Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] до [PERSON] , який зареєстрований 07 листопада 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2333. В обґрунтування позову зазначено, що 07 листопада 2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу позивачка з відповідачем мають повнолітню доньку [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років відношення з відповідачем поступово погіршувалось, в результаті чого між сторонами зникло взаєморозуміння. Шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинились з початку 2022 року. З 2023 року сторони проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 10 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач подав до суду заяву в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] \~та [PERSON] 07 листопада 2003 року уклали шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2333, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07 листопада 2003 року (а.с.11). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 грудня 2014 року. Позивачка зазначає, що сторони не підтримують шлюбні відносини з початку 2022 року, спільного господарства не ведуть, шлюб має формальний характер, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, разом не проживають з початку 2022 року, спільне господарство не ведуть, обидва бажають розірвати шлюб, про що свідчать їхні заяви, у встановлений законом строк заяву про розірвання шлюбу не відкликали, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, шлюб сторін розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача. Відповідно до ч.1 ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у позовній заяві прохала після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved