Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, в якому просить позбавити батьківських прав відповідачів стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від 13.12.2023. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 24.02.2020 малолітня дитина [PERSON] , а з [INFO] - [PERSON] , перебувають на обліку в службі у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей, як діти, що опинилися в складних життєвих обставинах. Підстава взяття на облік - ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.09.2022 ухвалено відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та батька [PERSON] , без позбавлення їх батьківських прав, передавши малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» Тернопільської обласної ради» аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 20 травня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» Тернопільської обласної ради» аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 20 травня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. З часу прийняття судом рішення про відібрання дітей біологічні батьки не звертались до служби в справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей з питанням щодо повернення дітей у їхню сім`ю. Також, біологічні батьки не з`явилися на засідання комісії, хоч були належним чином повідомлені. Зазначене свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав, щодо дітей. Ухвалою судді від 01.03.2024 відкрито провадження у цивільній справі №607/3874/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 22.04.2024 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання. В судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали з підстав викладених у ній, просила позовні вимоги задовольнити. Щодо постановлення заочного рішення не заперечила. Відповідачі будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідачів не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та її представник не заперечили проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судовому засіданні просила позов задоволити. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замініють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд встановив, що 24 липня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24 липня 2018 року, виданим виконавчим комітетом Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Від даного шлюбу у відповідачів народились - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 лютого 2020 року, та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 лютого 2021 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.09.2023 у справі № 607/6279/22 відібрано малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та батька [PERSON] , без позбавлення їх батьківських прав, передавши малолітніх дітей органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» Тернопільської обласної ради» аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 20 травня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини» Тернопільської обласної ради» аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 20 травня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Також, як вбачається із вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.04.2023 у справі №607/6423/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки. З матеріалів справи встановлено, що 02.08.2023 на підставі заяви [PERSON] виконавчий комітет Тернопільської міської ради виніс рішення № 926 про встановлення опіки над [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] для захисту їх прав та інтересів та призначено [PERSON] опікуном вищевказаних малолітніх дітей, як дітей позбавлених батьківського піклування. 14.09.2023 [PERSON] подала заяву до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, якою повідомила, що за період перебування дітей з опікуном, батьки дітей не цікавились життям та здоров`ям дітей, не телефонували, не приходили, не цікавились станом здоров`я дітей та їх подальшою долею. Згідно листа КНП "Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини" ТОР від 04.12.2023 № 362 встановлено, що біологічні батьки [PERSON] , [PERSON] не цікавились дітьми після їх вибуття із закладу, що підтверджується висновком №1682 органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . [INFO] від 13.12.2023 року. Судом встановлено, що з часу прийняття судом рішення про відібрання дітей біологічні батьки не звертались до служби в справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей з питанням щодо повернення дітей у їхню сім`ю. Також, біологічні батьки не з`явилися на засідання комісії, хоч були належним чином повідомлені. Відтак, 13.12.2023 органом опіки та піклування було винесено висновок №1682 про доцільність позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] від 13.12.2023 року. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такий обов`язок батьків передбачений і ч. 2 ст. 150 СК України. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Таким чином, суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дітей, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Суд вважає, що наявними в матеріалах справи належними, допустимими та достатніми доказами підтверджено, що відповідачі по відношенню до своїх дітей, не проявляють батьківської турботи та любові, не піклуються про їхній фізичний і духовний розвиток, не забезпечують своїх дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкуються з ними взагалі і, зокрема, в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення. При цьому, протягом тривалого часу держава приймала усі міри для надання відповідачам можливості реабілітуватися по відношенню до виховання своїх малолітній дітей. Однак, відповідачі такими можливостями нехтували та виконувати батьківські обов`язки по вихованню дітей не бажали. Все вищевикладене свідчить що повернення дітей у сім`ю їхніх біологічних батьків суперечило б їх інтересам та правам та є неможливим, адже не усунені причини, що перешкоджають виконанню батьківських обов`язків щодо належного виховання та утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За таких підстав суд доходить висновку, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а тому позов в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню. Суд доходить висновку, що саме рішення про позбавлення батьківських прав відповідає якнайкращим інтересам дітей. Щодо вимоги позивачки про позбавлення відповідачів батьківських прав щодо дітей з 13.12.2023, Суд зазначає, що дана вимога до задоволення не підлягає, так як рішення суду по справі, набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його ухвалення, а не з визначеної позивачем дати. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідачів в користь позивача слід стягнути 1 211, 20 грн понесеного судового збору.

Outcome: partial