Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

08.05.2024 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена заява, в якій [PERSON] , від імені якої дії адвокат Спаський А.В., просить : встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON] , (РНОКПП [NUMBER] ) на території України, станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року (а.с.2-3). Подану заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] , українка, була документована 10.10.1984 року Бориспільським РВВС у Київський області, паспортом громадянина колишнього СРСР, зразка 1974 року, серія [NUMBER] . Заявник з 1986 року проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою у паспорті зразка 1974 року. З 04.12.1983 року по 21.10.1995 року вона безперервно працювала в універмазі «Жовтень» в м. Бориспіль. Станом на день подання заяви заявник не може отримати паспорт громадянина України, тому змушена звертатися до суду. 01.07.2024 до суду надійшли письмові пояснення від заінтересованої особи Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області (а.с.18-20). Щодо встановлення факту постійного проживання заявника на території України за станом на 24.08.1991 зазначають, що відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України. Відповідно до пункту 8 Розділу 11 Указу Президента України № 215 від 27.03.2001 «Про порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень» для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Для встановлення вищезазначеного факту заявник надає такі документи: 1) копія паспорта радянського зразка на ім`я заявника; 2) копія ідентифікаційного коду заявника; 3) копія трудової книжки Заявника. При цьому звертають увагу суду, що копія трудової книжки Заявника належним чином не підтверджує факту проживання на території України, а може говорити лише про факт трудової діяльності заявника. Також зазначають, що у 2016 році відбулась реформа системи реєстрації в Україні, ДМС на сьогодні не володіє актуальною інформацією про зареєстрованих осіб. Законодавством на сьогодні не визначено орган, який зберігає дані про зареєстрованих (прописаних) на 1991 рік осіб та відповідає за їх збереження. Наявні архівні документи не передавались на постійне зберігання до державних архівів України або територіальних органів ДМС. Ухвалою від 10.05.2024 відкрито провадження у справі (а.с. 14). У судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву та просив задовольнити, пояснив, що заявник опинилася у життєвих умовах, коли вчасно не отримала паспорт громадянина України, а відомості про її реєстрацію відсутні у Бориспільському об`єднаному відділі ЦМУ в м.Києві та Київській області. Представник заінтересованої особи Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області просив розгляд справи здійснювати без участі представника ЦМУ ДМС. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , 10 жовтня 1984 року була документована паспортом громадянина Союзу Радянських Соціалістичних Республік Серія [NUMBER] , який виданий Відділом внутрішніх справ Бориспільського райвиконкому Київської області. Ця обставина підтверджується відповіддю Бориспільського об`єднаного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області від 12.03.2024 (а.с.10), а також долученою заявником копією паспорта (а.с.4-6). Суд звертає увагу, що згідно з наявною у заявника копією паспорта , у паспорт були внесені зміни 06.07.1993, а саме: проставлений штамп «паспорт громадянина «України» (а.с.4). Крім того, у паспорті стоїть штамп про місце прописки (мовою оригіналу - російська): «Киевская область, Отдел внутренних дел Бориспольского райисполкома, ПРОПИСАН [ADDRESS], 12 декабря 1986 г.». Згідно із даними Трудової книжки, виданої 13.02.1964 на ім`я [PERSON] , [INFO], у період з 12.04.1983 по 21.10.1995 заявника постійно працювала в універмазі «Жовтень» в м.Бориспіль «КООПУНІВЕРМАГ» Бориспільської райспоживспілки Київської області. 24 серпня 1991 року на позачерговій сесії Верховної Ради УРСР був ухвалений «Акт проголошення незалежності України», відповідно до якого Верховна Рада України проголосила незалежність України та створення самостійної української держави - України. 8 жовтня був ухвалений, а 13 листопада 1991 року набрав чинності Закон України «Про громадянство України» (Закон №1636-ХІІ). Відповідно до пп.1, 2 ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України» в редакції закону від 08.10.21991 №1636-ХІІ, було передбачено, що громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) постійно проживали в Україні, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, і які не є громадянами інших держав; Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», в редакції Закону від 18.01.2001 №2235-ІІІ, з наступними змінами і доповненнями) громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13.11.1991 і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис, «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Відповідно до пункту 8 Розділу 11 Указу Президента України № 215 від 27.03.2001 «Про порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень» для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. З Закону' особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. З матеріалів справи встановлено, що заявником втрачений оригінал паспорту. Ця обставина унеможливлює надання заявником паспорту громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року для підтвердження набуття громадянства України та отримання паспорта громадянина України. Таким чином, рішення суду про встановлення юридичного факту постійного проживання заявника на території України за станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року може бути доказом, який підтверджує факт набуття громадянства України відповідно до чинного законодавства. Будь-яких даних про те, що існує спір про право, в ході судового розгляду не встановлено. З досліджених у судовому засіданні доказів слід дійти висновку, що заявник [PERSON] , дійсно, станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року постійно проживала на території України, а саме: працювала та була зареєстрована у м.Бориспіль Київської області. З урахуванням викладеного, суд дійшов до переконання, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved