Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. 17.10.2005 між ТОВ «Елітінвест» та позивачем було укладено договір № 57-п продажу майнових прав паркомісця [NUMBER] підземного паркінгу за адресою: [ADDRESS] . З метою виконання умов договору [PERSON] звернулась до АППБ «Аваль» та отримала кредит у розмірі 38 000,00 доларів США за кредитним договором № 014\\9408\\74\\20522 від 20.10.2005. Приватним нотаріусом КМНО Кравченко І.С. 21.10.2005 посвідчено іпотечний договір та зареєстровано в реєстрі за № 527 з забороною на відчуження. Позивачем було сплачено 100% вартості майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва і після повної оплати кредиту 29.08.2011 отримано довідку про відсутність заборгованості по іпотечному договору та кредитному договору № 014\\9408\\74\\20522 від 20.10.2005. Таким чином [PERSON] стала власником майнових прав на паркомісце по [ADDRESS] . Разом з тим, правовстановлюючи документи позивач не отримала, оскільки ТОВ «Елітінвест» фактично зникло. 26.11.2018 [PERSON] встановила особу, яка оформила право власності на паркомісце № [NUMBER] і ним виявився [PERSON] Свідоцтво про право власності ним отримано 15.04.2011 ГУ Житлового забезпечення КМДА, разом з тим, зазначене паркомісце на той момент було під арештом. В свою чергу [PERSON] 26.04.2018 продав нерухоме майно [PERSON] [PERSON] в рамках розгляду іншої цивільної справи надав копію договору від 30.10.2007 за яким позивач нібито переуступила право на паркомісце. Таким чином, майнові права позивача було порушено і підлягають захисту шляхом визнання недійсним Акту переуступки майнових прав [PERSON] . [PERSON] від 30.10.2007 та відповідного свідоцтва про право власності від 15.04.2011, видане на ім`я [PERSON] Головним управлінням житлового забезпечення на паркомісце № [NUMBER] , площею 10,40 кв. м., розташованого на цокольному поверсі в житловому будинку по [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на паркомісце (гараж) № [NUMBER] , площею 10,40 кв.м., розташований на цокольному поверсі в житловому будинку по [ADDRESS] . Провадження у справі відкрито 23.03.2023, відповідно до приписів ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. [PERSON] подано відзив на позовну заяву, де зазначено наступне. Заявлені вимоги протирічать положенням ст.ст. 330 та 338 ЦК України. Між тим, всі зобов`язання за договором про відступлення прав та обов`язків від 30.07.2007 виконано в повному обсязі. Зазначене беззаперечно підтверджує наявність в діях позивача волі на передачу всіх без виключення майнових прав на спірне майно. Подальше відчуження паркомісця на користь [PERSON] було здійснено [PERSON] , як єдиним власником майна у повній відповідності до вимог чинного законодавства України. Крім того, в позові не зазначено, що [PERSON] заперечує підписання нею договору про відступлення нею договору про відступлення прав та обов`язків. 30.10.2007 між [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Елітінвест» та АППБ «Аваль» був укладений договір про відступлення прав та обов`язків за інвестиційним договором № 57-п від 17.10.2005 в обсязі, що існують на момент підписання інвестиційного договору.При цьому сторони домовились, що відповідач, як новий інвестор, сплачує позивачу грошові кошти у розмірі 228 876,75 грн., а банк зараховує зазначені грошові кошти в погашення [PERSON] своїх зобов`язань, разом з відсотками та іншими платежами , що виникли з кредитного договору № 014\\9408\\74\\20522 від 20.10.2005. Відповідач виконав свої зобов`язання за договором, отримав документи, які підтверджують права на спірне паркомісце. З урахуванням викладеного просить відмовити у задоволенні позову. Також просив застосувати строк позовної давності до заявлених вимог. У відповіді на відзив представник позивача вказав, що договір про відступлення прав від 30.10.2007 мав бути складений у нотаріуса та нотаріально посвідчений, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 513 ЦК України. Банком не направлялись [PERSON] повідомлення щодо зміни кредитора, останнього вона ніколи не бачила. Грошові кошти банку повернуто саме позивачкою, про що є довідка даної банківської установи. В свою чергу у запереченнях на відповідь на відзив [PERSON] зазначив, що висловлені представником відповідача припущення не відповідають вимогам чинного законодавства України. Договір про відступлення прав та обов`язків за інвестиційним договором вчинено в тій самій формі, що і сам інвестиційний договір. Крім того, в довідці банку вказано лише про відсутність заборгованості і жодним чином не свідчить про те, що позивач [PERSON] фінансувала при цьому будівництво паркомісця. Представник третьої особи ТОВ «Елітінвест» подав письмові пояснення по суті справи. Зазначив, що 30.10.2007 між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , ТОВ «Елітінвест» та АППБ «Аваль» було укладено договір про відступлення прав та обов`язків за інвестиційним договором № 57- п від 17.10.2005. На підставі Акту від 21.09.2010 ТОВ «Елітінвест», як інвестор-Генеральний підрядник, передав, а [PERSON] , як інвестор будівництва житлового будинку, прийняв парковочне місце [ADDRESS] . Зазначений акт складений саме на виконання інвестиційного договору і не є документом, який спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відтак документ не є правочином і не може бути визнаний недійсним. Щодо визнання недійсним договору купівлі - продажу від 26.04.2018 укладеного між відповідачами, то такий спосіб захисту не є ефективним, мають бути застосовані положення ст. 388 ЦК України. Разом з тим. Всі зобов`язання за договором від 30.10.2007 про відступлення прав та обов`язків за інвестиційним договором № 57-п від 17.10.2005 виконані як позивачем так і [PERSON] в повному обсязі та належним чином, що свідчить про наявність у позивача волі на передачу спірного майна у власність відповідача, що виключає можливість його витребування у [PERSON] . В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку із його безпідставністю. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Правом на подачу відзиву не скористався. Треті особи, їх представники також не з`явились в судове засідання, про день та час його проведення повідомлявся належним чином. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши наявні в справі докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується учасниками процесу, що 17.10.2005 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Елітінвест» (Інвестор-Генеральний підрядчик) та [PERSON] (інвестор) [PERSON] (інвестор) було укладено Інвестиційний договір № 57-п за умовами якого Інвестор - Генеральний підрядчик бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами, за рахунок власних та залучених від Інвестора коштів, збудувати і передати Інвестору парковочне місце [NUMBER] підземного автопаркінгу житлового будинку , розташованого за адресою: [ADDRESS] , а Інвестор зобов`язується забезпечити своєчасне фінансування Об`єкта та прийняти його у власність на умовах цього договору. Загальна вартість машиномісця в підземному автопаркінгу на момент підписання договору (п. 3.1 договору) складає 225 764,03 грн. Як свідчать матеріали справи, 24.10.2005 між ТОВ «Елітінвест», [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду до інвестиційного договору № 57-п від 17.10.2005, за умовами якого сторони встановили вартість машиномісця в підземному паркінгу 90 900,00 грн. та дійшли згоди, що грошові кошти в сумі 101 000,00 грн., що становлять різницю між первісною та новою вартістю машиномісця, Інвестор-Генеральний підрядчикна поточний рахунок в Філії ВАТ «МКБ «Київська дирекція» не пізніше 28.10.2005. Також, як свідчать матеріали справи, 20.10.2005 між позивачем та АППБ «Аваль» було укладено кредитний договір № 014/9408/74/20522 за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 38 000,00 доларів США строком з 20.10.2005 по 20.10.2020. В подальшому, а саме 21.10.2005 позивач уклала з АППБ «Аваль» іпотечний договір, посвідчений Кравченко І.С, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, відповідно до якого в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/9408/74/20522 від 20.10.2005 передала в іпотеку банку об`єкт незавершеного будівництва , а саме парковочне місце 74 підземного паркінгу житлового будинку, розташованого за [ADDRESS] , що буде побудоване за особисті кошти іпотекодавця та кошти отримані нам в кредит від іпотекодержателя згідно кредитного і стане її власністю в майбутньому після повної оплати його вартості та введення предмету іпотеки в експлуатацію, на підставі інвестиційного договору № 57-пвід 17.10.2005, укладеного між іпотекодавцем, ТОВ «Елітінвест» і оформлення свідоцтва про право власності та реєстрації такого права у відповідних органах. Представник позивача зазначає, що [PERSON] сплатила повну вартість об`єкту інвестування, в неї відсутня кредитна заборгованість та відбулось звернення банку до ПНКМНО Кравченко І.С. з листом - повідомленням про припинення державної реєстрації за договором іпотеки. Натомість, свідоцтво право власності на машиномісце № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] видано 12.04.2011 на ім`я [PERSON] , який в свою чергу 26.04.2018 уклав договір купівлі - продажу спірного майна з [PERSON] . Так, як свідчать матеріали справи 15.04.2011 Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) [PERSON] видано свідоцтво про право власності на машиномісце № [NUMBER] , площею 10,40 кв. м., яке розташоване в [ADDRESS] , на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 11.04.2022 № 450-С/НП. 26.04.2018 між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі - продажу машиномісця, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу Грек А.В., відповідно до якого [PERSON] передає у власність, а [PERSON] приймає у власність належне продавцю машиномісце № [NUMBER] , який розташований в підземному паркінгу за адресою: [ADDRESS] і сплачує за нього ціну в порядку і на умовах, визначену цим договором. Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. Розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торгівельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Як вбачається з матеріалів справи, 30.10.2007 між [PERSON] (новий інвестор), [PERSON] (інвестор) та [PERSON] (інвестор), ТОВ «Елітінвест» (Інвестор - Генаральний підрядчик) та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (Банк) укладено договір про відступлення прав та обов`язків за інвестиційним договором № 57-п від 17.10.2005. За умовами зазначеного договору Інвестор, за згодою Інвестора - Генерального підрядчика та Банка, уступає на користь Нового Інвестора права та обов`язки, що виплавають з Інвестиційного договору № 57-п від 17.10.2005 в обсягах та на умовах, що існують на момент підписання даного договору (п. 1.1. договору). За умовами п.п. 2.1.,2.2. договору Інвестор відступає всі права та обов`язки за Інвестиційним договором № 57-п від 17.10.2005 Новому Інвестору. За набуття майнових прав [PERSON] сплачує інвестору грошові кошти в сумі 222 876,75 грн., а банк зараховує зазначені грошові кошти в погашення інвестором своїх зобов`язань, які на день підписання даного договору разом із відсотками та іншими платежами складають 222 876,75 грн. та виникли з кредитного договору № 014/9408/74/20522. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України. За положеннями ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Так, договір від 30.10.2007 про відступлення прав та обов`язків за інвестиційним договором № 57-п від 17.10.2005 укладено в тій саме формі, що і безпосередньо інвестиційний договір № 57-п від 17.10.2005. За приписами ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Слід зазначити, що під час розгляду справи не було отримано доказів про те, що договір від 30.10.2007 про відступлення прав та обов`язків за інвестиційним договором № 57-п від 17.10.2005 було визнано недійсним у встановленому законом порядку. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, як це визначено положеннями ст. 514 ЦК України. Натомість 21.09.2010 ТОВ «Елітінвест» надано довідку про сплату 100% загальної площі приміщення з якої вбачається, що у відповідності з інвестиційним договором від 17.10.2005 та договором про відступлення прав та обов`язків від 30.10.2007, [PERSON] здійснено 100% фінансування об`єкта , а саме: парковочного місця [ADDRESS] . Також 21.09.2010 ТОВ «Елітінвест» та [PERSON] , на виконання п. 1.3. договору від 30.10.2007 про відступлення прав та обов`язків за інвестиційним договором № 57-п від 17.10.2005, склали акт відповідно до якого Інвестор - Генеральний підрядчик передав, а Інвестор прийняв парковочне місце [ADDRESS] . Будь - яких претензій щодо виконання умов інвестиційного договору сторони одна до одної не мають. Так, суд не може взяти до уваги доводи твердження представника [PERSON] щодо здійснення 100% фінансування парковочного місця на виконання умов інвестиційного договору № 57-п від 17.10.2005, зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, як це визначено ст. 77 ЦПК України. Довідка АТ «Райфайзен Банк Аваль, який є правонаступником АППБ «Аваль» С11-0000-119/60/628 від 29.08.2011 про відсутність заборгованості за кредитним договором № 014/9408/74/20522 від 20.10.2005 в розумінні положень вищенаведених норм процесуального права, не свідчить про виконання умов інвестиційного договору, права за яким були відступлені позивачем 30.10.2007. За приписами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Правочином, в розумінні ст. 202 ЦПК України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Разом з тим, матеріали справи не свідчать про те, що Акт переуступки майнових прав [PERSON] [PERSON] складався сторонами 30.10.2007 і не є правовинм, в розумінні ст. 202 ЦК України, беручи до уваги, свідоцтво про право власності на спірне майно від 15.04.2011 фіксує факт наявності права, що виникло на підставі відповідної угоди , підстави для задоволення вимог [PERSON] в частині визнання зазначених документів недійсними відсутні. Щодо вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного майна укладеного 26.04.2018 між [PERSON] та [PERSON] та визнання за [PERSON] права власності на парко місце [ADDRESS] слід зазначити наступне. Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна, відповідно до ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про набуття [PERSON] права на спірне майно, яке підлягає захисту у зв`язку із порушенням останнього з боку відповідачів, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених позивачем вимог і в цій частині. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed