Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1001984138201 від 29.09.2021 та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.09.2021 між сторонами укладено кредитний договір №1001984138201 та відповідач отримав кредит у сумі 59 153 грн., що підтверджується копією кредитного договору та платіжною інструкцією про видачу кредиту. Відповідно до даного кредитного договору банк повністю та в строки виконав зобов`язання перед відповідачем. Відповідач свої зобов`язання за умовами кредитного договору в повному обсязі не виконує та має заборгованість станом на 01.02.2024 по кредитному договору №1001984138201 у розмірі 89257,56 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 52578,33 грн, заборгованості за процентами 8,93 грн, заборгованості за комісією 36670,30 грн. Зазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 10 травня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 29 вересня 2021 року [PERSON] підписав Заяву №1001984138201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «ПУМБ». Сума кредиту: 59153 грн., цільове призначення: загальні споживчі цілі; строк: 36 місяців, розмір процентної ставки: 0,01 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, погоджено графік платежів (а.с. 10, 11). У матеріалах справи міститься копія публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 15.03.2021) (а.с.14-19). Відповідно до пункту 5.1.7. передбачено, що клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, що передбачені договором. Відповідно до даного кредитного договору, банк повністю та в строки виконав зобов`язання по даному договору перед відповідачем. У зв`язку з зазначеними порушеннями станом на 01.02.2024 наявна заборгованість перед позивачем за кредитним договором №1001984138201 від 29.09.2021 у розмірі 89257,56 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 52 578,33 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 8,93 грн, заборгованості за комісією у розмірі 36 670,30 грн. (а.с.23, 24). До теперішнього часу відповідач не виконує свої обов`язки щодо погашення боргу та продовжує користуватися отриманими кредитними коштами. На адресу відповідача позивачем було направлено письмову вимогу (повідомлення) вих. КНО-44.2.2/74 від 01.02.2024 про виконання зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості протягом трьох днів з дня отримання відповідного повідомлення. Докази отримання вказаного поштового відправлення маються в матеріалах справи (а.с. 20-22). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами ЦК України. Згідно статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ними грошових зобов`язань. До відношень які виникають з кредитного договору застосовуються положення параграфа І глави 71 ЦК України (ст.1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 36 670,30 грн. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час укладання кредитного договору) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Так як вимога позивача про стягнення з боржника заборгованості з плати за управління кредитом ґрунтується на нікчемній умові укладеного з кредитодавцем попереднього договору, у цій частині позов задоволенню не підлягає. Даний висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 31.10.2018 по справі №404/1339/15-ц. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно із ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного право-відношення. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону № 1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Однак, встановивши у заяві №1001984138201 від 29.09.2021 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,99 % від суми кредиту, банк не роз`яснив за які конкретні розрахунково-касові дії з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Отже відповідні дії банку вносять істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими. Схожих висновків щодо дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими дійшов Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20 (провадження №61-17825св21). Враховуючи вищенаведене, положення пункту 5 Заяви №1001984138201 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «ПУМБ», укладеної 29.09.2021 між [PERSON] та АТ «ПУМБ» щодо обов`язку сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі 2,99 % є нікчемними. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору №1001984138201 від 29.09.2021 та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, що не заперечувалось відповідачем, суд задовольняє заявлені позовні вимоги частково, стягнувши заборгованість за кредитом у розмірі 52 578,33 грн, заборгованість за процентами у розмірі 8,93 грн, а всього в сумі 52587,26 грн. Вимоги щодо стягнення заборгованості за комісію є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог (судовий збір сплачено в розмірі 2422,40 грн, ціна позову 89257,56 грн, задоволено судом 52587,26 грн. або 58,92 відсотка), таким чином необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1427,28 (2422,40 * 58,92 %) грн.

Outcome: partial