Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

12.01.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області про встановлення факту належності заповідачу відповідних документів та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою від 17.01.2024 року позовна заява була залишена без руху. 23.01.2024 року до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області про встановлення фактів належності заповідачу відповідних документів, в якій позивач просив встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0267717, виданого Красноокнянською районною державною адміністрацією Одеської області 10.04.1997 року на ім`я [PERSON] , а також факт того, що заповіт, який було посвідчено секретарем Федосіївської сільської ради Красноокнянського району Одеської області Дембовською В.І. 18.08.1997 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №19, виданий на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою від 29.01.2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою від 08.03.2024 року за клопотанням позивача судом витребувано докази. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] в с.Антонівка Подільського (до перейменування Красноокнянського) району Одеської області померла [PERSON] , [INFO] , яка була сестрою його баби. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на земельну частку (пай) на території Антонівської сільської ради Подільського району Одеської області, площею 4,6 умовних кадастрових гектарів, з колишніх земель КСП «Шлях до комунізму», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0267717, виписаного на ім`я [PERSON] . За життя у нього з [PERSON] склалися теплі стосунки, щодо яких у нього до цього часу залишились приємні спогади. Після її смерті він фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в управління спадковим майном, забравши з будинку останньої дерев`яну скриню, яка є для нього цінною, та ще деякі меблі, подушки та деякий посуд, які досі використовує. Влітку 2022 року, коли він приїхав до с.Антонівка доглянути могили його баби та [PERSON] , представник старостинського округу його повідомила, що під час інвентаризації архіву було знайдено заповіт, сертифікат на ім`я [PERSON] та довідку відділу РАГС на [PERSON] . Зазначеним заповітом, виданим від імені [PERSON] , остання все своє майно заповіла йому. Він звернувся до Ананьївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, за його заявою заведена спадкова справа, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документів, які можуть підтвердити факт належності спадкодавцю [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім`я [PERSON] , а також заповіту, виданого від імені [PERSON] ( [PERSON] ) та роз`яснено його право на звернення до суду. На думку позивача, вказані помилки в написанні прізвища [PERSON] виникли при перекладі її прізвища з російської на українську мову. Так, протягом життя [PERSON] її прізвище в різних документах зазначалось російською мовою як « [PERSON] » та « [PERSON] », тому при видачі паспорта у 1976 році її прізвище російською мовою було зазначено як « [PERSON] ». У документах про трудову діяльність та стаж за 1968-1971 р.р. й в архівній довідці її прізвище зазначалося російською мовою як « [PERSON] » та українською мовою як « [PERSON] ». На думку позивача, саме тому у сертифікаті і зазначено про його видачу на ім`я « [PERSON] Та ж помилка допущена і при складанні заповіту. При цьому, оскільки документ друкувався друкарською машинкою, то цим, на думку позивача, пояснюється і помилка в по батькові, а саме: замість вірного « [PERSON] », помилково зазначено « [PERSON] ». Причиною вказаних помилок позивач вважає тогочасну необізнаність працівників щодо перекладу прізвищ по встановленому правопису, згідно з яким прізвище « [PERSON] » з російської мови на українську перекладається як « [PERSON] », тоді як фактично його було помилково перекладено як « [PERSON] ». У лютому 2023 року він звертався до Суворовського районного суду м.Одеси з заявою про встановлення зазначених фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження, однак зазначену його заяву ухвалою від 10.10.2023 року було залишено без розгляду, з посиланням на те, що в даному випадку існує спір про право, який має вирішуватись в порядку позовного провадження. Тому він змушений звернутися до суду з даним позовом в порядку позовного провадження. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.81/. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшли клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує /а.с.79, 80, 109/. Тому підготовче судове засідання проведено у відсутність сторін, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] /а.с.19/. У сертифікаті серія [NUMBER] на право на земельну частку (пай), розміром 4,6 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП «Шлях до комунізму» зазначено, що на підставі рішення Красноокнянської районної державної адміністрації №91 від 08.04.1997 року він виданий « [PERSON] . Сертифікат зареєстровано 10.04.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №469 /а.с.30/. При цьому, [PERSON] , 1908 року народження, яка проживає в с.Антонівка Красноокнянського району Одеської області, склала заповіт, посвідчений секретарем Федосіївської сільської ради Красноокнянського району Одеської області [PERSON] 18 серпня 1997 року, яким все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і все, що їй буде належати на день її смерті і все, на що вона буде мати право за законом, вона заповіла [PERSON] /а.с.23/. Згідно копії розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації №91 від 08.04.1997 року «Про затвердження вартості земельної частки /паю/ та її розміру в умовних кадастрових гектарах в КСП «Шлях до комунізму», вказаним розпорядженням затверджено розрахунки вартості земельної частки /паю/ та її розміру в умовних кадастрових гектарах в КСП «Шлях до комунізму» та госпрозрахунковому виробничому бюро при відділі земельних ресурсів надано розпорядження підготувати до видачі сертифікати в термін до 18.04.1997 року. /а.с.32/ Як вбачається з зазначеного розрахунку вартості земельної частки /паю/ та її розміру в умовних кадастрових гектарах в КСП «Шлях до комунізму», кількість осіб, які мають право на земельну частку /пай/ складає 779 чоловік, згідно зі списком, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю /а.с.33/. Згідно з Додатком до історичної довідки колективного сільськогосподарського підприємства «Шлях до комунізму», 16 лютого 1997 року на загальних зборах членів КСП, КСП «Шлях до комунізму» перейменоване в КСП «Антонівське» /а.с.58/. У списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Антонівське» за №469 значиться «Артьомова» Тетяна Пантеліївна /а.с.34-35/. Згідно з архівною довідкою з трудового архіву від 05.10.2022 року, складеною Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області, в документальних матеріалах фонду з особового складу колгоспу «Шлях до комунізму» села Антонівка Красноокнянського району Одеської області в погосподарських книгах є відомості про підтверджуючий трудовий стаж [PERSON] , записи виявлені з 1968 по 1971 роки /а.с.36/. Як вбачається з витягів з книг обліку праці і розрахунків з членами колгоспу «Шлях до комунізму» за 1968-1970 роки, в зазначених книгах є інформація щодо колгоспника « [PERSON] », 1908 року народження /а.с.37-38, 39-40, 41-42, 43-44/. У паспортній книзі Антонівської сільської ради за період з 1976 по 1983 р.р., яка заповнена російською мовою, значиться « [PERSON] », 1908 року народження, паспорт [NUMBER] , виданий 23.08.1976 року /а.с.45-46/. Згідно з копією форми №1 (заявою про видачу паспорта), яка складена російською мовою, вказаний паспорт [NUMBER] виданий 23.08.1976 року на ім`я « [PERSON] », 1908 року народження. Вказаний паспорт був виданий на підставі виписки з погосподарської книги №1, у зв`язку з паспортизацією. /а.с.92/. У членській книжці ордену Леніна №1059, яка заповнена російською мовою, значиться про її видачу на ім`я « [PERSON] », яка проживає в с.Антонівка /а.с.47/. Аналогічна інформація про прізвище ім`я та по батькові міститься і в пенсійному посвідченні - « [PERSON] », 1908 року\~ народження, колгосп «Шлях до комунізму» Антонівської сільської ради /а.с.48/. Згідно витягу з погосподарської книги №1 с.Антонівка Красноокнянського району Одеської області за період з 1961 по 1963 р.р., у господарстві з особистим рахунком № [NUMBER] значиться російською мовою « [PERSON] », 1908 року народження /а.с.49/. При цьому, як вбачається з витягів з погосподарських книг с.Антонівка Красноокнянського району Одеської області за періоди 1980-1982 р.р., 1983-1985 р.р., 1996-2000 р.р., в зазначених погосподарських книгах російською мовою значиться « [PERSON] », 1908 року народження /а.с.50, 51, 52/. У довідці Відділу РАГС Красноокнянського районного управління юстиції Одеської області №15 від 30.01.2001 року вказано про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] /а.с.21/. Згідно з довідкою Антонівського старостинського округу Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] , дійсно була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , по день смерті, тобто по [INFO] . [PERSON] , [INFO] , протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління спадковим майном, що належало [PERSON] , враховуючи положення ст.549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року (зі змінами станом на 05.07.1998 року) /а.с.20/. Таким чином, судом встановлено, що протягом життя [PERSON] її прізвище в різних документах зазначалось російською мовою як « [PERSON] » та « [PERSON] », при видачі паспорта у 1976 році її прізвище російською мовою було зазначено як « [PERSON] » і при перекладі цього прізвища з російської мови на українську і виникла різниця в написанні її прізвища: у одних документах « [PERSON] », у інших « [PERSON] », зокрема в сертифікаті на право на земельну частку пай та заповіті « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть « [PERSON] ». При цьому, у заповіті, який друкувався на друкарській машинці, було допущено технічну описку у написанні по батькові [PERSON] і її прізвище замість « [PERSON] » помилково зазначено « [PERSON] ». Таким чином, суду надано достатньо доказів того, які підтверджують факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0267717, виданого Красноокнянською районною державною адміністрацією Одеської області 10.04.1997 року на ім`я « [PERSON] », а також факт того, що заповіт « [PERSON] », посвідчений секретарем Федосіївської сільської ради Красноокнянського району Одеської області Дембовською В.І. 18.08.1997 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №19, був складений [PERSON] , яка померла [INFO] . Вважаючи себе спадкоємцем за заповітом, позивач звернувся до Ананьївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , 1908 року народження, яка померла [INFO] . Разом з тим, при підготовці документів для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було встановлено, що відсутні документи, які можуть підтвердити факт належності вищевказаних сертифікату та заповіту [PERSON] , у зв`язку з чим позивачу було рекомендовано звернутися до суду /29/. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 10.10.2023 року заяву [PERSON] , аналогічну заяві в даній справі, про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Окнянська селищна рада Подільського району Одеської області, яка ним була подана в порядку окремого провадження, було залишено без розгляду на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України, у зв`язку з тим, що суд дійшов висновку, що встановлення фактів, визначених у заяві [PERSON] , пов`язується із наступним вирішенням спору про право на спадщину, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження /а.с.63-64/. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. При цьому, згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що встановлення вищезазначених фактів має для позивача юридичне значення, так як виявлені розбіжності перешкоджають позивачу у здійсненні своїх спадкових прав, зокрема у належному оформленні спадкового майна та отриманні свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, з урахуванням зазначеного, а також беручи до уваги, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved