Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 12798-06/2022 від 30.06.2022 року в розмірі 26025 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 червня 2022 року між ТзОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та відповідачкою було укладено кредитний договір № 12798-06/2022. Договір було укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача. Відповідно до умов укладеного договору на рахунок відповідача було перераховано грошові кошти у розмірі 7000 грн. Договором визначено термін повернення відповідачкою кредиту та нарахованих процентів до 19.02.2022 року, однак у вказаний термін відповідачка кредит не повернула, проценти не сплатила у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 26025 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 7000 грн. та заборгованості за відсотками 19025 грн. 29.06.2023 року між ТзОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №29062023, відповідно до якого позивач набув право вимоги заборгованості за вказаним договором кредиту. Оскільки відповідачка у добровільному порядку заборгованість за вищевказаним кредитним договором не погасила, то просив позов задовольнити, стягнути з відповідача 26025\~грн заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача на розгляд справи не з`явилася, у поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлена у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено,\~що 30.06.2022\~року між\~ТзОВ "Фінансова\~компанія "Інвеструм"\~та [PERSON] \~було укладено\~договір про\~надання фінансового\~кредиту №\~12798-06/2022\~.\~Договір було\~укладено в\~електронній формі\~шляхом підписання\~електронним підписом\~відповідачки (а.с.\~6-9).\~Відповідно до\~умов укладеного\~договору на\~рахунок відповідачки\~було перераховано\~грошові кошти\~у розмірі\~7000\~грн.\~Договором визначено\~процентну ставку\~912,5%\~річних від\~суми кредиту\~в розрахунку\~2,50%\~на добу\~та термін\~повернення кредиту\~і нарахованих\~процентів \~до 19.07.2022\~року,\~однак у\~вказаний термін\~відповідачка кредит\~не повернула,\~проценти не\~сплатила.\~29.06.2023 року між ТзОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №29062023, відповідно до якого позивач набув право вимоги заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 12798-06/2022 від 30.06.2022 року (а.с.10-14). З наданого представником позивача розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором №12798-06/2022 від 30.06.2022 року станом на 31.01.2023 року становить 26026 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 7000 грн. та заборгованості за відсотками 19025 грн (а.с.15). Відповідно до ч. 2 ст.\~11\~ЦК\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно з ч.1 ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~612\~ЦК\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1046, 1047\~ЦК\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст.1049\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п.1 ст.205\~Цивільного\~кодексу\~України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з положеннями пунктів 12-13 ст. 11 цього ж Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ч.3 ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копія, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Згідно з п. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору та договору факторингу, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Судові витрати відповідно до вимог ст.141 ЦПК України слід покласти на відповідачку. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного, ст.11, 205, 512, 514, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved