Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

представник [PERSON] , [PERSON] адвокат Хорошун С.А. звернувся до суду з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СИЛІКАТ-1», третя особа - Державний реєстратор Виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Грязон Роман Миколайович, про визнання договорів оренди недійсними, скасування державної реєстрації та витребування майна з чужого незаконного володіння. Свої вимоги, з врахуванням зміни предмету позову, обґрунтовує тим, що батько позивачів [PERSON] на підставі державного акту № ЧР 030096 від 07.07.2002 володів земельною ділянкою площею 5,7696 га, розташованої на території Ковтунівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, яка була здана в оренду відповідачу строком на 12 років відповідно до договору оренди землі від 30.04.2012. Термін дії договору до 30.04.2024. Після смерті батька позивачі прийняли спадщину та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.10.2018, відповідно до якого володіють по частині вказаної земельної ділянки. Відповідно до п. 40 договору оренди від 30.04.2012 до позивачів перейшли всі права як орендодавців даного договору. Позивачі мають намір самостійно обробляти дану земельну ділянку, про що постійно попереджали відповідача, що не будуть продовжувати договір після закінчення його строку дії. В серпні 2021 року випадково було виявлено, що нібито в 2018 році [PERSON] підписав з відповідачем інший договір оренди земельної ділянки від 18.12.2018 терміном на 10 років, який був зареєстрований державним реєстратором Грязон Р.М. 22.01.2019. Під час розгляду справи з`ясувалося про наявність двох укладених від імені позивачів договорів оренди землі від 18.12.2018 № 379 та № 382. Враховуючи той факт, що позивачі не підписували вказаних вище договорів, представник просить суд: визнати договір оренди землі від 18.12.2018, укладений між [PERSON] та ТОВ «Силікат-1» недійсним та скасувати державну реєстрацію вказаного вище договору; визнати договір оренди землі від 18.12.2018, укладений між [PERSON] та ТОВ «Силікат-1» недійсним та скасувати державну реєстрацію вказаного вище договору; витребувати майно з чужого незаконного володіння; стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 09.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання. Представник відповідача директор ТОВ «Силікат-1» Батир А.В. 30.11.2021 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції вказав, що оскаржувані договори оренди у розумінні ст. 203 ЦК України не суперечать ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. На момент їх укладення позивачі мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договори оренди були спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними, тому не має підстав щодо визнання договорів недійсними. Доводи про те, що договори оренди не були підписані позивачами нічим не підтверджені. Оскільки між ТОВ «Силікат-1» та [PERSON] діють договори оренди землі від 18.12.2021, які не припинені та не розірвані, у ТОВ «Силікат-1» не має підстав повертати, а у позивачів не має підстав вимагати повернення земельної ділянки. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.02.2022 відмовлено у прийнятті заяви представника позивачів адвоката Хорошуна Сергія Анатолійовича про збільшення позовних вимог. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.06.2022 заяву представника позивачів адвоката Хорошуна Сергія Анатолійовича про зміну предмета позову задоволено. Прийнято заяву представника позивачів адвоката Хорошуна Сергія Анатолійовича про зміну предмета позову та ухвалено розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмету позову. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.07.2022 витребувано у Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Силікат-1»\~оригінали договорів оренди земельної ділянки площею 5,7696 га кадастровий номер 7121585800:04:006:0087 від 18.12.2018, укладених між [PERSON] і ТОВ «Силікат-1» та між [PERSON] і ТОВ «Силікат-1», призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.09.2022 поновлено провадження по справі для розгляду клопотання Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.10.2022 клопотання експерта задоволено, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.01.2023 поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачів адвоката Хорошуна Сергія Анатолійовича про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2023 закрито підготовче засідання у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.05.2023 витребувано у Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Силікат-1»\~оригінали договорів оренди земельної ділянки площею 5,7696 га кадастровий номер 7121585800:04:006:0087 від 18.12.2018, укладених між [PERSON] і ТОВ «Силікат-1» та між [PERSON] і ТОВ «Силікат-1», призначити у справі повторну судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2023 поновлено провадження по справі для розгляду клопотання ТОВ «Український \~ \~ \~ \~ центр судових експертиз». Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.08.2023 клопотання експерта задоволено, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.10.2023 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.01.2024 призначено у справі комісійну судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.02.2024 поновлено провадження по справі для розгляду клопотання КИЇВСЬКОГО ВІДДІЛЕННЯ НАЦІОНАЛЬНОГО НАУКОВОГО ЦЕНТРУ "ІНСТИТУТ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ ІМ.ЗАСЛ.ПРОФ. М.С.БОКАРІУСА". Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.03.2024 клопотання судових експертів задоволено, призначено у справі повторну комісійну судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.06.2024 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивачів адвокат Хорошун С.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Просив стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати: судовий збір; витрати, пов`язні із проведенням експертиз; витрати на правничу допомогу. Представник відповідача ТОВ «Силікат-1» адвокат Цинда Л.Г. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та у додаткових поясненнях у справі від 26.06.2024, які приєднані до матеріалів справи. Третя особа - Державний реєстратор Виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Грязон Роман Миколайович у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заперечував проти позовних вимог щодо скасування державної реєстрації вказаних договорів оорнеди, оскільки реєстрація проведено відповідно до вимог чинного законодавства. Щодо інших позовних вимог поклався на розсуд суду. Заслухавши представника позивачів, представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 030096 [PERSON] передано у приватну власність на підставі рішення Ковтунівської сільської Ради народних депутатів від 16.02.2002 № 23/1 земельна ділянка площею 5,77 га, яка розташована на території Ковтунівської сільської ради. 30 квітня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Силікат-1» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 5,77 га, яка знаходиться в адміністративних межах Ковтунівської сільської ради строком на 12 років. Згідно свідцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] помер. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є власниками по частині земельної ділянки площею 5,7696 га з кадастровим номером 7121585800:04:006:0087, розташованої на території Ковтунівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлому [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2018 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 31.08.2021. 18 грудня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Силікат-1» був укладений договір оренди частини земельної ділянки площею 5,7696 га з кадастровим номером 7121585800:04:006:0087, розташованої на території Ковтунівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, строком на 10 років. 18 грудня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Силікат-1» був укладений договір оренди частини земельної ділянки площею 5,7696 га з кадастровим номером 7121585800:04:006:0087, розташованої на території Ковтунівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, строком на 10 років. Договора зареєстровані державним реєстратором Виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Грязон Роман Миколайович, про що у Державному реєстрі іншого рнечового права вчинені записи 22.01.2019 за №29996976 та за № 29996506. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 30.12.2022 № 2120,2311/22-23, проведеного у цій справі, підпис у договорі оренди земельної ділянки площею 5,7696 га кадастровий номер 7121585800:04:006:0087 від 18.12.2018, укладеному між [PERSON] та ТОВ «Силікат-1», в графі для підпису «орендодавець» виконаний [PERSON] . Підпис у договорі оренди земельної ділянки площею 5,7696 га кадастровий номер 7121585800:04:006:0087 від 18.12.2018, укладеному між [PERSON] та ТОВ «Силікат-1», в графі для підпису «орендодавець» виконаний не [PERSON] . Відповідно до висновку додаткової судової почеркознавчої експертизи від 29.09.2023 № 1-29/09: - підписи від імені [PERSON] у рядку «Орендодавець» на першій сторінці та у графі «Орендодавець» на останній сторінці у договорі оренди земельної ділянки площею 5,7696 га кадастровий номер 7121585800:04:006:0087 від 18.12.2018, укладеному від імені [PERSON] та ТОВ «Силікат-1», особі директора фінансового [PERSON] , виконані не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] ; - підписи від імені [PERSON] у рядку «Орендодавець» на першій сторінці та у графі «Орендодавець» на останній сторінці у договорі оренди земельної ділянки площею 5,7696 га кадастровий номер 7121585800:04:006:0087 від 18.12.2018, укладеному від імені [PERSON] та ТОВ «Силікат-1», особі директора фінансового [PERSON] , виконані не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] .. Відповідно до висновку комісійної повторної судової почеркознавчої експертизи від 06.05.2024 № 78/188: - підписи від імені [PERSON] в договорі оренди земельної ділянки площею 5,7696 га кадастровий номер 7121585800:04:006:0087 від 18.12.2018, укладеному між [PERSON] та ТОВ «Силікат-1» в графі «орендодавець» на першій сторінці договору та в графі для підпису «орендодавець» на червертій сторінці договору, -виконані не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] ; - підписи від імені [PERSON] в договорі оренди земельної ділянки площею 5,7696 га кадастровий номер 7121585800:04:006:0087 від 18.12.2018, укладеному між [PERSON] та ТОВ «Силікат-1» в графі «орендодавець» на першій сторінці договору та в графі для підпису «орендодавець» на червертій сторінці договору, - виконані не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] ; - підписи від імені [PERSON] в договорі оренди земельної ділянки площею 5,7696 га кадастровий номер 7121585800:04:006:0087 від 18.12.2018, укладеному між [PERSON] та ТОВ «Силікат-1» в графі «орендодавець» на першій сторінці договору та в графі для підпису «орендодавець» на червертій сторінці договору, - виконані не [PERSON] , а іншою особою. У ч. 1 ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно зі ст.\~792\~ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Аналогічне положення закріплено й в ст. 13 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ч. 1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Підпис відповідно до ст.ст. 205, 207\~ЦК України є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Звертаючись до суду із даним позовом представник позивачів зазначав, що будь-яких договорів позивачі з ТОВ «Силікат-1» вони не підписували, тому договора орнеди землі є недійсними. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису ч. 1 ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил ст.ст.\~229-233\~ЦК України про правочини, вчинені з дефектом волі - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Тобто, як у ч. 1 ст. 215 ЦК України, так і в ст.\~229-233\~ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване у належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Саме внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача. Протилежне тлумачення означало б, що суд надає документу, підробку якого встановлено належним чином, статус дійсного, визнає настання відповідних правових наслідків за відсутності як волевиявлення, так і інших законних підстав для цього та покладає на особу нічим не обґрунтований обов`язок застосувати для уникнення настання правових наслідків за підробленим документом ті самі способи захисту, що й в умовах, коли правочин дійсно вчинено, а його правомірність презюмується. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У пункті 7.27 постанови від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала: «Враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві та в додаткових поясненнях, а також заперечення відповідача, позивач у цій справі наполягає на поверненні йому земельних ділянок, вважаючи, що ці ділянки знаходяться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.». Оскільки позивачі не підписували договорів оренди землі, тобто не виявили свою волю до вчинення цих договорів, відтак такі угоди є неукладеними. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №662/397/15-ц (провадження № 14-20цс21) наголошено на тому, що у цивільному процесуальному законодавстві діє принцип juranovitcuria (суд знає закони), який полягає в тому, що суд знає право; суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (damihifactum, dabotibijus ). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки: «При вирішенні цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог, встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають з встановлених обставин та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець посилається саме на норму права, що є значно конкретизованим, а ніж закон. Більш того, виходячи з положень ЦПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах. Тому, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу juranovitcuria. Незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови в позові, оскільки згідно з принципом juranovitcuria неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини». Звертаючись до суду представник позивачів обґрунтовував позов фактичною відсутністю договірних відносин між позивачами та відповідачем та просив витребувати земельні ділянки з чужого незаконного володіння. Встановивши, що користування відповідачем земельною ділянкою, яка належить позивачам на праві власності, не пов`язане з позбавленням її права володіння нерухомим майном, суд вважає, що в даному випадку підлягають застосуванню положення ст. 391 ЦК України. Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. У цьому випадку ефективним способом захисту права позивачів, як власників земельних ділянок, суд вважає усунення перешкод у користуванні належним їм майном шляхом повернення таких земельних ділянок на підставі ст. 391 ЦК України. Що стосується вимог позову про скасування державної реєстрації договорів оренди землі, вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.09.2021 у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21) звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Стаття 26\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» регламентує внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Оскільки договори про оренду землі між позивачами та відповідачем є неукладеними, то здійснення їх державної реєстрації порушує право позивачів на користування земельною ділянкою. Суд вважає, що у цій справі відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації права на земельну ділянку, оскільки судове рішення про усунення перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою шляхом її повернення вже є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації договорів оренди землі. Подібні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 16.11.2022 у справі №144/1346/21, від 05.04.2023 у справі № 125/788/21, від 19.04.2023 у справі №138/3665/21. Інших належних та допустимих доказів на противагу зазначених вище висновків суду представником відповідача не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом усунення перешкоди\~позивачам у користуванні належною їм на праві спільної часткової власності земельною ділянкою та повернення вказаної земельної ділянки від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СИЛІКАТ-1», право оренди за яким зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Частиною 3\~статті 133 ЦПК України\~визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на порофесійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України). Згідно ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При подачі позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог до суду позивачами був сплачений судовий збір у сумі 4708,80 грн. Витрати позивачів на проведення експертиз, пов`язані з розглядом зазначеної цивільної справи, тому суд\~враховує вартість проведених судово-почеркознавчої експертизи від 30.12.2022 № 2120,2311/22-23 та додаткової судової почеркознавчої експертизи від 29.09.2023 № 1-29/09, яка була сплачена позивачами у загальному розмірі 28993,58 грн.. На підтвердження понесених затрат на правову допомогу представником позивачів надано суду наступні докази: договір про надання правничої допомоги № 34 від 26.10.2021, укладений між [PERSON] та адвокатом Хорошуном С.А.; договір про надання правничої допомоги № 35 від 26.10.2021, укладений між [PERSON] та адвокатом Хорошуном С.А.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 333, видане на ім`я [PERSON] ; додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги № 34 від 26.10.2021; акт здачі-прийняття наданих послуг №1-34 від 03.07.2024; квитанцію № 1-34 до договору про надання правової допомоги № 34 від 26.10.2021; додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги № 35 від 26.10.2021; акт здачі-прийняття наданих послуг №1-35 від 03.07.2024; квитанцію № 1-35 до договору про надання правової допомоги № 35 від 26.10.2021. На підставі вказаних вище доказів встановлено, що позивачі понесли витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 9600 грн. кожен. Судом задоволено 20 % позовних вимог, а отже з відповідача на користь кожного позивача підлягає до стягнення по: 454 грн. судового збору; 2899,35 грн. витрат, пов`язних із проведенням експертиз; 1920 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial