Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

14.02.2024 року представник ТОВ "КОЛЕКТ ЦЕНТР" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивував тим, що 16.03.2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0956891639, відповідно до умов якого, кредитодавець надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000 грн., в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору, з остаточним терміном повернення кожного траншу не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Вказаний договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення договору, що акцептована відповідачем 16.03.2020 року шляхом підписання електронним підписом. Пропозицію (оферту) на отримання 1 траншу в рамках вказаного договору підписано відповідачем електронним цифровим підписом 16.03.2020 року, який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником у особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 4250 грн. 14.07.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № 0956891639 від 16.03.2020 року. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до відповідача ТОВ "КОЛЕКТ ЦЕНТР", відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 09.01.2024 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 80933,05 грн., з яких: 4250 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 76683,05 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 51183,05 грн., з яких: 4250 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 46933,05 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, судові витрати у вигляді сплаченого під час подачі позовної заяви судового збору у розмірі 3028 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17000 грн. Представник позивача у судового засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити повністю, з підстав, вказаних в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні визнав факт укладення 16.03.2020 року договору позики №0956891639 між відповідачем та ТОВ «Інфінанс» та отримання кредиту у розмірі 4250 грн. Однак, вважає небгрунтованим та недоведеним розмір заявлених процентів у розмірі 46933,05 грн., оскільки вони нараховані поза межами, визначеного договором, 30-денного строку кредитування, який діяв з 16.03.2020 року по 15.04.2020 року, та надає власні розрахунки, відповідно до яких за вказаний період дії строку кредитування мають бути нараховані проценти у розмірі 2231,25 грн. (4250 грн.х1,75%=74,375 грн.х30 днів). Доказів вчинення відповідачем дій на продовження строку дії кредиту матеріали справи не містять, а відтак нарахування процентів після 15.04.2020 року є неправомірним. Також ставить під сумнів правомірність переходу права вимоги до позивача за договором позики № 0956891639. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході судового розгляду, 16.03.2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0956891639, за умовами якого кредитодавець ТОВ «Інфінанс» надав позичальнику фінансову послугу: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб згідно з умовами договору, а також Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka» (а. с. 4-7). Згідно з п. 1.2 кредитного договору, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Пунктом 1.5 договору визначено, що загальний (максимальний) розмір кредитної лінії становить 20000 грн. Згідно п. 1.6 договору максимальний строк кредиту (кількість календарних днів користування кредитом (траншем)) складає 30 календарних днів, максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості у розмірі 1,75%. Вказаний договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0956891639 від 16.03.2020 року та надання кредиту згідно заяви-анкети №2628619344 від 16.03.2020 року (а. с. 7-9), що акцептована відповідачем 16.03.2020 року шляхом підписання електронним цифровим підписом (а. с. 8). Із узгоджених сторонами пропозиції (оферти) на укладення договору та акцепту відповідача від 16.03.2020 року слідує, що сторони обумовили розмір кредиту (траншу) - 4250 грн., строк користування кредитом - 30 днів, річна процентна ставка за кредитом (траншем) 638,75 % (1,75% за 1 день користування кредитом). ТОВ «Інфінанс» свої обов`язки за кредитним договором виконав належним чином та у повному обсязі, надавши\~\~відповідачу кредитні кошти у розмірі 4250 грн., що підтверджується квитанцією за сплату №51065102 від 16.03.2020 року, здійснену на карту відповідача через сервіс онлайн платежів www.iPay.ua (а. с. 20). Сам факт укладення вказаного кредитного договору шляхом вчинення необхідного алгоритму дій, надання своїх персональних даних та підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора - електронного цифрового підпису на умовах пропозиції (оферти) на укладення договору, що акцептована та отримання кредитних коштів відповідачем не оспорюється та під сумнів не ставиться. 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № 0956891639 від 16.03.2020 року (а. с. 23-27). У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за вказаним договором до позивача ТОВ "КОЛЕКТ ЦЕНТР", відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року (а. с. 28-33). Представник відповідача висловив свої заперечення стосовно вищевказаних договорів про відступлення права грошової вимоги за зобов`язаннями відповідача, однак, суд не може погодитися із вказаними доводами та вважає їх необгрунтованими з огляду на наступне. Виходячи з положень з ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~ст. 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У даній справі договори факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювалися, вимоги про визнання їх недійсними не заявлялися. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. Тому суд не надає оцінку вказаним договорам факторингу та вважає позивача новим кредитором у даному зобов`язанні у контексті ст.ст. 512, 514 ЦК України, що наділений правом вимоги до відповідача у даній справі. З письмових матеріалів справи слідує та не заперечується стороною відповідача, що відповідач своїх зобов`язань по поверненню кредитних коштів жодному з кредиторів не виконував. З розрахунку\~заборгованості за\~договором надання\~позики,\~в тому\~числі і\~на умовах\~фінансового кредиту\~№ 0956891639\~від 16.03.2020\~року, який сформовано у вигляді таблиці і містить відомості про основну суму боргу, нараховані проценти та суми погашення, слідує, що станом на 09.01.2024 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 80933,05 грн., з яких: 4250 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 76683,05 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги (а. с. 21). Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 51183,05 грн., з яких: 4250 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 46933,05 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Відповідачем заявлена заборгованість визнається частково у вигляді тіла кредиту у розмірі 4250 грн. та заборгованості за процентами у межах строку кредитування у розмірі 2231,25 грн. (4250 грн.х1,75%=74,375 грн.х30 днів). Так, за змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. ст.\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За такого, суд приходить до висновку, що оскільки сума основного боргу у розмірі 4250 грн. відповідачем не сплачувалася та визнається ним, то відповідно позовні вимоги про стягнення тіла кредиту є обґрунтованими, а вищевказана сума тіла кредиту підлягає стягненню. Вирішуючи питання про стягнення процентів, суд виходить з наступного. З положень п. 1.6 договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0956891639 від 16.03.2020 року слідує, що максимальний строк кредиту (кількість календарних днів користування кредитом (траншем) складає 30 календарних днів, максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості) у розмірі 1,75%. Проценти за користування кредитними коштами відповідачу нараховано\~ за період з 16.03.2020 року по 09.01.2023 року включно у розмірі 76683,05 грн., який вказано в розрахунку заборгованості (а. с. 21), між тим, заявлено до стягнення з відповідача 46933,05 грн. Встановити правильність здійснених позивачем розрахунків процентів за користування кредитом суд позбавлений можливості, так як, наданий суду розрахунок заборгованості, проаналізований вище, містить лише кінцеві розміри заборгованості на відповідну дату, без зазначення порядку такого нарахування, способу та формул обчислення заборгованості. Однак, суд виходить з того, що нарахування відсотків після закінчення строку дії договору чинним законодавством не передбачено. Судом враховується правовий висновок, зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Вимог про застосування до відповідачки заходів відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України, тобто на рівні 3 % річних, позивачем не ставиться. Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 30 днів, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, нарахованих за період поза межами погодженого сторонами строку кредитування, є безпідставними. З огляду на викладене, суд вважає обгрунотованою та такою, що підтверджена належними доказами суму заборгованості за процентами у розмірі 2231,25 грн. Визначаючи суми відшкодування судових витрат на користь позивача, суд приходить до переконання, що у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 383,34 у рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 2152,20 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial