376 встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до ст. 26 Закону України «Про землеустрій» розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. Відповідно до ст. 19 вказаного Закону України до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності; б) організація та здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка 0,2358 га (кадастровий номер: 1820887201:01:002:0383), що підтверджується копією купівлі-продажу житлового будинку від 28.09.2019, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Вовк Г.А., копією державного на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 870385, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим 28.09.2019 за № № 182817456, 182817281. 26.12.2023 [PERSON] звернувся до Семенівської сільської ради із заявою, у якій просить розібратися з незаконними діями мешканця будинку по [ADDRESS] , який створив перешкоди у користуванні його власністю. Для вирішення питання просить направити комісію. Відповідно до листа Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 28.12.2023 за №779, на заяву позивача від 26.12.2023 його було повідомлено, що для визначення меж земельної ділянки йому рекомендовано звернутися до відповідних організацій, які мають засоби та відповідні дозволи для встановлення меж земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності та при необхідності забезпечити присутність представників сільської ради для підписання акту визначення відновлення межових знаків на земельну ділянку. 15.01.2024 [PERSON] звернувся до Семенівської сільської ради з повторною заявою, у якій просить сільського голову відреагувати на незаконні дії власника (сусіда) буд [ADDRESS] та зобов`язати його не чинити перешкоди, щодо користування земельною ділянкою, яка є власністю [PERSON] . Для вирішення цього питання просить повторно направити комісію та скласти відповідний протокол обстеження з копію цього протоколу надати мені заявнику, який мені необхідний як доказ самовільного зайняття моєї власності для пред`явлення до суду. Відповідно до листа Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 09.02.2024 за №121, позивача було повідомлено, що сільською радою розглянуто його повторну заяву щодо перенесення паркану, самовільного зайняття земельної ділянки, порушення приватної власності та про комісійне обстеження земельних ділянок. Надали заявнику один примірник акту щодо обстеження земельної ділянки та погодження меж земельної ділянки від 26.01.2024. Актом щодо обстеження земельної ділянки та погодження меж земельної ділянки від 26.01.2024 було встановлено, що при огляді земельних ділянок та ознайомленні з правовстановлюючими документами на земельні ділянки "Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд" за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває у приватній власності гр [PERSON] та суміжної земельної ділянки "Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд" за адресою: [ADDRESS] , власником якої є гр. [PERSON] , обидві земельні ділянки перебувають у приватній власності та внесені до бази даних Державного земельного кадастру. Стосовно незаконних дій мешканця будинку [ADDRESS] , а саме: перенесення паркану, самовільного зайняття земельної ділянки та порушення приватної власності, як зазначено у заяві [PERSON] (вх. № Н-24 від 15.01.2024) комісія зазначає, що при обстеженні представники або власники будинку [ADDRESS] були відсутні. У результаті візуального обстеження земельних ділянок будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та вивченні наявної відповідної документації, комісією не встановлено фактів перенесення паркану, зміни меж земельних ділянок та самовільного зайняття земельної ділянки, що належить заявнику. 22.02.2024 [PERSON] звернувся до Семенівської сільської ради з заявою, у якій просить сільського голову направити комісію для встановлення меж його власності (земельної ділянки) в натурі, і у відповідність до державного акту про право власності на земельну ділянку серія АЛ № 870389, про що скласти відповідний акт обстеження, а копію акту обстеження та встановлення в натурі межі земельної ділянки надати йому, попередньо повідомити телефоном. Відповідно до листа Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 14.03.2024 за № 216, на заяву позивача від 22.02.2024, його було повідомлено, що для визначення меж земельної ділянки йому рекомендовано звернутися до відповідних організацій, які мають засоби та відповідні дозволи для встановлення меж земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності та при необхідності забезпечити присутність представників сільської ради для підписання акту визначення відновлення межових знаків на земельну ділянку. Таким чином, суд встановив, що відповідачем розглянуто заяву позивача від 26.12.2023, повторну заяву позивача від 15.01.2024, заяву від 22.02.2024, на які надано відповіді в межах компетенції сільської ради, окрім того до відповіді на повторну заяву відповідачем долучено акт обстеження земельної ділянки від 26.01.2024, а тому суд не знайшов порушень прав позивача, передбачених Законом України «Про звернення громадян». Що ж до іншої вимоги позивача про зобов`язання відповідача створити комісію та встановити в натурі межі земельної ділянки (кадастровий номер 1820887201:01:002:0383), суд наголошує, що відповідно до ст. 19 вказаного Закону України до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності; б) організація та здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону. Питання визначення меж в натурі не належить до компетенції відповідача, а відповідно до ст. 26 Закону України «Про землеустрій» розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. За наведених підстав вимоги позивача про зобов`язання відповідача створити комісію та встановлення в натурі меж земельної ділянки є безпідставними та не грунтуються на вимогах закону. При цьому, судом встановлено, що у позивача виник спір з іншим власником земельної ділянки щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, а тому ефективним способом захисту є звернення до суду із таким позовом до власника суміжної ділянки.

Outcome: dismissed