Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

У травні 2024 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява [PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якого зазначив, що проживав з відповідачем по справі однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у нього з відповідачем народився син [PERSON] . Згодом стосунки між ними зіпсувались та вони почали проживати окремо. Судовим наказом № 623/3609/18, виданим 08 листопада 2018 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.10.2018 року до його повноліття. На підставі судового наказу відкрито виконавче провадження № 57662822, яке на теперішній час перебуває на виконанні у Ізюмському відділі державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Заборгованість по аліментам станом на 01.03.2023 року складала 38811,07 грн та 13.03.2023 була сплачена боржником на депозитний рахунок відділу в повному обсязі. 31 жовтня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На даний час аліменти утримуються із заробітної плати та перераховуються на рахунок відповідача. Позивач зазначає, що у нього не має можливості для виплати [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від його доходу у зв`язку із зміною його сімейного та матеріального стану, оскільки 28.12.2022 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є позивач. Судовим наказом № 213/950/24, виданим 29.02.2024 року, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. 21.03.2024 року державним виконавцем Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вищезазначеного судового наказу. Таким чином, на даний час у позивача скрутне матеріальне становище, оскільки він є єдиним годувальником в сім`ї. З листопада 2022 року по теперішній час [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . Дружина позивача [PERSON] не працює, оскільки доглядає за малолітньою дитиною. Враховуючи викладене, позивач зазначає, що не має можливості сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу). З урахуванням викладеного, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі судового наказу № 623/3609/18, виданого 08 листопада 2018 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області, на утримання [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/8 частки його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 15 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено [PERSON] строк п`ятнадцять днів з дня вручення їй цієї ухвали, протягом якого вона має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до вимог статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач в судове засідання не з`явилася, про судове засідання повідомлена належним чином, що підтверджується її підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , виданим Ізюмським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 376. Судовим наказом № 623/3609/18, виданим Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 08 листопада 2018 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2018 року до його повноліття. Листом від 17 квітня 2024 року № 26125 в.о. начальника Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетяна Шестопал повідомила, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, на примусовому виконанні у Ізюмському відділі державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 57662822 з примусового виконання судового наказу № 623/3609/18. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 березня 2023 року становила 38811,07 грн та 13 березня 2023 року була сплачена боржником на депозитний рахунок відділу в повному обсязі. З березня по жовтень 2023 року позивач сплачував аліменти через депозитний рахунок відділу. 31 жовтня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На даний час аліменти утримуються із заробітної плати та перераховуються на рахунок відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів 31 березня 2024 року у [PERSON] відсутня заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 57662822. Після винесення судового наказу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, позивач [INFO] одружився з [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , виданим Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1532. У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , виданим Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №41. Судовим наказом № 213/950/24, виданим 29 лютого 2024 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. 21 березня 2024 року державним виконавцем Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74519816 щодо примусового виконання судового наказу № 213/950/24 від 29 лютого 2024 року. Згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов`язані за законом надавати утримування. Погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстава для зміни розміру аліментів. Так, якщо суд встановить, що платник аліментів став інвалідом I, II чи III групи, він повинен цю обставину врахувати як підставу для зменшення їх розміру. За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно з частини 1 стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного із батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Так, стаття 180 СК України покладає обов`язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вимогами статті 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. В у пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначалось, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Як на підставу для зменшення розміру аліментів, позивач посилається на скрутне матеріальне становище, оскільки він є єдиним годувальником в сім`ї. З 02 листопада 2022 року до теперішнього часу [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою Міністерства оборони України № 1825 від 19 березня 2024 року. Дружина позивача не працює, оскільки доглядає за малолітньою дитиною. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 та 2 статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд зазначає, що судовим наказом № 623/3609/18 від 08 листопада 2018 року з позивача стягнуто аліменти, що відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину від іншого шлюбу та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з [PERSON] сина [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме його інтересам. Крім того, суд враховує, що безпідставними є посилання позивача у позовній заяві на його скрутне матеріальне становище, оскільки як вбачається з Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 31 березня 2024 року у ВП № 57662822, сукупний розмірі доходу [PERSON] за період з листопада 2022 року до березня 2024 року (17 місяців) до вирахування податків, зборів та аліментних платежів, складає 979115,21 грн (а.с. 15). Таким чином, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану, а саме народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). Окрім цього суд враховує приписи частини 1 статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція), згідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. З урахуванням викладеного, суд відмовляє [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed