Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

\~Позивач [PERSON] звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] в с.Верхній Вербіж Коломийського району померла [PERSON] про що виконавчим комітетом Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 3 серпня 2022 року складено відповідний актовий запис № 96. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу котрої входить - одноповерховий цегляний житловий будинок, з господарськими прибудовами (згідно переліку технічного паспорта ), за адресою, [ADDRESS] та який розташований на одному подвір?ї із будинком [ADDRESS] , що належить позивачу на праві приватної власності та в якому останній зареєстрований та проживає. Спадкодавиця [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно, майнові права та обов?язки заповіла позивачу - сину [PERSON] 1967 р. н. Даний заповіт зареєстрований в реєстрі за № 21 та 18 березня 2010 року посвідчений секретарем Верхньовербізької сільської ради Коломийського району Івано - Франківської області [PERSON] . У встановлений законом шестимісячний строк, передбачений ст.1270 ЦК України, позивач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки отримав консультацію у юриста, який пояснив, що на час воєнного стану термін звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, продовжено на час дії воєнного стану в Україні. B подальшому в серпні 2023 позивач звернувся до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яцко Петра Петровича, який ухвалив 11.08.2023 р. постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, зіславшись на те, що позивач у шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини, не подав нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про відкриття спадщини, тим самим пропустив встановлений законом строк. На доводи позивача, що термін звернення із заявою при прийняття спадщини продовжено на час воєнного стану, нотаріус пояснив, що відповідно до вимог п.3 постанови Кабінету Міністрів України №719 від 29.06.2022р. «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України, щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану », перебіг строку, щодо прийняття спадщини або відмови від прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 ( чотири) місяці. В подальшому терміни знову змінились, так згідно з положеннями Постанови КМ України № 469 від 09.05.2023 р. повернуто довоєнні визначення строків прийняття спадщини, і знову встановлено шестимісячний строк на прийняття чи відмову від спадщини. Саме наведеним нормативним актом скасувалось одне з положень постанови КМ України від 28.02.2022 р. №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Таким чином, питання, пов?язані із спадщиною, знову вирішуються протягом шести місяців і саме тому позивач пропустив встановлений законом строк. Як наслідок, приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано - Франківської області Яцко П.П. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Крім того позивач зазначив, що вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин. Так не маючи постійного джерела доходу в умовах воєнного стану позивач намагався забезпечити себе продуктами вирощеними на присадибній ділянці. Неодноразово хворів. При цьому позивач був обмежений в грошових коштах, а також як людина, без відповідної юридичної освіти, не володів інформацією про зміни в законодавстві, щодо термінів прийняття спадщини, та сприйняв консультацію юриста як можливість звернення до нотаріуса уже після воєнного стану в державі, оскільки позивач живе досить економно. Просить, ухвалити рішення яким, визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась у зв?язку із смертю спадкодавця - [PERSON] . Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, однак подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Представник Нижньовербізької сільської ради подав заяву про розгляд справи у відсутності особи, яка бере участь у справі, щодо задоволення вимог позовної заяви не заперечив. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, заяву відповідача про визнання позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, судом встановлено наступне. 10 серпня 2023 позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яцко Петра Петровича із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] в с.Верхній Вербіж Коломийського району Івано-Франківської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 03.08.2022р. виконавчим комітетом Нижньовербізької сільської ради, актовий запис № 96 (а.с. 44, 46 зворотній бік). 11 серпня 2023 року постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яцко Петра Петровича відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] і земельну ділянку для обслуговування вищевказаного житлового будинку оскільки не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , не подав нотаріусу заяви про прийняття спадщини в строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, та не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначив приватний нотаріус у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що ним 10.08.2023р. заведено спадкову справу № 44/2023 (спадкодавець [PERSON] ) (а.с.7). Відповідно до ст.ст. 1217,1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Стаття 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (ч. 2 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). У відповідності до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні питання про визначення особі додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Предметом спору є визначення позивачу додаткового строку достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини, оскільки останній вважав, що в умовах воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини встановлено 10 місяців відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 р. «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», а також зазначив, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом з вищезгаданих поважних причин. Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» визначено установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що:- правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; - строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст. 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України);- законодавець як у ст. 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; - пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. У постанові Верховного Суду № 676/47/21 від 25 січня 2023 року колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про те, що під час вирішення питання про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, не підлягає застосуванню пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 р., оскільки строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним, а питання щодо початку перебігу та наслідків спливу регулюються лише Цивільним кодексом України, яким не передбачено зупинення перебігу строку на прийняття спадщини. В свою чергу, відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок N 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту (пункт 2.2 глави 10 розділу II Порядку N 296/5). Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку N 296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку N 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Зі Спадкового\~реєстру встановлено,\~що спадкова\~справа після\~смерті [PERSON] \~(матері\~позивача)\~не заводилась,\~а тому\~нотаріус жодних\~дій для\~повідомлення позивача\~про відкриття\~спадщини не\~вчиняв,\~його виклик\~як спадкоємця\~за законом\~не здійснював,\~у тому\~числі і\~шляхом публічного\~оголошення або\~повідомлення про\~це у\~пресі.\~При цьому,\~приватний нотаріус\~Коломийського районного\~нотаріального округу\~Івано-Франківської\~області Яцко\~Петро Петрович\~ рекомендував\~позивачу звернутись\~до суду\~із позовом\~про визначення\~додаткового строку\~для прийняттяспадщини або з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця (а.с.9-12). За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Судом встановлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини за законом після смерті (матері) сплив, до нотаріуса позивач звернувся 10 серпня 2023 року, а позов до суду останній пред`явив 06 листопала 2023 року.При цьому суд звертає увагу на те, що в Україні з 24.02.2022 р. оголошено воєнний стан, що також об`єктивно вплинуло на можливість позивача вчасно звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17, від 17.10.2018 року у справі № 681/203/17-ц. З вказаними висновками також погодився Верховний Суд у постановах від 12.09.2018 року у справі N 484/3221/17, від 17.10.2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 10.01.2019 року у справі N 263/1221/17, від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17, від 25.03.2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 21.09.2020 року у справі N 130/2517/18, від 20.12.2021 у справі № 671/1504/20, від 07.02.2024 року у справі № 474/18. При розгляді даної справи суд вважає поважними причини пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки такі були пов`язані з об`єктивними перешкодами, а саме введенням у державі воєнного стану. Таким чином, причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними та такими, що повязані з об`єктивними обставинами на вчинення цих дій. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що пропуск позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини не має стати причиною усунення [PERSON] від права спадкування за заповітом. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов півдлягає до задоволення. З врахуванням місця знаходження майна, на думку суду, достатній строк для подання заяви про прийняття спадщини становитиме 2 місяці з дня набрання законної сили рішенням суду. На підставі наведеного та ст. ст.1268-1270,1272 ЦК України,

Outcome: approved