Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] та [PERSON] через свого адвоката Данильчука С.Г. звернулися до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з онукою, шляхом встановлення порядку участі діда та баби у її вихованні, встановивши наступний графік для зустрічей: - безперешкодне необмежене спілкування з онукою [PERSON] , [INFO] , по телефону та іншими засобами зв`язку; - 13 серпня кожного року в День народження онуки побачення 4 години за місцем проживання дитини; - 7 січня кожного року побачення 4 години за місцем проживання дитини; - систематичні побачення два рази на місяць, через неділю, з 10:00 до 19:00 год, у будь-який вихідний день, в населеному пункті проживання онуки без присутності батьків; - побачення на вихідні один раз на місяць з 17:00 год. щоп`ятниці до 17:00 год. неділі за місцем проживання позивачів; - щороку у період канікул надати діду та бабі додаткові два дні побачень з онукою, із ночівлею, без присутності батьків, у місці проживання позивачів; - спільний відпочинок влітку - 14 днів безперервно в літній період онука проводить з дідом та бабою у місці проживання позивачів або в іншому місці за попередньою домовленістю з батьками. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.04.2017 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , яка є онукою позивачів. До 2022 року позивачі систематично спілкувалися з онукою і приймали участь у її вихованні, брали її до себе у село на канікули. Однак з лютого 2022 року ситуація змінилася, оскільки відповідачі безпідставно почали уникати спілкування з позивачами, у зв`язку з чим виникли непорозуміння щодо їх участі у вихованні онуки. Відповідачі не бажають та не сприяють спілкуванню онуки з позивачами, зокрема, не відповідають на телефонні дзвінки та смс-повідомлення. У зв`язку із вищевикладеним, та неможливістю самостійно дійти згоди щодо участі відповідачів у вихованні онуки, останні вимушені звернутися до суду із вказаним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2022 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О . Після відкриття провадження у справі, ухвалою суду від 28.07.2022 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви. 08.08.2022 від представника позивачів надійшла заява на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою суду від 09.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено за правилами загального позовного провадження, надано відповідачам строк для подання відзиву на позов, позивачам - відповіді на відзив. Відповідачі у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надали. Ухвалою суду від 25.01.2023 задоволено клопотання представника позивачів про витребування доказів та доручено Органу опіки та піклування Подільської районної у місті Києві державної адміністрації підготувати та надати до суду письмовий висновок щодо розв`язання вказаного спору. 30.10.2023 від начальника Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної у місті Києві державної адміністрації надійшла заява, до якої долучено витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Подільської районної в місті Києві державної адміністрації №29 від 25.10.2023 щодо визначення бабі та діду способу участі у вихованні онуки та спілкування з нею. Із вказаного витягу вбачається, що у зв`язку з відсутністю думки [PERSON] та [PERSON] щодо спілкування баби і діда з їх донькою, неможливість визначення психоемоційного стану та особистої прихильності дитини до діда та баби, орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації станом на 25.10.2023 не може надати висновок щодо вирішення спору. Ухвалою суду від 15.02.2024 відмовлено у задоволенні заяв відповідачів про зупинення провадження у справі. 15.02.2024 від Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної у місті Києві державної адміністрації надійшов висновок органу опіки та піклування Подільської районної у місті Києві державної адміністрації №1 від 17.01.2024 щодо визначення бабі та діду способу участі у вихованні онуки та спілкування з нею. 07.03.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачі та їхній представник не з`явилися, від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивачів, з якої, крім того, вбачається, що останні позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися. З матеріалів справи також вбачається, що судом неодноразово задовольнялися заяви відповідачів про відкладення розгляду справи, будь-яких інших заяв чи клопотань останні до суду не подавали. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З огляду на наведене, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України. Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід, мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Згідно зі ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що 22.04.2017 Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві між відповідачами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] . Встановлено також, що дитина є онукою позивачів. В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що з лютого 2022 року відповідачі уникають спілкування з ними, не відповідають на телефонні дзвінки та смс-повідомлення, чим чинять перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні онуки. З долучених до матеріалів справи довідок-характеристик, виданих виконавчим комітетом Горлівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, вбачається, що позивачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання характеризуються позитивно, мають хороші дружні стосунки з сусідами та односельцями, в громадських місцях поводяться згідно встановлених норм поведінки, до адміністративної відповідальності по Матяшівському старостинському округу не притягувалися. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин відповідачами до суду не подано. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи обґрунтованість доводів позивачів, наведених в обґрунтування позову, та наявність підстав для задоволення позовних вимог в цілому, суд також враховує наступне. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. Зокрема, як зауважив ЄСПЛ у рішенні від 11.07.2017 у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) та у рішенні від 16.07.2015 «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, § 100), що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25.11.2014, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05.03.2019, п. 82). Тривалість часу, проведеного дитиною з бабусею чи дідусем може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (рішення «Гокканнен проти Фінляндії», від 23.09.1994, рішення «Мамчур проти України» від 16.07.2015, рішення «Крапівін проти Росії» від 12.07.2016). З матеріалів справи встановлено, що позивачі прагнуть спілкування з онукою та можливості приймати участь у її вихованні. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба та дід мають право на особисте спілкування з онукою, а мати та батько не мають права перешкоджати їм спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Крім того, як вбачається із наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.01.2024, орган опіки та піклування рекомендує встановити відповідачам час спілкування з їхньою малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] , враховуючи психоемоційний і фізичний стан здоров`я дитини, її особисту прихильність до бабусі та дідуся, вікові потреби дитини та її розпорядок дня; з дотриманням графіку роботи навчальних закладів, в яких дитина отримує відповідну освіту та додаткове навчання (секції, гуртки тощо), із завчасним повідомленням батьків дитини, наступним чином: кожної першої та кожної третьої неділі місяця за бажанням малолітньої дитини. Таким чином, вирішуючи спір щодо усунення перешкод у спілкуванні та встановлення графіку зустрічей з онукою, приймаючи до уваги висновок наданий органом опіки та піклування, а також вік дитини, особливості її розвитку, виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та наявні підстави для їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивачів з відповідачів підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1984,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved