Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім`єю, та визнання права власності в порядку спадкування. Позивач свою\~заяву обґрунтовує\~ти,\~що позивач\~ є\~єдиною спадкоємицею\~за законом\~після смерті\~ [PERSON] ,\~померлого [INFO] .\~У [PERSON] \~не було\~родичів,\~які б\~могли його\~доглядати,\~тому в\~силу його\~хвороби та\~нездатності до\~самообслуговування,\~Позивач протягом\~12\~років проживала\~з ним\~разом,\~доглядала його\~та надавала\~все можливу\~допомогу по\~господарству,\~побуту й\~слідкувала за\~його лікуванням.До складу спадкового майна, яке відкрилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , входить право на земельну частку (пай) у розмірі 4,2 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) з земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП «Дружба народів» у с. Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0201019 від 16.01.1997 року, [PERSON] як член КСП «Дружба народів» був наділений правом на вищевказану земельну частку (пай) на підставі рішення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 30.12.1996 року за №698/96. Таким чином, Позивач, є єдиною спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає. Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини вона отримала відмову у зв`язку з тим, що Позивач не є прямою родичкою померлого, що змусило її звернутись до суду для захисту її прав та законних інтересів та оформлення спадщини після смерті покійного [PERSON] 20.06.2024 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач у підготовче засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК\~судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що\~\~ [PERSON] , протягом 12 років проживала разом з [PERSON] , в силу його хвороби та нездатності до самообслуговування доглядала його та надавала все можливу допомогу по господарству, побуту й слідкувала за його лікуванням. [PERSON] , помер [INFO] , про що було зроблено актовий запис №13 від 14.03.1999 про смерть [PERSON] , складеного виконавчим комітетом Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується листом В.о. начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану №884/24.4.-20 від 10.07.2024. Позивач є єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . У [PERSON] не було родичів, які б могли його доглядати. До складу спадкового майна, яке відкрилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , входить право на земельну частку (пай) у розмірі 4,2 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) з земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП «Дружба народів» у с. Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0201019 від 16.01.1997 року, [PERSON] як член КСП «Дружба народів» був наділений правом на вищевказану земельну частку (пай) на підставі рішення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 30.12.1996 року за №698/96.(а.с. 18) Вказана земельна частка (пай) у розмірі 4,2 умовних кадастрових гектара згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0201019, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів за номером 19 від 16.01.1997 року, яка значиться за [PERSON] , в натурі не виділялась і не передавалась. Дані відомості підтверджуються довідкою, виданою виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №11/38 від 20.01.2024. (а.с.11) Таким чином, [PERSON] , є єдиною спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає. Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини Позивач отримала відмову у зв`язку з тим, що вона не є прямою родичкою померлого. На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються довідкою, виданою виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №11/36 від 20.02.2024. (а.с.10). У матеріалах справи міститься нотаріальна заява свідка [PERSON] , яка засвідчена державним нотаріусом Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Садановим О.В., зареєстровано в реєстрі за №1483, з якої вбачається, що Позивач постійно піклувалася, допомагала, вела домашнє господарство, спільний побут та проживала однією сім`єю з [PERSON] . А також, нотаріальна заява свідка [PERSON] , яка засвідчена державним нотаріусом Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Садановим О.В., зареєстровано в реєстрі за №1482, з якої вбачається, що коли захворів її сусід [PERSON] з яким вони постійно товаришували, Позивач з перших днів почала йому допомагати по домашніх справах та доглядати його фізичний стан. Останні 12 років життя [PERSON] [PERSON] проживала разом з ним, доглядала його та допомагала у домашніх справах. Відповідно до листа завідувача Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Олександра САДАНОВА №659/01-16 від 25.06.2024, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. [PERSON] за життя заповіту не склав, отже спадкування проводиться за законом. Відповідно до положень\~Цивільного кодексу України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За ч.2ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При цьомуст.2 Сімейного кодексу України\~містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім`ї. Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. За правиламист.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування, зокрема, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно п.21Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3\~СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 1264\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члени сім`ї, тощо. У постанові від 17 червня 2020 року, справа №755/18012/16, Верховний Суд зробив правовий висновок, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив та виклав у п.5.2 Листа від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» те, що черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч.1ст.1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (ч.2ст.1259 ЦК України). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем. Тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), 2) матеріальне забезпечення спадкодавця, 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3, 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. У законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного уст.1258 ЦК. [PERSON] \~є спадкоємцем за законом четвертої черги, оскільки не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини проживала однією сім`єю із спадкодавцем\~ [PERSON] , вони з померлим вели спільне господарство,були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Позивач здійснювала догляд за померлим,\~коли його стан здоров`я погіршився у зв`язку з хворобою,\~займалася його лікуванням, забезпечувала усім необхідним для життя та сплачувала грошові кошти за житлово-комунальні послуги, а також понесла витрати, пов`язані з його похованням. Позивач прийняла спадщину в порядку ч.3\~ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вимога про надання позивачу права на спадкування за законом як спадкоємця першої черги після смерті [PERSON] є похідною від вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання позивача спадкоємицею четвертої черги. Таким чином, суд вважає що наявні всі підстави, передбачені ч.2\~ст.1259 ЦК України, для надання їй права на спадкування після смерті [PERSON] , як спадкоємця першої черги за законом. Відповідно до\~ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із\~ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оцінюючи допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається позивач, приймаючи до уваги, що позивач позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як у судовому порядку, визнання відповідачем позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved