Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

12.04.2024 позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що позивач перебувала з відповідачем у шлюбі з 24.11.2007, який було розірвано на підставі заочного рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 06.02.2014. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 03.03.2014 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання їхньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн., починаючи з 21.01.2014 по досягненню дитиною повноліття. На даний час матеріальний стан позивача змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини, у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. У зв`язку з чим, просить суд змінити розмір стягуваних аліментів з грошової суми у розмірі 1200,00 грн. на 1/4 частку усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2024 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків заяви терміном 5 (п`ять) календарних днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 17.04.2024 на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від представника позивача [PERSON] надійшли пояснення на ухвалу судді від 15.04.2024 про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів у порядку спрощеного позовного провадження та призначено у справі судове засідання з викликом сторін. Адвокат Швайковський А.А., який діє в інтересах [PERSON] , у судове засідання надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, просив позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з чим, на підставі ч. 2 ст. 247, 280,281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, у порядку заочного розгляду. Розглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому 07.11.2007 виконкомом Преображенської сільської ради, Оріхівського району, Запорізької області, актовий запис № 55, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконкомом Преображенської сільської ради, Оріхівського району, Запорізької області (а.с. 10), який було розірвано на підставі заочного рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 06.02.2014. (а.с.12-13). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 14.08.2015 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №08 складений 12.02.2009 виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі: [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 11). Відповідно до копії виконавчого листа виданого 17.03.2014 Оріхівським районним судом Запорізької області, на підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 03.03.2014 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн., але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.14-15). 10.04.2015 заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, [PERSON] , [INFO] , позбавлений батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . (а.с. 16-18). Разом з тим, встановлено, що [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого 08.08.2015 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області. (а.с. 19). Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни, зокрема, його матеріального стану та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст. 192 СК України). Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 висловив правову позицію (з урахуванням відповідної редакції закону), згідно із якою СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України); ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням; з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки); отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст.182,183,184 СК України). Згідно з\~п.\~23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~розмір аліментів,\~визначений судовим\~рішенням або\~за домовленістю\~між батьками,\~суд може\~змінити за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~зв`язку\~зі зміною\~матеріального чи\~сімейного стану,\~погіршення чи\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них. При змінні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Тобто, зміна розміру аліментів, стягнутих раніше рішенням суду, із одночасною зміною способу стягнення аліментів зважаючи на конкретні обставини справи є допустимою, оскільки норми СК України імперативної заборони щодо цього не містять, а відповідне право сторони в такому спорі не може заперечуватися. Статтею 183 СК України, встановлено порядок визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, зокрема частиною першою визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом, а частиною п`ятою визначено, що стягнення аліментів на одну дитину відбувається у розмірі однієї чверті частки від заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. За таких умов, незмінну за способом визначення і незначну за розміром протягом тривалого часу матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дитини не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дитини. З часом відносний розмір такої матеріальної участі лише зменшується та перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. Враховуючи, що позивач просить змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 03.03.2014, оскільки встановлений розмір аліментів не відповідає мінімальним потребам дитини, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку, що вимоги щодо зміни розміру аліментів слід задовольнити, з грошової суми у розмірі 1200,00 грн. на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved