Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

10 жовтня 2023 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника позивача Луконіної Н.В. надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням: позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Позовну заяву мотивовано тим, що 01 липня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, від якого сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2016 року шлюб між ними був розірваний через те, що відповідач став зловживати алкоголем, дебоширити, зневажливо ставитися до дружини і дитини, що негативно впливало на психоемоційний стан дівчинки. Після розлучення [PERSON] залишилася проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , а відповідач виїхав до Київської області, де раніше був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Деякий час батько спілкувався з донькою, вони спільно проводили час, їздили на відпочинок, але згодом, через зловживання відповідача алкоголем та аморальну поведінку, діючи в інтересах дитини, позивач обмежила це спілкування. [PERSON] відомо, що [PERSON] декілька разів у 2011, 2015 та 2020 роках проходив лікування від алкогольної залежності в умовах стаціонару Миколаївського обласного наркологічного диспансеру (правонаступник - КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради. Також зазначено, що позивачці через знайомих стало відомо, що приблизно три роки тому [PERSON] виїхав за межі території України, створив нову сім`ю та не має наміру повертатися в Україну. Донькою більше 5 років відповідач не цікавився, матеріально не підтримував, турботи та опіки не виказував. В 2020 році позивачка уклала шлюб з іншим чоловіком - [PERSON] , який опікується її донькою вже більше ніж три роки, виховує та забезпечує [PERSON], як власну дитину. Як стверджує позивач, в родині панує атмосфера затишку, любові і взаємоповаги, вітчим забезпечує дівчинку всім необхідним: харчуванням, іграшками, одягом, медичним доглядом піклується про її фізичний та духовний розвиток. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Проте відповідач не сплачує аліменти, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 116474,43 грн. У 2021 році позивачка неодноразово зверталася до відповідача з приводу його участі у матеріальному забезпечені дитини, надання дозволу на перетин державного кордону України дитині разом із матір`ю для організації відпочинку, участі у додаткових витратах, пов`язаних зі станом здоров`я дитини, але він ці прохання ігнорував. Відповідач, давно проживає за кордоном, маючи умови всі умови для комфортного проживання та стабільний заробіток, жодного разу не поцікавився умовами, в яких перебуває його дитина з часу розгортання збройної агресії рф, не допомагав матеріально, не намагався взяти участь в захисті доньки від негативних наслідків війни. На думку позивачки, це свідчить про особливо зухвале нехтування своїми батьківськими обов`язками позивачем, є крайнім проявом безвідповідальності та байдужості до своєї дитини. Ухвалою від 03 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а. с. 48-49). Ухвалою від 17 січня 2024 року (а. с. 75-77), витребувано у Державної прикордонної служби України наступні відомості: витяг з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» щодо перетинання державного кордону України за період з 2016 року по дату проведення перевірки включно громадянином [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , паспорт громадянина для виїзду за кордон [NUMBER] , виданий 07.04.2014 року. Витребувано у КНП «Миколаївський обласний центр психологічного здоров`я» Миколаївської обласної ради: інформацію про проходження стаціонарного/амбулаторного лікування від алкогольної залежності громадянином [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , в період з 2011 року по 2021 рік. Ухвалою від 17 січня 2024 року закрито підготовче провадження у справі (а. с. 76-78). Ухвалою від 26 березня 2024 року витребувано у Державної прикордонної служби України наступні відомості: витяг з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» щодо перетинання державного кордону України за період з 2016 року по дату проведення перевірки включно громадянином України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , паспорт громадянина для виїзду за кордон [NUMBER] , виданий 07.04.2014 року ( а.с. 113-114). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Луконіна Н.В. підтримали позовну заяву та просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань чи відзиву на позов до суду не надійшло. Від третьої особи Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради надійшли листи з проханням розгляд справи проводити без участі представника служби ( а.с. 58, 100). Малолітня [PERSON] надала пояснення, що останній раз бачила батька ще до війни, він з нею не спілкується, ні коштів не подарунків від нього вона не отримує. В неї склалися добрі відносини з вітчимом, якого вона вважає за тата. Їй відома суть справи, оскільки перед зверненням до суду мати спита її думку, позов про позбавлення батьківських прав вона підтримує. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, її представника, заслухавши у порядку ст.171 СК України думку малолітньої дитини, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , з 01 липня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 12 жовтня 2016 року. Ці обставини було встановлено та підтверджується долученим до позовної заяви заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року у справі №359/9080/22 (за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей адміністрації Запорізького району Миколаївської області, про визначення місця проживання дитини), та в силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню (а.с.32-34). Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується її свідоцтвом про народження ( а. с. 22). Вищевказаним заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року, ухваленим у цивільній справі № 359/9080/22, визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , за місцем її постійного проживання (а.с. 32-34). Крім того встановлено, що постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаїв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) від 10 лютого 2023 року відкрито виконавче проживання з примусового виконання виконавчого листа № 487/7095/20, виданого 28 травня 2021 року Заводським районним судом м. Миколаїва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 листопада 2020 року та до досягнення дитиною повноліття (а. с. 30). Згідно із розрахунком заборгованості за сплати аліментів від 01.05.2024, складеним старшим державним виконавцем Заводського відділу ДВС у м.Миколаєві ПМУ МЮ (м.Одеса) Бабенко Є.М., станом на 01 травня 2024 року заборгованість [PERSON] по аліментам становить 150298,68 гривень (а.с. 136-137). Згідно з інформацією Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 08.04.2024 №19-24318/18/24-Вих (а.с. 122) відповідач [PERSON] , [INFO] , у період часу з 08.11.2017 по 08.04.2024 неодноразово перетинав державний кордон України, у тому числі, останній раз - 28.06.2022 в напрямку «Виїзд», пункт пропуску - Рава-Руська. Також встановлено, що позивач 05 вересня 2020 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 21). Відповідно до висновку від 13 лютого 2024 року Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] (а. с. 90-91, 101-102). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 Сімейного кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Станом на день розгляду справи, суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про виконання відповідачем обов`язків по вихованню, піклуванню та утриманню дитини належним чином. Натомість, аналізуючи вищенаведені встановлені у судовому засіданні обставини, слід прийти до висновку, що відповідач не виявляє батьківського піклування щодо своєї малолітньої доньки, не займається її вихованням, утриманням та належним доглядом, не турбується щодо її здоров`я, розвитку та навчання, а тому, з метою захисту законних прав та інтересів дитини, слід позбавити відповідача батьківських прав. У зв`язку із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 гривень ( а. с. 42-43) слід стягнути з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved