Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем є батьками [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони разом не проживають, дитина перебуває на утриманні позивача. Посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, при цьому має таку можливість, так як працює на морських суднах, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина- [PERSON] ( [INFO] ), у розмірі 12\~000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дати подання позовної заяви - 21.03.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву не подав. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, судом застосовано відповідно до ст.\~280\~ЦПК України заочний розгляд справи. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.\~12\~ч.\~3\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 2012 року, актовий запис № 1246, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] виданим 13 листопада 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції (а.с.4). З свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 26.02.2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). Відповідач має диплом механіка третього розряду № 15103/2022/08 виданого на підставі положень міжнародного конвенції про підготовку і дипломування моряків та несення вахти 1978 року, з поправками, та національного законодавства, дійсне свідоцтво моряка, перебував у рейсах з 2016 року ( а.с. 40-43, 37-38). Отже, судом достовірно встановлено, що на теперішній час сторони разом не проживають. Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач за фахом моряк, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.\~Сімейного\~кодексу\~України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180\~СК\~України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Визначаючи розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує вік та потреби дитини, її стан здоров`я, те, що батьки проживають окремо, дитина проживає з позивачем, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який за фахом моряк, що передбачає достатній дохід, а також бере до уваги рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9\~ст. 7 СК України), приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] ( [INFO] ), у розмірі 10\~000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви - 21.03.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів на думку суду не поставить відповідача в скрутне становище та відповідатиме вимогам закону і не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: partial