Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 25 червня 2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №277531-КС-003 шляхом обміну електронними повідомленнями, сума якого складає 17 000 гривень. ТОВ «Бізнес позика» 25 червня 2021 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №277531-КС-003 про надання кредиту, яка була прийнята у той же день на умовах, визначених офертою. У свою чергу позивач направив відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-2689 на номер телефону [NUMBER] , який у подальшому ввела [PERSON] . Таким чином, 25 червня 2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено договір №277531-КС-003 про надання кредиту, який був підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором виконало та надало їй грошові кошти в сумі 17 000 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника номер [NUMBER] вказаний відповідачем в особистому кабінеті. Також 17 листопада 2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору № 277531-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 21 000 гривень. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту становить 3 150 гривень. Крім цього, 08 січня 2022 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 до вищевказаного договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п. 1 договору та викласти «Термін дії договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 06.08.2022 р.». Також сторони домовились внести зміни в п. 1 договору та викласти «Строк Кредиту» в новій редакції, а саме: «Строк Кредиту: 408 днів.» Відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за вказаним договором на загальну суму 50 068 грн 04 к., чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Станом на 10 квітня 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором №277531-КС-003 про надання кредиту становить 88 117 грн 61 к., з яких: 25 718 грн 78 к. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 61 254 грн 80 к. - суми прострочених платежів по процентах; 1 144 грн 03 к. - суми прострочених платежів за комісією. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 88 117 грн 61 к. та сплачений судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги не визнає. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон №675-VIII) , який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст. 11 Закону №675-VIII встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону №675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правовий аналіз зазначених норм дає підстав для висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що 25 червня 2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір №277531-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 30). 25 червня 2021 року ТОВ «Бізнес позика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір (а.с. 63), а [PERSON] прийняла (акцептувала) пропозицію щодо укладення цього договору (а.с. 15). Відповідно до п. 1 вказаного договору кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів. Сума кредиту складає 17 000 грн, строк кредиту 24 тижні, процентна ставка в день становить 1,07967648%, фіксована, комісія за надання кредиту 2550 грн, термін дії договору до 10 грудня 2021 року, орієнтована загальна вартість наданого кредиту 42 480 грн, орієнтована реальна річна процентна ставка 7304,25 процентів. Пунктом 3 договору встановлено графік платежів, якого повинен дотримуватись позичальник. У пункті 12 кредитного договору «Юридична адреса та реквізити сторін» зазначено електронний підпис фізичної особи [PERSON] - G-2689. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору про надання кредиту, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім цього, 17 листопада 2021 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору № 277531-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, яка підписана у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до пунктів 1-6 додаткової угоди кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 17 листопада 2021 року сума неповернутого позичальником кредиту становить 5 573 грн 31 к. Кредит збільшується на 21 000 грн та кредитодавець, на умовах, викладених у вищевказаному договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути збільшений кредит на 21 000 грн у строки та на умовах, викладених у договорі. Після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого кредиту та неповернутого позичальником кредиту складатиме 26 573 гривні 31 копійка. Строк кредиту продовжено на 145 днів, термін дії договору продовжено до 04 травня 2022 року, комісія за зміну умов договору становить 3 150 гривень. Пунктом 7 додаткової угоди встановлено графік платежів, якого повинен дотримуватись позичальник. 17 листопада 2021 року ТОВ «Бізнес позика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти вищевказану додаткову угоду (а.с. 28-29), а [PERSON] прийняла (акцептувала) пропозицію щодо укладення цієї угоди (а.с. 26-27). Також, 08 січня 2022 року між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору №277531-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, яка підписана у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до пунктів 1-5 цієї угоди позичальник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитодавцем за договором станом на 08.01.2022 в розмірі 25 718 грн 78 к., що включає суму кредиту 2 942 грн, комісію за надання кредиту - 1 144 грн 03 к., орієнтована загальна вартість наданого кредиту в частині заборгованості, що вказана в п. 1 додаткової угоди, становить 73 397 грн 03 к., орієнтовна реальна процентна ставка - 5194,07 процентів. Сторони домовилися встановити процентну ставку за користування кредитом у такому розмірі: з 08.01.2022 до 22.01.2022 (включно) 1,07967648% в день, з 23.01.2022 - 1,07967648% в день. Сторони домовилися внести зміни в п. 1 договору та викласти «Термін дії Договору», «Строк кредиту» в новій редакції, а саме «Термін дії Договору до 06.08.2022», «Строк кредиту 408 днів». Пунктом 6 додаткової угоди встановлено новий графік платежів, якого повинен дотримуватись позичальник. ТОВ «Бізнес позика» 08 січня 2022 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти вищевказану додаткову угоду (а.с. 33), а [PERSON] прийняла (акцептувала) пропозицію щодо укладення цієї угоди (а.с. 34). Підписання кредитного договору, додаткових угод №1 та №2 відбувалося ідентифікаторами G-2689, G-5494 та G-5730 відповідно, що свідчить про волевиявлення відповідача до договірних відносин з кредитором на умовах визначених договором та додатковими угодами. Встановлені судом фактичні обставини справи вказують на те, що договір та додаткові угоди між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. ТОВ «Бізнес позика» прийнято позитивне рішення та 25 червня 2021 року і 17 листопада 2021 року здійснило перекази грошових коштів у сумі відповідно 17 000 грн та 21 000 грн на платіжну картку відповідача, що підтверджується відповідними платіжними документом №418711225 від 25 червня 2021 року та №462935564 від 17 листопада 2021 року ООО «БИЗПОЗЫКА» (а.с. 58, 59). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «Бізнес Позика» зазначає, що заборгованість відповідача станом на 10 квітня 2024 року становить 88 117 грн 61 к., що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 25 718 гривень 78 копійок, суми прострочених платежів по процентах - 61 254 гривні 80 копійок, суми прострочених платежів за комісією - 1 144 гривні 03 копійки. Разом із тим, суд враховує, що відповідач частково повернула кошти, зокрема в розмірі 50 068 грн 04 к., а саме, 07.07.2021 сплатила 3540 грн, 21.07.2021 - 3476 грн 48 к., 06.08.2021 - 3422 грн 34 к., 20.08.2021 - 3456 грн 98 к., 02.09.2021 - 3540 грн, 15.09.2021 - 3499 грн 86 к., 29.09.2021 - 3461 грн 08 к., 14.10.2021 - 3465 грн 28 к., 29.10.2021 - 3504 грн 03 к., 10.11.2021 - 3540 грн, 17.11.2021 - 421 грн 19 к., 29.11.2021 - 5420 грн, 14.12.2021 - 5320 грн 80 к., 29.12.2021 - 4000 грн, що вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 16-23), та свідчить про неналежне виконання нею умов укладеного договору. Таким чином, позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернула повну суму кредиту. Щодо стягнення заборгованості за комісією суд приходить до такого. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку. На виконання вимог, зокрема, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом. Пунктом 1 договору № 277531-КС-003 від 25 червня 2021 року, п. 6 додаткової угоди № 1 та п.1 додаткової угоди № 2 передбачено сплату комісії за надання кредиту в розмірі відповідно 2550 грн, 3150 грн та 1144 грн 03 к., розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку договору, встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна зі сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі № 363/1834/17 (пункт 27). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 28). Інакше кажучи, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 31.25). Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31). Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Враховуючи вищевикладене, умови кредитного договору № 277531-КС-003 від 25 червня 2021 року та додаткових угод № 1, № 2 щодо сплати комісії в розмірі відповідно 2550 грн, 3150 грн та 1144 грн 03 к. за надання кредиту є нікчемними, а вимоги щодо стягнення заборгованості за комісією в сумі 1144 грн 03 к. задоволенню не підлягають. Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Такий висновок сформульовано Верховним Судом в постанові від 20.07.2022 у справі № 343/557/15-ц. Враховуючи наведене суд відхиляє здійснений позивачем розрахунок заборгованості, згідно з яким відповідач сплатила: 07.07.2021 на погашення заборгованості 3540 грн, з яких на погашення кредиту зараховано 367 грн 10 к, відсотків - 2386 грн 15 к., комісії - 786 грн 75 к.; 21.07.2021 - 3476 грн 48 к., з яких на погашення кредиту зараховано 359 грн 16 к, відсотків - 2514 грн 12 к., комісії - 603 грн 20 к.; 06.08.2021 - 3422 грн 34 к., з яких на погашення відсотків зараховано 2811 грн 20 к., комісії - 611 грн 14 к.; 20.08.2021 - 3456 грн 98 к., з яких на погашення кредиту зараховано 1318 грн 82 к, відсотків - 2221 грн 18 к., комісії - 548 грн 91 к.; 29.11.2021 - 5420 грн, з яких на погашення кредиту зараховано 573 грн 82 к, відсотків - 3669 грн 65 к., комісії - 1176 грн 53 к.; 14.12.2021 - 5320 грн 80 к., з яких на погашення кредиту зараховано 280 грн 70 к., відсотків - 4210 грн 65 к., комісії - 829 грн 44 к., які були зараховані на погашення комісії. Ураховуючи те, що умови договору та додаткових угод щодо сплати комісії в розмірі 2550 грн, 3150 грн та 1144 грн 03 к. є нікчемними, то сплачена відповідачем сума комісії 4555 грн 97 к. мала бути зарахована на погашення відсотків за користування кредитом враховуючи графік платежів передбачений умовами укладеного між сторонами договору та додаткової угоди №1. Таким чином, заборгованість [PERSON] за договором кредиту становить 82 417 грн 61 к., з яких 25 718 грн 78 к. - тіло кредиту та 56 698 грн 83 к. - проценти за користування кредитом (61254,80 грн - 4555,97 грн), а тому позов ТОВ «Бізнес позика» до [PERSON] підлягає до часткового задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, задовольняючи позов частково, покладає судові витрати, які складаються із судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено на 93,53% (82417 грн 61 к. х 100% : 88117 грн 61 к.), з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 2265 грн 67 к. (2422 грн 40 к. х 93,53% : 100%).

Outcome: partial