Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] від імені та в інтересах якої діє адвокат Якубовський Олександр Олександрович звернулась Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 січня 2018 року між сторонами Івано-Франківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області зареєстровано шлюб (актовий запис №53 від 12.01.2018 р.). У шлюбі у подружжя народилась одна дитина [PERSON] , [INFO] (вік - 3 роки), яка проживає із позивачкою. Спільне життя у позивачки з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов?язки, у зв?язку із чим в сім?ї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини між сторонами фактично припинено, Спільне господарство вони не ведуть вже давно, тому, на переконання позивача, можливості зберегти сім?ю вже немає. За наведених вище обставин позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам і переконана, що шлюб необхідно розірвати. Просить, розірвати шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований Івано-Франківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №53 від 12.01.2018 р.; прізвище позивачки на дошлюбне не змінювати. Позивач [PERSON] від імені та в інтересах якої діє адвокат Якубовський Олександр Олександрович в судове засідання не з`явились, однак клопотали про розгляд справи за їх відсутності, не заперечили щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Відзиву на позов до суду не надходило. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечив проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 12 січня 2018 року у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про що складено відповідний актовий запис №53, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12 січня 2018 року (а.с.4) Сторони є батьками малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 квітня 2021 року (а.с.10) Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1. ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, сімейне життя у сторін не склалось через різні інтереси і погляди на життя, сторони припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася і шлюб існує формально. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей». В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, примиритися не бажають, тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, то і збереження шлюбу є недоцільним. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище " [PERSON] " як вона цього просить. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, 113, 161 Сімейного кодексу України, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved