Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3 % річних. Заява мотивована тим, що 27.12.2006 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №357-ф/06, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 400 000,00 доларів США на строк з 27.12.2006 по 26.12.2013, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами кредитного договору. У зв`язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.10.2012 року в цивільній справі № 2-9658/11 позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] було задоволено, шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 669 161 доларів США та 155 633, 06 грн. Вказане рішення не було оскаржено та набрало законної сили, однак не було виконано. Представник позивача, посилаючись на норми ст.1050 ЦК України, з яких вбачається, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, тому позивач змушений звернутись з даним позовом до суду та просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 357-ф/06 від 27.12.2006 року у вигляді 3% річних у розмірі 51 087, 15 доларів США та сплаченого судового збору і розмірі 28 022,78 грн. Провадження в справі відкрито 18 березня 2024 року, відповідно до ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та дату судового засідання, через канцелярію суду надав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Заперечень щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення від сторони позивача не надходило. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, правом на подання відзиву не скористалася, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, доводи позовної заяви не спростовано. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за згоди представника позивачів, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, що 27.12.2006 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №357-ф/06. Відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 400 000 доларів США на строк з 27.12.2006 по 26.12.2013, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами кредитного договору. Рішенням Шевченківського районного суду м. Київ від 25.10.2012 у цивільній справі № 2-9658/11 позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 357-ф/06 від 27.12.2006 з наступними змінами та доповненнями в сумі 669 161, 31 доларів США та 155 633,06 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» судовий збір в розмірі 2 240 гривень. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказане рішення набрало законної сили та не було виконано. За розрахунком банку у зв`язку з несвоєчасним погашенням кредиту і процентів згідно рішення суду в позичальника виникла заборгованість проте, фактично заборгованість за кредит ним договором не погашена, а рішення суду не виконано. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст. 525, 526, 599 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 1854, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечено ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Стягнення можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Таким чином, слід дійти висновку про те, що внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення і таке прострочення є триваючим правопорушенням. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц дійшла висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. За змістом ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність заборгованості у боржника за кредитним договором, який боржник не виконав, припиняє правовідносини сторін цього договору, однак не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, оскільки наявність боргових зобов`язань у відповідача не призвела до повного виконання умов кредитного договору, то останній має нести відповідальність за невиконання грошового зобов`язання у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, однак в межах трирічного строку позовної давності щодо 3-х відсотків річних. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення, а наявність чи відсутність судового рішення про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст.625 ЦК України сум, тому відповідно до ст.625 ЦК України 3% річних мають бути нараховані в межах трирічного строку, а саме в період з 06.03.2020 по 06.03.2023 в розмірі 36 005,79 доларів США. Суд зауважує, що визначаючи суму заборгованості в розмірі 36 005,84 доларів США, виходить з наступного розрахунку, беручи до увагу дату звернення з позовом до суду 06.03.2023 в межах трирічного строку звернення в період з 06.03.2020 по 06.03.2023, що складає - 1096 днів помножено на 32, 852 доларів США, що склало суму 36 005, 79 доларів США, або 1 404 227, 72 грн., яку суд вважає стягнути з відповідача, що становить відповідальність відповідача за невиконання грошового зобов`язання у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, однак в межах трирічного строку позовної давності щодо 3-х відсотків річних. Отже, заявлені ПАТ АБ «Укргазбанк» вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних за ч. 2 ст.625 ЦК України, підлягають частковому задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог, передбачених ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (45%) в розмірі 12 217,42 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial