Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

1.Стислий\~виклад позиції\~позивача У лютому 2024 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що від спільного проживання з відповідачкою мають сина [PERSON] , [INFO] , але у зв`язку з різними поглядами на життя разом не проживають. У січні 2024 року позивачу зателефонували зі Служби у справах дітей Шепетівської міської ради Хмельницької області та повідомили, що його син знаходиться в лікарні, а мати з сином відсутня. Позивач негайно поїхав до лікарні та забрав сина, але матері поруч не було і де вона наразі знаходиться йому невідомо. Позивач зазначає, що не має наміру перешкоджати матері, при її бажанні, у спілкуванні з дитиною. У зв`язку з наведеним, позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав стосовно їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з неї аліменти в розмірі частки її заробітку. 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 04.03.2024р. за ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження (а.с.15). На підставі ухвали від 20.05.2024р. підготовче провадження закрите та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.89). 3.Позиції\~учасників судового\~провадження В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив його задовольнити та пояснив, що з відповідачкою проживали спільно з січня 2014 року, потім у них народився син [PERSON] , після чого ще пів року вони прожили нормально. В якийсь час відповідачці щось не сподобалось, вона їздила до батьків в с. Дмитрівку, а у вересні 2023 року поїхала до подружки в с. Дмитрівку з дитиною, після чого з нею пропав зв`язок. Десь пів року вона телефонувала з інших номерів, оскільки він її шукав та хотів допомогти з дитиною. У січні 2024 року йому зателефонували зі служби у справах дітей Шепетівського району, що дитину забрали у матері, а тому він поїхав туди та забрав сина. Наразі він сам виховує та доглядає дитину, працює не офіційно до 18 год., а тому залишає дитину на няню, якій платить 250, 00 грн щодня, інших рідних немає, оскільки з матір`ю та вітчимом не підтримує відносин десь 15 років. З січня 2024 року відповідач лише тричі приїздила до дитини, останній раз напередодні засідання 23.07.2024р., де вона весь цей час перебуває невідомо, оскільки її батьки її не приймають, так як вона краде гроші і бреше. Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та спочатку пояснила, що біля магазину АТБ у м. Полтаві у неї відібрали дитину, тоді як в Хмельницькій області ніколи не була. Після оголошення листа ССД Шепетівського району згадала, що дійсно була в Шепетівці, де працівники служби помістили її до лікарні з дитиною, але потім сказали, що дитину не віддадуть, а тому вона поїхала. Заперечує, що дитина була недоглянута та без взуття. Наразі з 05.07.2024р. працює неофіційно в Маркеопті м. Полтава, проживає в 3-кімнатній квартирі з 4-ма подружками, має заробітну плату 13\~000, 00 грн. Повідомила, що свого житла не має, є у батьків, але до них вона не їздити не хоче. Останній раз бачила дитину напередодні даного судового засідання, всього з січня 2024 року бачила тричі. Треті особи в засідання не заявилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, представник заінтересованої особи-2 направила заяву в якій позов підтримує (а.с.95, 125-133). 4.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що [INFO] в м. Полтава Полтавської області народився [PERSON] , батьками якого записані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 09.11.2022р. (а.с.4). 22.01.2024р. служба у справах дітей Шепетівської міської ради звернулася до КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» з проханням виписати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] у сім`ю батька [PERSON] (а.с.6 зворотна сторона) Як убачається з довідки характеристики Дмитрівського старостинського округу Машівської селищної ради № 08-03/25/51 від 08.02.2024р., [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , 30.04.2005р. закінчила 9 клас Дмитрівського ліцею, за час проживання в селі характеризувала себе, як працьовита, з сусідами мала добрі відносини, через конфлікти з матір`ю неодноразово тікала з дому, на території старостату протягом року не проживає, з нею також зареєстровані: мати та два брати (а.с.4 зворотна сторона) З акту обстеження по факту проживання (не проживання) особи, складеного депутатом Ланнівської сільської ради с. Верхня Ланна від 13.02.2024р. [PERSON] та засвідченим сільським головою і сусідами вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). 24.01.2024р. комісією у складі: тимчасово виконуючим обов`язки начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Ланнівської сільської ради Заряжко А.В. та фахівця соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг» Вийбер Н.П. на підставі заяви [PERSON] з метою захисту прав та законних інтересів дитини, проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , з якого вбачається, що помешкання газифіковане, електрифіковане, опалення пічне, в помешканні чисто, охайно, тепло, вмебльоване в достатній кількості. Для виховання та розвитку дитини створені наступні умови: у дитини наявне ліжко, іграшки, в достатній кількості одягу, постільної білизни, засобів гігієни та продуктів харчування. Стосунки в сім`ї доброзичливі, батько бажає доглядати та піклуватися про дитину, дбати про нього (а.с.5-6). За висновком служби у справах дітей виконкому Ланнівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконкому Ланнівської сільської ради від 09.04.2024 р. №53, визнано за доцільне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з підстав відмови від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки вона не піклується про дитину, її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з ним, не виявляє інтерес до його внутрішнього світу, не виявляє бажання виконувати свої батьківські обов`язки. За змістом рішення, 16.01.2024р. до служби надійшов лист ССД Шепетівської міської ради про те, що 15.01.2024р. [PERSON] перебувала з малолітнім сином біля магазину АТБ-Маркет в м. Шепетівка, Проспект Миру, 16В, дитина була брудна, недоглянута, без взуття. Жінка не мала постійного місця проживання, не слідкувала за гігієною, спілкувалася з чоловіками, які не мали місця проживання та вживали алкоголь, а тому дитину було влаштовано до педіатричного відділення КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» Хмельницької області, але мати не з`явилася та дитину не забрала. Про дану ситуацію повідомлено батька [PERSON] , який 22.01.2024р. забрав дитину у свою сім`ю (а.с.65-66, 70-72). 15.05.2024р. на адвокатський запит ССД Шепетівської міської ради повідомила, що малолітній [PERSON] , був виявлений 07.01.2022р. в районі залізничного вокзалу м. Шепетівки разом з матір`ю [PERSON] , яка повідомила, що коштів на квиток додому в с. Дмитрівку не має. У зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дитини їх було поміщено в педіатричне відділення КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» Хмельницької області, після чого 10.01.2022р. мати купила квиток додому на поїзд № [NUMBER] та їх виписали з лікарні. 15.01.2022р. відповідачка була знову виявлена з дитиною біля магазину АТБ-Маркет, дитини була недоглянута, брудна, без взуття. [PERSON] повідомила, що повернулася з дому назад, у зв`язку з відсутністю в хаті дров для опалення, тому їх знову було поміщено до лікарні. 22.01.2022р. дитину було виписано, оскільки її забрав батько [PERSON] . Вважають, що перебування дитини з матір`ю загрожує її життю та здоров`ю (а.с.98). 5.Мотиви суду Відповідно до ч.1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З огляду на викладе, оскільки відповідач є батьком дитини, а відтак він має законне право для звернення до суду з зазначеним позовом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема,\~вказаною нормою\~визначено,\~що мати,\~батько можуть\~бути позбавлені\~судом батьківських\~прав,\~якщо вона,\~він:\~1)\~не забрали\~дитину з\~пологового будинку\~або з\~іншого закладу\~охорони здоров`я\~без поважної\~причини і\~протягом шести\~місяців не\~виявляли щодо\~неї батьківського\~піклування; 2)\~ухиляються від\~виконання своїх\~обов`язків щодо\~виховання дитини\~та/або\~забезпечення здобуття\~нею повної\~загальної середньої\~освіти; 3)\~жорстоко поводяться\~з дитиною; 4)\~є хронічними\~алкоголіками або\~наркоманами; 5)\~вдаються до\~будь-яких\~видів експлуатації\~дитини,\~примушують її\~до жебракування\~та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно сина [PERSON] , позивач\~\~посилався на те, що відповідачка ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164\~СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, згідно яких батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч.1); піклуватися про\~здоров`я\~дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток\~(ч.2); забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.3); поважати дитину (ч.4). Згідно зі статтею 166\~СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Водночас, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як видно з досліджених судом доказів, відповідачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , спільно з матір`ю та двома братами, але протягом року не проживає, дитина спільно з нею не зареєстрована. З пояснень позивача вбачається, що він проживав спільно з відповідачкою та дитиною десь пів року після народження сина, тобто орієнтовно до травня 2023 року, після чого вона кудись поїхала. 15.01.2024р. відповідачка з дитиною була виявлена в м. Шепетівка Хмельницької області біля магазину, тобто на вулиці, дитина була брудна, недоглянута, без взуття, хоча це була зимня пора. За змістом рішення органу опіки та піклування, 15.01.2024р. [PERSON] перебувала з малолітнім сином біля магазину в м. Шепетівка, не мала постійного місця проживання, не слідкувала за гігієною, спілкувалася з чоловіками, які не мали місця проживання та вживали алкоголь, після влаштування дитини до лікарні її не забрала, про що повідомлено батька [PERSON] , який 22.01.2024р. забрав дитину у свою сім`ю. В судовому засіданні відповідач хоча і заперечувала проти позову, але жодних доказів на спростування доводів позивача та наданих ним доказів не надала. При цьому пояснила, що з того часу, як дитиною опікується батько, вона лише тричі з ним спілкування, останній раз напередодні судового засідання. При наданні пояснень плуталася в показаннях, спочатку категорично заперечувала факт перебування в Хмельницькій області, після цього сказала, що переплутала, оскільки схожі обставини були в м. Полтава. Відповідно до\~ч.ч.1,\~2\~ст.\~171\~СК України\~дитина має\~право на\~те,\~щоб бути\~вислуханою батьками,\~іншими членами\~сім`ї,\~посадовими особами\~з питань,\~що стосуються\~її особисто,\~а також\~питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Оскільки на час розгляду справи судом дитина [PERSON] досяг лише 1, 5 річного віку, а відтак з огляду на його вік, підстав для його допиту суд не вбачає. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Отже, даючи оцінку доказам у справі, суд, враховуючи те, що відповідачка у січні 2024 року поставила власну 1-річну дитину у загрозливі умови, оскільки не взула її у холодну пору доби, систематично перебувала біля магазину м. Шепетівка Хмельницької області, що значно віддалено від місця її реєстрації та фактичного проживання у Полтавській області, місця проживання у Хмельницькій області не має, дитина була недоглянута та брудна, після поміщення дитини в лікарню вдруге її не забрала та не цікавилася, протягом останніх пів року спілкувалася з сином лише тричі, хоча для цього будь-яких перешкод не мала, не надала суду доказів працевлаштування або наявності житла та створення у ньому умов для проживання дитини, тоді як повністю опікою сина займається батько [PERSON] , який хоча працює не офіційно, але створив дитині належні умови, під час перебування на роботі, залишає дитину на няню, тобто піклується про неї в повному обсязі, тоді як відповідачка майже не проявляє цікавості до дитини, не забезпечує її фінансово, не приймає участі у вихованні, не піклується про її здоров`я, не забезпечує духовний і фізичний розвиток, не спілкується з дитиною в достатньому обсязі, що в своїй сукупності свідчить, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від них, тоді як найкращим інтересам дитини буде її проживання з батьком у безпечному, спокійному та стійкому благополучному середовищі, а тому дійшов висновку, що відповідачку слід позбавити батьківських прав відносно її сина [PERSON] . Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки аліментів в розмірі частки її доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, суд зазначає таке. Згідно ч. 2 ст.\~166\~Сімейного кодексу\~України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд, враховуючи обставини справи, матеріальний та сімейний стан відповідачки, враховуючи те, що вона не піклується про дитину в достатньому обсязі, дитина проживає з батьком та перебуває по повному його утриманні, а відтак доходить висновку про необхідність стягнення з неї аліментів в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, без обмеження десятьма прожитковими мінімумами на дитину відповідного віку, оскільки ця норма стосується судових наказів. 6.Мотив рішення щодо розподілу судових витрат З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено, а тому з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі по 1211, 20 за кожну вимогу, а всього 2422, 40 грн, оскільки позивач від сплати судового збору звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved