Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 11.03.2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду в системі «Електронний суд» з позовною заявою до [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав Заяву № б/н від 24.06.2011 року та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] було відкрито рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт та видано кредитну картку № [NUMBER] , зі строком дії до березня 2021 року. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 44000 грн. Після отримання картки відповідач здійснив її активацію, користувався карткою та отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Після спливу строку дії першої картки, відповідач для можливості користування рахунком отримав наступну картку № [NUMBER] зі строком дії до січня 2025 року. 29.04.2021 року відповідач у системі самообслуговування «Приват 24» за допомогою ОТР пароля, підписав заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджено інші суттєві умови користування кредитним рахунком, в тому числі щодо встановлення відсоткової ставки 42% річних. Окрім цього, [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту від 29.04.2021 року, в якому є інформація про відсоткові ставки по кредитуванню карткових рахунків. Банк виконав зобов`язання за договором, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором в межах кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов договору щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором, однак не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 25.02.2024 року утворилася заборгованість в сумі 51785 грн 78 коп, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 40369 грн 79 коп та заборгованості за простроченими процентами в розмірі 11415 грн 99 коп, яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Проте, представник за довіреністю №8458-К-О від 15.01.2024 року [PERSON] подав заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Просив долучити до матеріалів справи довідку про видані картки від 16.04.2024 року та довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки від 16.04.2024 року Позиція відповідача Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.03.2024 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09 год. 00 хв. 15.04.2024 року, який у зв`язку з неявкою всіх учасників справи відкладено до 09 год. 00 хв. 10.05.2024 року, а у подальшому до 11 год. 00 хв. 05.06.2024 року, за клопотанням представника позивача [PERSON] відкладено до 09 год. 30 хв. 26.06.2024 року, через перебування головуючого судді у щорічній основній оплачуваній відпустці відкладено до 09 год. 00 хв. 17.07.2024 року. 17.07.2024 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Між сторонами виникли правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами\~Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з чим уклав договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на картковий рахунок (кредитну картку), який у подальшому було збільшено до 44000 грн. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач [PERSON] згоден з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з чим на підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 змінено тип та найменування позивача, про що зазначено в його Статуті. 29.04.2021 року [PERSON] у системі самообслуговування «Приват 24» за допомогою ОТР пароля, підписав заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту, на підставі яких погоджено інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Згідно п. 1.3 заяви встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 42% річних. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме випустив платіжну картку та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позивач зазначає, що на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк», що стало приводом для звернення до суду з вказаним позовом. АТ КБ\~«ПриватБанк» обґрунтовувало\~свій позов\~у частині\~стягнення тіла\~кредиту та\~процентів тим,\~що між\~сторонами був\~укладений кредитний\~договір,\~за умовами\~якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, останній не виконував зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «ПриватБанк» надало суду: анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 24.06.2011 року; заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 29.04.2021 року, паспорт споживчого кредиту від 29.04.2021 року, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості за договором б/н від 24.06.2011 року станом на 31.08.2019 року, розрахунок заборгованості за договором б/н від 24.06.2011 року станом на 25.02.2024 року, виписку за договором №б/н за період з 31.03.2017 року по 27.02.2024 року; довідку про видані картки від 16.04.2024 року; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки від 16.04.2024 року. Докази у справі достовірно вказують на те, що АТ КБ «ПриватБанк» відкрило на ім`я відповідача [PERSON] картковий рахунок, видало кредитну картку, на яку в подальшому перераховані кредитні кошти. Відповідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 16.04.2024 року [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 24.06.2011 року отримав кредитну картку 31.03.2017 року №4149439100124415 строком дії до березня 2021 року, 29.04.2021 року - кредитну картку № [NUMBER] строком дії до січня 2025 року. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] № [NUMBER] відбувалась зміна кредитного ліміту, а саме: 13.06.2017 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 17000 грн, 13.10.2017 року збільшено кредитний ліміт до 19000 грн; 13.06.2019 року збільшено кредитний ліміт до 27000 грн; 27.11.2019 року збільшено кредитний ліміт до 32000 грн, 22.01.2020 року збільшено кредитний ліміт до 39000 грн, 18.06.2021 року збільшено кредитний ліміт до 44000 грн, 04.04.2023 року зменшено кредитний ліміт до 44000 грн, 17.04.2023 року зменшено кредитний ліміт до 43816,80 грн, 28.04.2023 року зменшено кредитний ліміт до 43813,93 грн, 09.05.2023 року зменшено кредитний ліміт до 43070 грн, 19.06.2023 року зменшено кредитний ліміт до 42520 грн, 29.06.2023 року ззменшено кредитний ліміт до 42481,82 грн, 10.07.2023 року зменшено кредитний ліміт до 41804,60 грн, 17.07.2023 року зменшено кредитний ліміт до 41804,60 грн, 24.07.2023 року зменшено кредитний ліміт до 41804,60 грн, 31.07.2023 року зменшено кредитний ліміт до 41800 грн, 08.09.2023 року зменшено кредитний ліміт до 41800 грн, 20.09.2023 року зменшено кредитний ліміт до 41800 грн, 03.10.2023 року зменшено кредитний ліміт до 0 грн. З виписки за договором №б/н за період з 31.03.2017 року по 27.02.2024 року вбачається, що станом на 27.02.2024 року відповідач [PERSON] отримуваа кредитні кошти та користувався ними. Згідно наданого\~позивачем розрахунку\~заборгованості за\~договором №б/н\~від 24.06.2011\~року станом\~на 25.02.2024 року існує заборгованість в сумі 51785 грн 78 коп, з яких: 40369 грн 79 коп\~- заборгованість за тілом кредита, 11415 грн 99 коп - заборгованість за простроченими процентами. Застосовані норми права Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч. 1\~ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Мотиви та висновки суду З`ясувавши думку представника позивача, викладену у позовній заяві, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на наступне. З наданих та досліджених судом доказів вбачається, що 24.06.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Окрім цього, судом також встановлено, що у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 24.06.2011 року, та заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 29.04.2021 року сторонами узгоджено вид кредиту, бажаний кредитний ліміт, розмір процентів за користування кредитними коштами, що підтверджується підписом [PERSON] у вищезазначених документах. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. Відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). Згідно\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки [PERSON] не виконав зобов`язання по поверненню кредиту, порушив умови договору, утворилась заборгованість в сумі 51785 грн 78 коп, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 40369 грн 79 коп та заборгованості за простроченими процентами в розмірі 11415 грн 99 коп. При цьому суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не подано. \~ \~ \~ \~Протягом розгляду цивільної справи відповідач [PERSON] , з огляду на вимоги ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеними договорами, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в сумі 51785 грн 78 коп. Судові витрати Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. А тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2422 грн 40 коп.

Outcome: approved