Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Незамай А.Д. в інтересах позивача засобами поштового зв`язку 27.12.2023 звернулась до суду із зазначеним позовом, за змістом позовної заяви просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість у сумі 153 887,50 гривень, а саме: за кредитним договором (договором позики) №0958626284 від 02.09.2021 у сумі 149\~137,50 гривень, яка складається з основної суми боргу 15 000,00 гривень, відсотків 134 137,50 гривень; за кредитним договором (договором позики) №00290-01/2022 від 01.01.2022 у сумі 4\~750,00 гривень, яка складається з основної суми боргу 2\~000,00 гривень, відсотків 2\~750,00 гривень. За змістом позову, 02.09.2021 між [PERSON] та ТОВ «ІНФІНАНС» укладено Договір позики №0958626284 від 02.09.2021. Зазначений договір підписаний шляхом підписання акцепту оферти від 02.09.2021 на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та отримання кредиту згідно заявки-анкети, надано згоду на використання при укладанні договору одноразового ідентифікатора в якості аналогу власноручного підпису відповідача. Істотні умови договору відповідно до ст.638 ЦК України узгоджені сторонами вказаного правочину. Інші умови викладені у правилах, з якими ознайомився позичальник до укладення договору, які є невід`ємною частиною договору (оферти та акцептц оферти). Дані правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.641,644 ЦК України, застосовуються в разі подання позичальником заявки на сайті на отримання позики та вчинення інших дій відповідно до правил. Електронний договір укладається на сайті ТОВ «ІНФІНАНС» з використанням ІТС. Позивач зазначає, що, акцептуючи оферту, позичальник підтвердив, що уклав договір на сприятливих для себе умовах, з отриманням повної інформації від товариства, достатньобо необхідною для прийняття рішення щодо укладання договору, що відповідає його внутрішній волі. 24.11.2022 на підставі Договору факторингу №24/11-22/2, укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за сумою основного зобов`язання, плату за кредитом (за управління кредитом, за процентною ставкою), пеню та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перехід права вимоги відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2. Так, відповідно до Реєстру Боржників від 24.11.2022 до вказаного договору, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 149\~137,50 гривень, з яких: ??15 000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 134 137,50 гривень - сума заборгованості за щомісячними відсотками. Повідомлення боржників про відступлення права грошової вимоги згідно з п. 1.3 Договору факторингу є зобов`язанням ТОВ «ІНФІНАНС», яке має бути виконано протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги. Крім того, позивач наголошує, що в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки позивача та зараховані на погашення боргу. Проте, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, що зумовило виникнення вказаної заборгованості. За змістом позовної заяви, з 24.11.2022 нарахування штрафних санкцій позивачем відповідачу не здійснювалось. Крім того, 01.01.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладено кредитний договір №00290-01/2022, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що надісланий на мобільний телефон відповідача (п.7 кредитного договору). Згідно з пп.1.1 п.договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі, на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. За змістом пп. 1.7 п.1 договору клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пп.2.3 п.2 договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів за користування кредитом, проценти нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування та сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Згідно з пп.1.6 п.1 договору невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови користування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 21.09.2022 на підставі Договору факторингу №21092022, укладеного між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору за плату належні йому Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за сумою основного зобов`язання, плату за кредитом (за управління кредитом, за процентною ставкою), пеню та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перехід права вимоги відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2. Так, відповідно до Реєстру Боржників від 21.09.2022 до вказаного договору, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 4\~750,00 гривень, з яких: 2 000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2\~750,00 гривень - сума заборгованості за відсотками. Повідомлення боржників про відступлення права грошової вимоги згідно з п. 1.3 Договору факторингу є зобов`язанням ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», яке має бути виконано протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги. Позивач також наголошує, що в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки позивача та зараховані на погашення боргу. Проте, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, що зумовило виникнення вказаної заборгованості. За змістом позовної заяви, з 21.09.2022 нарахування штрафних санкцій позивачем відповідачу не здійснювалось. На підставі наведеного, із посиланням на ст. 205, 207, 512, 514, 525, 526, 530, 549, 599, 610-612, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 639, 641, 642, 1048, 1050, 1054, 1056-1, 1082 ЦК України, положення Закону України «Про електронну комерцію», наголошуючи, що з моменту отримання (прийняття) позивачем права вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами, відповідач заборгованість за кредитним договором в позасудовому порядку не сплатив, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги відповідно до наведеного розрахунку. Ухвалою судді від 11.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, за змістом позовної заяви просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, викликався до суду завчасно, зокрема, за адресою підтвердженої реєстрації (на запит суду) засобами поштового зв`язку та шляхом смс-інформування. Копія ухвали суду від 11.01.2024 із копією позовної заяви та доданими документами отримана відповідачем 29.03.2024 при зверненні до суду із заявою про ознайомлення із матеріалами цивільної справи. 15.04.2024 (з урахуванням вихідних днів та положень ЦПК України щодо визначення процесуальних строків відповідно до ст.120, 123, 124 ЦПК України) до справи надійшов відзив на позовну заяву. Доказів належного надіслання відзиву позивачу на виконання ч.4 ст.178 ЦПК України стороною відповідача не надано. Наявний скриншот не є належним доказом відправлення. Разом з цим, до справи 22.04.2024 подано відповідь на відзив, в якому підтверджено отримання стороною позивача відзиву, відповідно, суд дійшов висновку про виконання відповідачем свого процесуального обов`язку відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України. Згідно з відзивом відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову, вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Відповідач вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на припущеннях позивача, без врахування всіх суттєвих обставин, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору між сторонами. Також відповідач наголошує, що не визнає розрахунок заборгованості, виконаний первісними кредиторами. Нарахування відсотків відбувалося поза межами строків, на який надано кредит, що є протиправним. В порушення ст.1082 ЦК України та умов договорів факторингу відповідач не був обізнаний із відступленням права вимоги за договорами позики. Разом з цим, відповідно до паспорту споживчого кредиту від 02.09.2021 сума кредиту 15\~000 гривень, строк кредитування 30 днів, відсоткова ставка 1,75% на день, тобто, 638,75% річних. Відсоткова ставка, виходячи з якої здійснено розрахунок суми заборгованості, у наданому стороною позивача розрахунку не наведена. Також відповідач наголошує, що строк кредитування за другим договором на суму 2\~000 гривень дорівнює 7 днів, розрахунок є незрозумілим. Враховуючи ту обставину, що позивачем не доведено існування заборгованості, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. За результатами розгляду заяви, доданої до відзиву, про витребування доказів, з урахуванням змісту ст.182-183 ЦПК України, суд ухвалив повернути її без розгляду на виконання приписів ч.4 ст.183 ЦПК України. Так, за змістом ч.1,2 ст.182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема, підстави заяви (клопотання, заперечення) . Вказаним положенням заява не відповідає, що зумовлює її повернення без розгляду. Разом з цим, зазначене не перешкоджає розгляду справи з урахуванням того, що ч.2 ст.81 ЦПК України врегульовано, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з відповіддю на відзив, яка подана 22.04.2024, окрім дублювання нормативних положень, на застосовності яких вже наголошено представником позивача у позовній заяві, представниця позивача [PERSON] зауважує на особливостях електронних договорів, алгоритмі їх укладення. Щодо кредитного договору, укладеного 02.09.2021, у відповіді на відзив зауважено, що у п. 7.7 Правил, які є частиною договору, сторони погодили, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений в договорі фінансового кредиту або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом. На підтвердженя вимог про стягнення заборгованості з відповідача за результатами витребування доказів у первісного кредитора стороною позивача долучено до відповіді на відзив розрахунок заборгованості за кредитним договором №0958626284 та квитанцію про сплату №106300938 від 02.09.2021, які вже були додані до позовної заяви. Щодо кредитного договору від 01.01.2022, представник позивача наголошує із посиланням на п. 1.3, 4.3 договору №00290-01/2022, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. У разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 договору (до 07.01.2022) та/або в додатках до цього договору, проценти, передбачені в п.1.3 договору продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. На підтвердження вимог про стягнення заборгованості з відповідача за результатами витребування доказів у первісного кредитора стороною позивача долучено до відповіді на відзив розрахунок заборгованості за кредитним договором №00290-01/2022 та інформаційну довідку, що вже раніше додані до позовної заяви. Представник позивача наголошує, що, враховуючи ознайомлення відповідача із умовами кредитування, він, акцептуючи договір, погодився на зазначені умови пролонгації щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами у випадку допущення прострочень з боку позичальника з повернення кредиту. Разом з цим, відповідальність відповідно до ст.625 ЦК України умовами договорів не передбачена, нарахування процентів здійснювались лише первісними кредиторами. Крім того, у відповіді на відзив представниця позивача зазначила, що просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань, зустрічної позовної заяви у даній справі не подано. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Підстав для відкладення розгляду та/або оголошення перерви відповідно до приписів ст.223, 240 ЦПК України судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи із наявними письмовими доказами на підтвердження вимог позивача, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку із таким. 02.09.2021 [PERSON] уклав із ТОВ «ІНФІНАНС» договір позики №0958626284 від 02.09.2021. Зазначений договір підписаний шляхом підписання акцепту оферти від 02.09.2021 на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та отримання кредиту згідно заявки-анкети, надано згоду на використання при укладанні договору одноразового ідентифікатора в якості аналогу власноручного підпису відповідача. До позовної заяви надано паспорт споживчого кредиту, за змістом якого сума кредиту 15\~000 гривень, строк кредитування 30 календарних днів, процентна ставка 638,75 річних (1,75% на день в період дії акційної пропозиції), реальна річна процентна ставка 16\~873,96%. Дата надання інформації 02.09.2021, графа про те, що вона зберігає чинність до ___ - не заповнена. Паспорт містить дані про підпис сторонами за допомогою ЕЦП від імені [PERSON] та [PERSON] . За змістом акцепту оферти максимальна річна відсоткова ставка 1\~277,5% застосовується за умови неналежного виконання умов договору або скасування програми лояльності. Зміст оферти та акцепту узгоджуються між собою. Звертає на себе увагу й та обставина, що відповідно до заявки-анкети на отримання кредиту №3799809 від 02.09.2021, назва контрагента відповідача ФОП « [PERSON] », а саме надавача послуг, а не ТОВ «ІНФІНАНС». Позивачем також додано у додатках до позовної заяви довідку про ідентифікацію [PERSON] із зазначенням його одноразового ідентифікатора, часу його відправлення та номером мобільного телефона, на який здійснено відправлення ЕЦП. 24.11.2022 на підставі Договору факторингу №24/11-22/2, укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Первісний кредитор (Клієнт) передає (відступає) Новому кредитору (Фактору) свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває (приймає) Права вимоги Первісного кредитора до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за сумою основного зобов`язання, плату за кредитом (за управління кредитом, за процентною ставкою), пеню та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перехід права вимоги відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2 (розділ 1 договору). Копія зазначеного акта наявна у матеріалах справи. Графа щодо загальної суми заборгованості (п.2 акта) не заповнена. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників від 24.11.2022 до вказаного договору, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 149\~137,50 гривень, з яких: ??15 000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 134 137,50 гривень - сума заборгованості за щомісячними відсотками. Витяг сформований представником позивача, номер боржника у витягу не зазначений відповідно до змісту реєстру. Повідомлення боржників про відступлення права грошової вимоги згідно з п. 1.3 Договору факторингу є зобов`язанням ТОВ «ІНФІНАНС», яке має бути виконано протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги. Відповідні докази повідомлення до справи не долучені. Щодо кредитного договору, укладеного 02.09.2021, у відповіді на відзив зауважено, що у п. 7.7 Правил, які є частиною договору, сторони погодили, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений в договорі фінансового кредиту або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом. Проте, наявні оферта та акцепт зміст п. 7.7 не містять. Згідно з наявним розрахунком, доданим до відповіді на відзив, до договору від 02.09.2021, боржник [PERSON] , в період з 02.09.2021 (дата видачі кредиту у сумі 15\~000,00 гривень) по 03.11.2022 нараховано відсотки у сумі 134\~137,50 гривень, виходячи із нарахування (без зазначення відсоткової ставки) в період з 03.11.2022 по 02.10.2021 по 262,50 гривень щоденно, а з 03.10.2021 по 23.02.2022 по 525,00 гривень щоденно, з 26.04.2022 по 24.11.2022 по 262,50 гривень щоденно. Розрахунок засвідчений представником позивача, не містить належних та допустимих даних про особу, що його здійснило та дату здійснення. Примітка про засвідчення розрахунку одноразовим ідентифікатором директора ТОВ «ІНФІНАНС» О.Балабка не дозволяє суду пересвідчитись в достовірності відомостей. Квитанція №106300938 від 02.09.2021 містить відомості про зарахування 15\~000,00 гривень за реквізитами одержувача ТОВ «ІНФІНАНС», час операції 02.09.2021 о 15-26 годині, проте, суд не може за результатами дослідження цього доказу дійти висновку про зарахування вказаної суми коштів саме на рахунок відповідача, а також ту обставину, що картка [NUMBER] відкрита саме на ім`я [PERSON] . Звертає на себе увагу й та обставина, що до суду надано засвідчену представником позивавача копію квитанції, а на самій квитанції міститься зображення печатки ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Крім того, відповідно до наявних матеріалів справи, 01.01.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладено кредитний договір №00290-01/2022, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що надісланий на мобільний телефон відповідача (п.7 кредитного договору). Згідно з пп.1.1 п.договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі, на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Зміст п.1.7 та п.2.3 договору різниться із обґрунтуванням, викладеним у позовній заяві. Так, згідно з пп.1.7 п.1 договору невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства. За змістом п. 1.3, 4.3 договору №00290-01/2022 за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. У разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 договору (до 07.01.2022) та/або в додатках до цього договору, проценти, передбачені в п.1.3 договору продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. У додатку №1 до договору наведений графік платежів, крім того, судом досліджено паспорт кредиту, який містить основні умови кредитування, інформацію про сторони, їх дані. Згідно з наявним розрахунком, доданим до відповіді на відзив, до договору від 01.01.2022, боржник [PERSON] , в період з 01.01.2022 (дата видачі кредиту у сумі 2\~000 гривень) по 07.01.2022 нараховано відсотки у сумах: 50, 100, 150, 200, 250, 300 та 350 гривень щоденно. З 08.01.2022 прострочені відсотки щодня збільшуються на 50 гривень та станом на 24.02.2022 становлять 2\~750,00 гривень, після чого нарахування не здійснюються. Розрахунок також засвідчений представником позивача, не містить належних та допустимих даних про джерело вказаних у розрахунку відомостей, особу, що здійснювало нарахування та дату розрахунку. Довідка на бланку Ipay.UA (ТОВ «Універсальний дата центр» за вих.№2919_231213153549 від 13.12.2023 на ім`я ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» (що не узгоджується із поясненнями представника позивача щодо витребування доказів в контексті підготовки відповіді на відзив) містить дані про те, що між підприємствами укладено договір на переказ коштів від 15.09.2020, відповідно до якого успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта (без зазначення П.І.Б., із вказівкою на реквізити [NUMBER] , 01.01.2022 о 16-35 годині на суму 2\~000 гривень, призначення платежу: зарахування 2\~000 грн на картку [NUMBER] . Довідка надана у засвідченій представником позивача копії. 21.09.2022 на підставі Договору факторингу №21092022, укладеного між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Первісний кредитор (Клієнт) передає (відступає) Новому кредитору (Фактору) за плату належні йому Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за сумою основного зобов`язання, плату за кредитом (за управління кредитом, за процентною ставкою), пеню та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перехід права вимоги відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2. Копія зазначеного акта наявна у матеріалах справи. Графа щодо загальної суми заборгованості (п.2 акта) не заповнена. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників від 21.09.2022 до вказаного договору, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 4\~750,00 гривень, з яких: 2 000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2\~750,00 гривень - сума заборгованості за відсотками. Витяг сформований представником позивача, номер боржника у витягу не зазначений відповідно до змісту реєстру. Повідомлення боржників про відступлення права грошової вимоги згідно з п. 1.3 Договору факторингу є зобов`язанням ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», яке має бути виконано протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги. Суд окремо наголошує, що обидва договори факторингу надані до позовної заяви у неповному обсязі, тобто, їх детальний зміст, виключний перелік прав та обов`язків сторін, відповідальності, до відома суду не доведено. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Загальні вимоги до доказів врегульовані ст.77-80 ЦПК України, а положеннями ч.1,6 ст.81 ЦПК України чітко врегульовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Слід наголосити, що відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з таких норм чинного законодавства. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, ст. 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України) та положення Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За змістом ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, спірні кредитні договори укладено в електронній формі, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.1,2 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Главою 73 розділу І книги 5 ЦК України врегульовує положення, що стосуються договору факторингу. Так, згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові у справі відсутнє (щодо обох договорів), хоча на виконання умов договорів факторингу могло бути витребувано клієнтом. Разом з цим, виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Такі відомості стороною відповідача не надані. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 667/11010/14-ц (провадження № 61-10349св18). Враховуючи зміст ст.633, 634 ЦК України, суд виходить з того, що споживач фінансових послуг лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Оскільки такі умови договорів приєднання розробляються надавачами певних фінансових, зокрема, банківських послуг, відповідно, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим має бути підтверджено, що на час укладення відповідного договору та під час його виконання діють певні вимоги у визначеній редакції. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, за нормою ч.1 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Проте, судом встановлено, що належних та достовірних доказів ані видачі кредитних коштів у спосіб їх перерахування на рахунок позичальника, ані відступлення права грошової вимоги до [PERSON] на користь позивача суду не надано, із врахуванням проаналізованих вище судом доказів та неналежного підтвердження включення відповідача, як позичальника за кредитним договором, до реєстру боржників. Не підтверджено належними та допустимими доказами (зокрема, платіжними документами від імені первісного кредитора саме на користь відповідача) розміру грошових коштів, переданих (перерахованих) в рахунок виконання зобов`язання первісними кредиторами на користь [PERSON] та сум, нарахованих в якості відсотків. Ч.1 ст.229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст.129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. З урахуванням наведеного, оскільки належне виконання зобов`язань первісними кредиторами, а також відступлення прав вимоги первісними кредиторами на користь позивача у цій справі не доведено, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. За приписами ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду у сумі 2\~684,00 гривень, слід залишити за позивачем. Докази понесення позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребування доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, у сумі 1\~342,00 гривень матеріали справи не містять. Проте, відповідно до змісту ч.2 ст.140 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Outcome: dismissed