Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

До Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, в обґрунтування якої позивачем вказано, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Вона прийняла спадщину, про що подала відповідну заяву до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Гафяк Марії Олександрівни. Після смерті її чоловіка залишився і по документам лічиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] згідно\~запису в\~погосподарській книзі\~сільської ради\~№23\~та №22,\~про що\~свідчить довідка\~Виконавчого комітету\~Піщанської сільської\~ради. Житловий будинок з господарськими будівлями розташований на земельній ділянці комунальної власності. Право власності на житловий будинок по [ADDRESS] за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 не зареєстровано, про що свідчить довідка КП «Кременчуцьке МБТІ» за вих. №61/3159 від 13.07.2023. З огляду на те, що в позивача відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, які відповідають вимогам законодавства, тому з вищевикладених причин приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Гафяк Марія Олександрівна відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями. Житловий будинок, який побудований в 1954 році з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] складається з наступного: літ. А,а - житловий будинок, загальною площею 57,2 кв.м., житловою площею 29 кв.м.; літ.Б гараж, літ.б сарай, літ.В літня кухня-сарай, літ.Г погрібник, літ.Е вбиральня, літ.Ж навіс. Позивач зазначає, що належність спадкодавцеві [PERSON] на праві власності спірного житлового будинку з господарськими будівлями підтверджена доказами, а вона як спадкоємець у встановленому законом порядку прийняла спадщину після померлого чоловіка, проте позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спірний об`єкт спадкового майна у нотаріуса. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 57,2 кв.м., житловою площею 29 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Нестеренко А.В. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідач Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області уповноваженого представника до суду не направили, надіславши на адресу суду заяву про розгляду справи за відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов та інших заяв, клопотань до суду не направив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Гафяк Марія Олександрівна в судове засідання не з`явилася, надала в провадження суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.64). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~ 247\~ ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимогст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 травня 2008 року (а.с.6). 11 квітня 2011 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчений Червонознам`янською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області за реєстровим № 38, згідно якого заповів усе своє майно дружині [PERSON] (а.с. 8). У відповідності до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вищевказаний заповіт є чинним (а.с. 75). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 12 вересня 2022 року (а.с. 7). За змістом статей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього\~Кодексу (стаття 1223 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти не прийняти її. У відповідності до 1 ч. ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом під час розгляду справи було досліджено копію спадкової справи № 43/2022, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та встановлено, що позивач [PERSON] 03 жовтня 2022 року, тобто у шестимісячний строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Гафяк Марії Олександрівни із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.66). У відповідності до досліджених копій матеріалів спадкової справи № 43/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.65-90), будь-які інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від неї до нотаріальної контори не надходили. Таким чином, позивач [PERSON] є такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Гафяк Марії Олександрівни про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 вересня 2023 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] , померлому [INFO] , оскільки спадкоємцем не подано правовстановлюючі документи, які відповідають вимогам законодавства (а.с.14). Як вбачається з вищевказаної постанови інші особи заяв про прийняття спадщини не подали. Однак, згідно довідки Виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 644 від 11 жовтня 2022 року за адресою: [ADDRESS] станом на 11 вересня 2022 року час смерті [PERSON] , були зареєстровані [PERSON] , його син [PERSON] , [INFO] (а.с.80). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Підстав для спадкування [PERSON] у відповідності до положень ст. 1241 ЦК України після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відповідачем [PERSON] суду не повідомлено та судом не встановлено. Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Піщанської сільської ради №328/10-11.1 від 01 вересня 2023 року, згідно запису у погосподарській книзі № 23 Червонознам`янської сільської Ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області за 1980-1982 року та запису у погосподарській книзі № 22 Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за 1980-1982 року за [PERSON] , [INFO] обліковується житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться в [ADDRESS] , що розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності. (а.с.9). Згідно довідки КП «Кременчуцьке МБТІ» №61/3159 від 13 липня 2024 року, за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.10). В технічному паспорті на будинок садибного типу №ТІ01:9050-6948-3760-1822, який розташований за адресою: [ADDRESS] , виготовленому 11 серпня 2023 року, зазначена схема розташування будівель та споруд, план будинку садибного типу, 1954 року побудови, експлікація приміщень будинку садибного типу та характеристика будинку, господарських будівель та споруд, а саме:літ. А,а - житловий будинок, загальною площею 57,2 кв.м., житловою площею 29 кв.м.; літ.Б гараж, літ.б сарай, літ.В літня кухня-сарай, літ.Г погрібник, літ.Е вбиральня, літ.Ж навіс. (а.с. 11-13). Також, судом було досліджено оригінал інвентаризаційної справи на житловий будинок [ADDRESS] , який рахується за [PERSON] , із якої вбачається, що [PERSON] у 1989 році здійснював замовлення № 5026 на виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів житлово-комунального господарства за адресою: [ADDRESS] , 1954 року побудови, за результатами якого було складено рахунок-наряд від 30 грудня 1989 на оплату виконаних робіт. Окрім того, 09.12.1989 було складено звідний акт вартості побудов та споруд на вищевказане домоволодіння, де власником вказано [PERSON] , схематичний та по поверховий план, журнал обмірів та розрахунків площ приміщень житлового будинку, експлікація внутрішніх площ до плану житлового будинку та журнал зовнішніх обмірів. Відповідно до ч.2 ст.\~331\~ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до ч. 3.ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникають з моменту такої реєстрації. Однак згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Таким чином, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось, зокрема, питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. А отже записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно технічної документації на домоволодіння [ADDRESS] , рік спорудження /реконструкції житлового будинку 1954 рік, тобто виникнення права власності на нього не залежить від державної реєстрації. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Судом встановлено, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який увійшов до складу спадщини, за спадкодавцем [PERSON] підтверджується записами в погосподарських книгах сільської ради, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні із 1979 року, у сукупності з технічною документацією на домоволодіння. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Іншим шляхом встановити своє право [PERSON] позбавлена можливості, оскільки нотаріус відмовив їй в оформленні права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] , померлому [INFO] , оскільки спадкоємцем не подано правовстановлюючі документи, які відповідають вимогам законодавства. Таким чином, всебічно і повно з`ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази у їх сукупності, беручи до уваги, що позивач [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який за життя був власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , прийняла спадщину, що відкрилася після його смерті, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати, у відповідності до клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Нестеренко А.В., покласти на позивача [PERSON] .. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved