Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Заявник подав до суду заяву про усиновлення малолітніх дітей. У заяві вказав, що 7 травня 2024 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] . 22 травня 2024 року він звернувся із заявою до служби у справах дітей Хмельницької районної державної адміністрації про усиновлення малолітніх дітей [PERSON] : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька у свідоцтвах про народження малолітніх дітей записані згідно ч. 1 ст. 135 СК України. В їхній сім`ї стосунки доброзичливі та теплі. Він із [PERSON] та її дітьми спільно проживають однією сім`єю з 2019 року. За період спільного проживання він безпосередньо бере участь у вихованні, розвитку та матеріальному забезпеченні малолітніх дітей, відноситься до них як до рідних. Він забезпечений житлом, має достатній дохід, не має судимостей і за станом здоров`я може бути усиновлювачем. Висновком органу опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації від 17 червня 2024 року встановлено, що усиновлення [PERSON] малолітніх доньок [PERSON] є доцільним і таким, що відповідає якнайкращим інтересам дітей. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав свою заяву про усиновлення, просив її задоволити. Суду пояснив, що він є військовослужбовцем та проходить військову службу за мобілізацією з 11 червня 2023 року. Проживає однією сім`єю разом із [PERSON] та її малолітніми донечками протягом останніх 5 років (з 2019 року). Зазначив, що [PERSON] , [INFO] є його донькою, але записана за заявою матері ( [PERSON] ) згідно із ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки мати його дружини на нього наполягала. Інші дві доньки, [PERSON] і [PERSON] , не є його дітьми, але він ставиться до них як до рідних. Зазначив, що хоче бути батьком для малолітніх дітей, бажає, щоб у дітей були державні пільги. Представник заявника підтримав заяву, суду пояснив, що є всі законні підстави для усиновлення заявником малолітніх дітей, оскільки його довіритель є здоровим, до кримінальної відповідальності не притягувався, отримує достатній дохід, забезпечений житлом. Крім цього, орган опіки та піклування надав висновок про доцільність усиновлення заявником малолітніх дітей. Представник заінтересованої особи - Орган Опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяву підтримав в повному обсязі (а.с. 43). В судовому засіданні заінтересована особа, [PERSON] , не заперечила щодо задоволення заяви про усиновлення. Суду пояснила, що проживає спільно із заявником, [PERSON] , з 2019 року. [INFO] у них народилася спільна дитина, [PERSON] . Однак дитина записана за її заявою за наполяганням її матері згідно із ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки тоді вона була посварилася із заявником. Водночас, малолітні [PERSON] та [PERSON] не є доньками заявника. Запис про їхнє народження також був здійснений за її заявою. Заявник ставиться до всіх дітей однаково як до рідних. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересовану особу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані: [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 18). Згідно із Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00044516386 від 12 квітня 2024 року відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 17). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані: [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 22). Згідно із Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00044518090 від 12 квітня 2024 року відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 21). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані: [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 14). Згідно із Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00044518076 від 12 квітня 2024 року відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 13). Заявник, [PERSON] , [INFO] , є громадянином України. Ця обставина підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с. 3-4). 7 травня 2024 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Заявник, [PERSON] , [INFO] , проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] на посаді стрільця-номера обслуги 2 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 13 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальйону та отримує грошове забезпечення. Ці обставини підтверджуються Індивідуальними відомостями про застраховану особу ПФУ за формою ОК-5 та службовою характеристикою заявника (а.с. 8). Відповідно до висновку про стан здоров`я особи від 9 травня 2024 року, що виданий КНП «ЛІКАРНЯ» Пулинської селищної ради, заявник є фізично здоровим, на обліку в лікаря нарколога і психіатра не перебуває (а.с. 7); до кримінальної відповідальності заявник не притягувався (а.с. 6). Відповідно до висновків про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини № 239-241 від 10 травня 2024 року малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є здоровими (а.с. 16, 20, 24). Заявник забезпечений житлом, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.08.2022р., згідно якого [PERSON] (батькові заявника) на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 32). У своїй заяві від 21 травня 2024 року власник житлового будинку, [PERSON] , не заперечив проти проживання у його житлі свого сина разом із сім`єю (а.с. 27). Факт проживання у житловому будинку по [ADDRESS] сім`ї заявника підтверджується довідкою про склад сім`ї № 175 від 20 травня 2024 року Ярмолинецької селищної ради (а.с. 25). З технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що житловий будинок складається із 4 житлових кімнат (а.с. 29-31). А з акту обстеження житлово-побутових умов, що складений головними спеціалістами Служби у справах Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, вбачається, що заявником та заінтересованою особою створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей (а.с. 28). Згідно із висновком Органу опіки та піклування Хмельницької райдержадміністрації від 17 червня 2024 року погоджено усиновлення малолітніх дітей [PERSON] - [PERSON] , а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , усиновлення є доцільним і таким, що відповідає інтересам дітей (а.с. 34). Стаття 1 СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно п. 3 ст. 4 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Статтями 3, 4, 5, 7 СК України передбачено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 6 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ст. 18 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно ст. 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років (ч.ч. 1, 2 ст. 211 СК України). Для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками (стаття 218 СК України). Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст.9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Відповідно до ст. 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Частиною 1 статті 212 СК України визначено вичерпний перелік осіб, які не можуть бути усиновлювачами особи: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Судом встановлено, що заявник не належить до жодної категорії, визначеної ч. 1 ст. 212 СК України. Разом з тим, за змістом ч. 2 ст. 212 СК України крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. На переконання суду, звернення заявника [PERSON] до суду 21 червня 2024 року із заявою про усиновлення малолітніх доньок [PERSON] : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а 22 травня 2024 року до Служби в справах дітей, - є достатньо формальним та поспішним, з урахуванням того, що [PERSON] (заявник) та [PERSON] (заінтересована особа) уклали шлюб лише 7 травня 2024 року, тобто за 2 тижні до звернення із заявою про усиновлення до Служби у справах дітей. Крім цього, суду не надано доказів, що заявника [PERSON] поставлено на облік як кандидата в усиновлювачі Органом опіки та піклування Хмельницької райдержадміністрації. Таким же поспішним та формальним, на переконання суду, є висновок Органу опіки та піклування щодо доцільності усиновлення, в основу якого покладено лише дослідження побутових умов проживання та майнового стану заявника, проте не перевірено дійсні обставини усиновлення, не з`ясовано, які ж стосунки склалися між малолітніми дітьми та заявником, справжню мету та мотиви, на підставі яких заявник бажає усиновити дітей, що є головним у забезпеченні найкращих інтересів дітей. Також Органом опіки та піклування не досліджена та обставина, що, за твердженням заявника, він спільно проживає однією сім`єю разом із [PERSON] та її малолітніми дітьми з 2019 року, а відомості про батька у актових записах про народження малолітніх дітей записані за заявою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України ( [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ), тобто під час їхнього спільного проживання з 2019 року по 2024 рік. Отже, суд вважає зазначений висновок Органу опіки та піклування не обґрунтованим та не бере його до уваги. Крім цього, твердження заявника та заінтересованої особи [PERSON] про те, що [PERSON] , [INFO] , є донькою заявника [PERSON] нічим не обґрунтовані та спростовуються Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, де відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 13-14). Їхні доводи про те, що [PERSON] змушена була під тиском своєї матері записати відомості про батька за заявою матері у актовому записі про народження малолітньої [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, - суд вважає непереконливими. Пояснення [PERSON] про те, що заявник не записаний батьком малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , які народилися під час їхнього спільного проживання однією сім`єю, оскільки під час реєстрації їхнього народження вона перебувала у сварці із заявником, суд розцінює критично та відхиляє. Так, [PERSON] не могла повідомити, яка була тривалість періоду перебування у неприязних відносинах із заявником, зважаючи на ту обставину, що [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 18), а [PERSON] - [INFO] , тобто через 1 рік. В матеріалах справи відсутні достатні дані, що рішення заявника про усиновлення малолітніх дітей [PERSON] є проявом його справжніх намірів, з врахуванням поспішності звернення [PERSON] із заявою про усиновлення. Отже, суд приходить до висновку, що звернення [PERSON] про усиновлення малолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] )., є передчасним та формальним, і таке усиновлення не забезпечить найкращих інтересів дітей, в тому числі стабільні та гармонійні сімейні відносини. Водночас, суд констатує, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [PERSON] не позбавлений можливості проживати з її малолітніми дітьми однією сім`єю та піклуватися про них як про своїх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed