Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

\~\~ 05 квітня 2024 року позивач М(Т)СБУ звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] з вимогою про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування (а.с. 2-3). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 06.11.2021 року о 16 годині 10 хвилин [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Renault», держномер [NUMBER] , по вул. Яровій, 66 у с. Софіївська Борщагівка, Бучанського району Київської області, здійснив наїзд на перешкоду (гараж). Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.05.2022 року по справі № 369/17174/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпіла [PERSON] своєчасно, зокрема, 17 листопада 2021 року, звернулась до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту гаража, пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, склала 43483 грн 00 копійок, витрати на послуги аварійного комісара склали 2150 грн 00 копійок. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилося на підставі: звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна цегляний паркан, ворота ковані та санвузел від 13 грудня 2021 року; наказу № 3/5650 від 12 липня 2022 року та довідки № 1 від 11 липня 2022 року. Загальний розмір витрат М(Т)СБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає 45633 гривні 00 копійок. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки потерпілій у розмірі 43 483 гривні 00 копійок, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 2150 гривень. Оскільки на момент завдання шкоди потерпілій цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілій виникло право регресної вимоги до відповідача у розмірі 45633 гривні 00 копійок, яку він просить суд стягнути з відповідача разом із витратами на судовий збір у розмірі 3028 гривень. Ухвалою Гайсинського районного суду від 15.04.2024 року дану справу передано на розгляд до Бершадського районного суду Вінницької області за підсудністю. Ухвалою Бершадського районного суду від 15.05.2024 року дану справу передано за територіальною підсудністю Теплицькому районному суду Вінницької області. Ухвалою суду від 10 червня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 09 годину 00 хвилин 09 липня 2024 року, яка надіслана відповідачу 11 червня 2024 року та отримана ним особисто 20 червня 2024 року з копєю позовної заяви і усіма додатками (а. с. 74). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з відзивом та клопотаннями до суду не звертався. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.05.2022 року по справі № 369/17174/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавденням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Постанова набрала законної сили 03 червня 2022 року (а. с. 5). Із вказаної постанови вбачається, що 06 листопада 2021 року, о 16 годині 10 хвилин, [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме: керуючи транспортним засобом Renault, держномер [NUMBER] , по вул. Яровій, 66, с. Софіївська Борщагівка, Бучанського району Київської області, не обрав безпечної швидкості руху, не був уважним, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду гараж, від чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 12.1, 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Крім того, [PERSON] вчинив вказане ДТП, перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: млява мова, почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився (а.с. 4). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Renault, держномер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] не зареєстрована (а. с. 7). 17 листопада 2021 року потерпіла [PERSON] , яка являється власником пошкодженого майна (огорожа, ворота, будівля), з метою компенсації спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків звернулася до МТСБУ з відповідною заявою (а. с. 9) та повідомленням про ДТП (а. с. 8). 13 грудня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Незалежна експертна компанія» на підставі договору № 20/031 від 01 січня 2020 року складено звіт про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна цегляний паркан, ворота ковані та санвузел від 13 грудня 2021 року (а.с. 14-20), відповідно до якого: вартість відновлювального ремонту (без ПДВ) складає 47\~551 грн 86 коп.; вартість матеріалів виробів та конструкції без ПДВ 40\~692 грн 18 коп.; вартість робіт та поточних витрат без ПДВ 6\~859 грн 68 коп.; коефіцієнт фізичного зносу 10,00 %; коефіцієнт придатності 0,9; вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП з урахуванням коефіцієнту 43\~483 грн 00 коп. Вартість оціночних послуг 2150 гривень (а.с. 36). Наказом М(Т)СБУ від 12 липня 2022 року № 3/5650, на підставі довідки № 1 від 11 липня 2022 року про розмір відшкодування шкоди (а.с. 31 зворот) прийнято рішення про відшкодування [PERSON] шкоди з фонду захисту потерпілих у розмірі 43 483 грн 00 коп. (а.с. 31). Відповідно до платіжної інструкції № 884660 від 12 липня 2022 року «МТСБУ» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 43 483 грн 00 коп. (а.с. 32). Відповідно до платіжної інструкції № 883627 від 03 червня 2022 року «МТСБУ» здійснено оплатупослуг ТОВ «Незалежна Експертна Компанія» у розмірі 2 150 грн 00 коп. (а.с. 33). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до вимог п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як було\~встановлено судом, Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.05.2022 року по справі № 369/17174/21 Відповідача по справі було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно вимог ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Таким чином, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Такий висновок викладений у постанові Верховного суду від 24 червня 2020 року у справі № 6040/14169/17. Відтак, в силу вказаних норм закону, на таку особу покладається обов`язок відшкодувати завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду. Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Приписами п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 28 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до вимог п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з вимогами пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. З огляду на викладене, з урахуванням того, що відповідач є винною особою у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, і на момент вчинення якої не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тому завдану шкоду потерпілій відшкодовано МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу відповідних документально підтверджених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування у розмірі 43 483 грн 00 коп. та витрат на послуги аварійного комісара в розмірі 2150 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3\~028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved