Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Представник заявника [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, яка обґрунтована тим, що [PERSON] народився в м. Суми 05.12.1965 року. 22.12.1981 року заявник був документована паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] , який був в подальшому втрачений, що призвело до неможливості своєчасно оформити паспорт громадянина України. Зазначає, що як на момент проголошення Україною незалежності 24.08.1991 року, так і на момент набрання чинності ЗУ «Про громадянство України» 13.11.1991 року [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У період з 09.02.1991 по 01.02.1992 [PERSON] безперервно працював у «Краснозвездинском рафзаводе», про що зазначено в трудовій книжці. Від встановлення факту постійного проживання на території України [PERSON] станом на 24.08.1991 залежить можливість реалізувати передбачене законом право заявника звернутись до ДМС із заявою про встановлення його належності до громадянства України, а згодом і отримати паспорт громадянина України. А тому просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року. У судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи\~Управління Державної міграційної служби України не заперечував проти заяви про встановлення факту проживання. Заслухавши пояснення заявника та його представника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з реалізацією права власності. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі\~Закону України «Про громадянство України»\~і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України»\~громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності\~Законом України «Про громадянство України»\~(13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Тобто, особи, які визначені у п. 1 ч. 1 цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, а зазначені у п. 2\~з 13 листопада 1991 року. Відповідно до пп. а п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень №215/2001, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в місті Суми, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданому 21.12.1965 року (а.с. 7). 22.12.1981 року [PERSON] був документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] , який був в подальшому втрачений, що підтверджується копією заяви про видачу паспорта (а.с. 8,9). Відповідно до копії форми «Б» поквартирної картки, що зберігається в ПРБП «Рембуд» [PERSON] , [INFO] , з 25.01.1991 по 15.10.1996 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно із копією довідки, виданої виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області №351 від 08.12.2023 [PERSON] , [INFO] , дійсно фактично проживає в [ADDRESS] , без реєстрації місця проживання (а.с. 22). З копії трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що з 09.02.1991 по 01.02.1992 він працював у «Краснозвездинском рафзаводе» (а.с. 13-21). На звернення представника заявника [PERSON] щодо документування паспортом громадянина України [PERSON] листом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області було рекомендовано звернутися до суду для встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року/13.11.1991 (а.с. 10-11). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її братом, вони проживали разом по [ADDRESS] , потім він отримав квартиру на [ADDRESS] , переїхав туди і проживав там. В подальшому [PERSON] розлучився з дружиною та жив у своїх батьків, а потім вже переїхав в с. Капітанівка, за межі території України не виїздив. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є знайомою [PERSON] . Зазначила, що заявник працював на заводі ім. Фрунзе, жив у м. Суми, був одружений та має двох дітей. В подальшому [PERSON] переїхав жити в село. Зазначила, що станом на 1991 рік він проживав в Україні. Підстав сумніватись у показах свідків у суду немає, так як вони не є суперечливими між собою і підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами в справі в їх сукупності. Встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України. Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved