Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

керівник Галицької окружної прокуратури м.Львова в інтересах держави звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення з [PERSON] на користь держави в особі Національної служби здоров`я України коштів, витрачених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення у розмірі 9526,05 гривень, а також стягнення з [PERSON] на користь держави в особі Львівської міської ради коштів, витрачених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення у розмірі 2241,73 гривень. Свої позовні\~вимоги обґрунтовує\~тим,\~що вироком\~Личаківського районного\~суду м.Львова\~від 15.11.2023\~року,\~відповідача [PERSON] \~визнано винним\~у вчиненні\~кримінального правопорушення,\~передбаченого ст.128\~КК України\~і призначено\~покарання у\~виді 150\~годин громадських\~робіт.\~Досудовим розслідуванням\~встановлено,\~що [PERSON] \~21.05.2022\~року близько\~12\~год.\~00\~хв.\~перебуваючи у\~приміщенні відділення\~ТОВ «Нова\~Пошта» №\~10,\~за адресою:\~м.Львів,\~вул.К.Левицького,7,\~усвідомлюючи протиправний\~характер свого\~діяння і\~не передбачаючи\~настання його\~суспільно небезпечних\~наслідків,\~хоча повинен\~був і\~міг їх\~передбачати,\~під час\~раптово виниклого\~словесного конфлікту\~з [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~наніс удар\~правою рукою\~в область\~лівого ока,\~внаслідок чого\~ [PERSON] \~впав на\~підлогу та\~отримав тілесні\~ушкодження у\~вигляді субкапітального\~перелому шийки\~правої стегнової\~кістки,\~що відноситься\~до середнього\~ступеня тяжкості\~тілесних ушкоджень\~за ознакою\~тривалого розладу\~здоров`я,\~а також\~синця на\~нижній повіці\~лівого ока\~та садна\~в проекції\~правого ліктьового\~суглоба,\~що відноситься\~до легкого\~тілесного ушкодження.\~Вказує,\~що факт\~отримання тілесних\~ушкоджень потерпілим\~ [PERSON] \~підтверджується випискою\~з медичної\~карти амбулаторного\~(стаціонарного)\~хворого №\~25411,\~висновком експерта\~№ 46/2022.\~У зв`язку\~з отриманими\~тілесними ушкодженнями,\~потерпілий [PERSON] \~змушений був\~звернутись для\~отримання медичної\~допомоги до\~КНП «Львівське\~територіальне медичне\~об`єднання «Багатопрофільна\~клінічна лікарня\~інтенсивних методів\~лікування та\~швидкої медичної\~допомоги»,\~а саме\~відокремленого підрозділу\~«Лікарня Святого\~Луки».\~Згідно акту\~відшкодування вартості\~медичних послуг\~Комунального некомерційного\~підприємства «1\~територіальне медичне\~об`єднання м.Львова»\~потерпілий [PERSON] ,\~1947\~року народження,\~з 21.05.2022\~року по\~30.05.2022\~року перебував\~на стаціонарному\~лікуванні у\~травматологічному відділенні\~ВП «Лікарня\~Святого Луки»\~КНП «1\~територіальне медичне\~об`єднання м.Львова»,\~загальна сума\~затрачених коштів\~на лікування\~потерпілого становила\~11767,78\~гривень.\~Відповідно до\~інформації КНП\~«Львівське територіальне\~медичне об`єднання\~«Багатопрофільна клінічна\~лікарня інтенсивних\~методів лікування\~та швидкої\~медичної допомоги»\~від 29.01.2024\~року,\~вищевказані кошти\~на даний\~час не\~відшкодовано.\~Вказує,\~що лікування\~пацієнта (потерпілого)\~ [PERSON] \~відбувалося за\~Програмою медичних\~гарантій по\~договору №\~1886-Е122-Р000,\~укладеному між\~КНП «1\~територіальне медичне\~об`єднання м.Львова»\~та Національною\~службою охорони\~здоров`я України.\~Вартість лікування\~пацієнта [PERSON] \~становить 11767,78\~гривень.\~За вказаний\~пролікований випадок\~КНП «1\~територіальне медичне\~об`єднання м.Львова»\~отримало від\~НСЗУ кошти\~у розмірі\~9526,05\~гривень.\~Таким чином,\~на день\~пред`явлення позову\~державному та\~місцевому бюджету\~не відшкодовано\~кошти у\~загальному розмірі\~11767,78\~гривень.\~Враховуючи,\~що ні Національною\~службою здоров`я\~України,\~ні Львівською\~міською радою не вжито заходів, в тому числі представницького характеру, претензійно-позовної роботи щодо відшкодування витрат, здійснених на лікування потерпілого, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, захисту інтересів державного та місцевого бюджету, а тому саме прокурор звертається з позовом в інтересах позивачів, для захисту інтересів держави. На підставі викладеного, просить позов задовольнити. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Позовна заява поступила до суду 27.05.2024 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 29.05.2024 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В силу вимог Закону та враховуючи ціну позову дана справа є малозначною і підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, а тому, відповідно до вимог частини третьої статті 279 ЦПК України суд не проводив підготовчого засідання. Перед тим як закінчити з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд надав можливість кожній із сторін висловити свою позицію та надати наявні у неї докази. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яку останній повторив в п.22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020 року), стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27.10.2016 року, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента. Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Розгляд справи проводився у відкритому судовому засіданні. Сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи. Відтак, суд у відповідності до вимог частини п`ятої статті 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу частин другої, третьої та четвертої статті 83 ЦПК України вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Суд у відповідності до вимог частини сьомої статті 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (частина третя статті 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Справа була призначена до судового розгляду на 27.06.2024 року та у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладено на 17.07.2024 року. Представник позивача - прокурор Вовк М.І. в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому, просить такий задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник позивача - Національної служби\~здоров`я України в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, при цьому, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задовольнити. Представник позивача - Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, при цьому, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задовольнити. Представник третьої особи - Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» (КНП «1 територіальне медичне об`єднання м.Львова» в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, при цьому, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи всіма можливими засобами, що підтверджується також судовими повістками, скерованими за місцем проживання останнього. Відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи те, що представник позивача не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу у відсутності відповідача та інших учасників справи, ухваливши заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача (прокурора), дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що вироком Личаківського районного суду м.Львова від 15.11.2023 року у справі № 463/3893/23, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт (а.с.8-9). Із змісту вказаного вироку та обвинувального акту вбачається, що [PERSON] 21.05.2022 року близько 12 год. 00 хв. перебуваючи у приміщенні відділення ТОВ «Нова Пошта» № 10, за адресою: м.Львів, вул.К.Левицького,7, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння і не передбачаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачати, під час раптово виниклого словесного конфлікту з [PERSON] , [INFO] , наніс останньому удар правою рукою в область лівого ока, внаслідок чого [PERSON] впав на підлогу та отримав тілесні ушкодження у вигляді субкапітального перелому шийки правої стегнової кістки, що відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, а також синця на нижній повіці лівого ока та садна в проекції правого ліктьового суглоба, що відноситься до легкого тілесного ушкодження (8-9, 13). Факт отримання тілесних ушкоджень потерпілим [PERSON] підтверджується висновком експерта Відділення СМЕ 2 при КНП «1-е територіальне медичне об`єднання м.Львова» № 46/2022 від 01.07.2022 року та випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] № 25411 від 29.05.2022 року, виданої КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», відокремленим підрозділом «Лікарня Святого Луки» (а.с.10-12). Згідно акту відшкодування вартості медичних послуг, загальна сума затрачених коштів на лікування потерпілого [PERSON] , 1947 року народження, який перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні ВП «Лікарня Святого Луки» КНП «1 територіальне медичне об`єднання м.Львова» з 21.05.2022 року по 30.05.2022 року становить 11767,78 гривень (а.с.17). Згідно відповіді КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» № 260201вих-11179 від 29.01.2024 року, кошти на відшкодування понесених витрат на лікування потерпілої особи [PERSON] станом на 25.01.2024 року не відшкодовано (а.с.19). Як вбачається з відповіді КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» № 260201вих-69028 від 15.05.2024 року лікування пацієнта [PERSON] відбувалося за Програмою медичних гарантій по договору № 1886-Е122-Р000, укладеному між КНП «1 територіальне медичне об`єднання м.Львова» та Національною службою охорони здоров`я України. Вартість лікування пацієнта [PERSON] становить 11767,78 гривень. За вказаний пролікований випадок КНП «1 територіальне медичне об`єднання м.Львова» отримало від Національної служби охорони здоров`я України кошти у розмірі 9526,05 гривень (а.с.30). Таким чином, станом на сьогоднішній день кошти державному та місцевому бюджету у загальному розмірі 11767,78 гривень не відшкодовано, претензійно-позовної роботи щодо відшкодування витрат, здійснених на лікування потерпілого Національною службою\~здоров`я України,\~Львівською міською\~радою не здійснено. Відповідно до вимог ст.131-1 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, у тому числі, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках, визначених законом. Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» є не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч.3 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Частиною 4 статті 56 ЦПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Згідно зі ст.89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування лікарні широкого профілю здійснюються за рахунок коштів місцевого та державного бюджету, а тому несплата коштів відповідачем суттєво зачіпає інтереси держави у зв`язку з недоотриманням коштів для фінансування закладів охорони здоров`я. Положеннями ст.1166 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що спричинили збиток. Питання відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, врегульовано ст.1206 ЦК України, Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Згідно з ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України (ч.3 ст.1206 ЦК України). За змістом наведеної норми матеріального права обов`язок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, покладається саме на винну особу, яка вчинила цей злочин, і заподіяла шкоду здоров`ю потерпілої, як умисними, так і необережними діями. Відповідно до ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором, а згідно ч.7 цієї статті, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Так, прокурор, звертаючись до суду із вказаним позовом відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ч.4 ст.56 ЦПК України, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Крім того, прокурор, обґрунтовуючи підстави для представництва в суді інтересів держави, зазначив, що впродовж тривалого часу ні комунальним закладом охорони здоров`я, ні розпорядником бюджетних коштів, ні органом місцевого самоврядування з моменту завершення лікування потерпілого не вживались заходи щодо стягнення в установленому порядку вказаних витрат, порушуються інтереси держави внаслідок ненадходження таких коштів до державного та міського бюджету, що є підставою для представництва прокурором цих інтересів у суді. У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що сам факт незвернення до суду міської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (Велика Палата Верховного Суду, постанова від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, у постанова від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18). Таким чином і в судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. Системне тлумачення ч.4 ст.56 ЦПК України й абзацу першого ч.4 ст.23 Закону дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Отже, підставою для представництв інтересів держави прокурором у справі є нездійснення комунальним закладом охорони здоров`я, розпорядником бюджетних коштів та органом місцевого самоврядування упродовж тривалого часу захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, а саме не звернення до суду з вимогами про відшкодування державі витрат лікувального закладу на амбулаторне (стаціонарне) лікування потерпілого [PERSON] від кримінального правопорушення. Таким чином, враховуючи викладені положення законодавства та встановлені обставини того, що витрати на лікування потерпілого [PERSON] від вчиненого відповідачем кримінального правопорушення у розмірі 11767,78 гривень, останнім у добровільному порядку не відшкодовані, то такі підлягають стягненню судовому порядку. Суд, відповідно до ст.89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий у розмірі 3028,0 гривень.

Outcome: approved