Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 22.02.2020 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви анкети до договору про надання банківських послуг. Банки виконав свої зобов`язання шляхом відкриття поточного рахунку з встановленим кредитним лімітом у 60\~000 грн., відповідач своїх зобов`язань зі своєчасного повернення коштів не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за тілом кредиту в сумі 66417,37 грн. Просить стягнути вказану суму. Ухвалою суду від 16.05.2024 відкрито спрощене провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав. Зазначив, що позивачем не надано доказів укладення з відповідачем кредитного договору. Надані позивачем умови і правила надання споживчого кредиту не можна розцінювати як стандартну форму кредитного договору. Матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу вимоги про дострокове повернення кредиту. Позивачем не доведено повноваження особи, яка від імені банку підписала анкету заяву, не надано таблиці вартості кредиту або паспорту кредиту, який би був підписаний відповідачем. Банк не має законних підстав для генерації електронного цифрового підпису, оскільки відсутній у переліку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг. Банком за рахунок кредиту було погашено відсотки на суми, визначені у 10 колонці розрахунку, таким чином самостійно збільшено тіло кредиту на 38\~919,93 грн. за рахунок нарахованих відсотків, погашення яких відбулось за рахунок тіла кредиту. Із вказаного розрахунку неможливо достовірно встановити суму заборгованості, яка підлягає стягненню. Відповідно до наданого позивачем розрахунку (15 колонка) відповідач сплатив на користь банку 68\~634,41 грн. Позивач зазначає про отримання відповідачем 60\~000 грн. кредитних коштів. Просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що у підписаній анкеті заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документі. Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами та таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів. Використання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою. Відповідно до виписки про рух коштів заборгованість відповідача складає 66\~417,37 грн, яка складається з повністю використаного кредитного ліміту 59\~314,00 грн. та суми овердрафту -7103,37 грн. Відповідно до виписки про рух коштів за весь час користування боржником було проведено витрат по картці на суму 163\~848,71 грн., поповнень на суму 97\~431,34 грн. У запереченнях відповідач вказував, що доводи позивача є необгрунтованими. У судове засідання представники сторін не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи без її участі не подавала. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 22.02.2020 відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с. 12). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 66\~417,37 грн. грн. за тілом кредиту станом на 03.04.2024. З наданого розрахунку вбачається та не заперечується відповідачем, що він користувався кредитними коштами та періодично здійснював платежі на погашення заборгованості. Позивачем ці платежі зараховувались у рахунок погашення заборгованості як за тілом, так і за відсотками за користування кредитом. (а.с. 7-11). Відповідно до наданої виписки за особовим рахунком станом на 03.04.2024 обліковується заборгованість в сумі 66\~417,37 грн., за період з 22.02.2020 по 03.04.2024 було здійснено зарахувань на суму 97\~431,34 грн., сума витрат за цей період з 163\~848,71 грн. Відповідно до частин 1 і 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України). Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, ч. 2 ст. 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику умови кредитного договору решта складових кредитної угоди не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Встановлені судом обставини свідчать, що між сторонами дійсно виникли правовідносини позики і письмовими доказами у справі доведено, що позичальниця всього користувалася кредитними коштами позивача. Разом з тим, суд вважає безпідставними доводи позивача щодо того, що надані до суду Умови і правила надання банківських послуг складають між сторонами Договір про надання банківських послуг, оскільки суду не доведено що саме був ознайомлений відповідач, підписуючи Анкету-заяву, суду не надано доказів, які б фіксували дату ознайомлення і погодження позичальника із запропонованими у цьому документ умовами кредитування. Відповідно до визначень, що містяться в ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»: електронна комерція відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За положеннями ст. 12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Проте, надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, не підписані відповідачем відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відтак, за відсутності в укладеному кредитному договорі умов щодо обов`язку сплати і розміру процентів за використання кредитних коштів, відповідальності за прострочення повернення боргу, законних підстав для нарахування процентів за користування кредитом позивач не мав. Таким чином, суми надходжень від позичальника, які банком були безпідставно розподілені на погашення відсотків, мали зараховуватись лише на погашення тіла кредиту. Як вбачається з розрахунку заборгованості банком було самостійно збільшено тіло кредиту за рахунок погашених відсотків. З розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що у період з 22.02.2020 по 03.04.2024 відповідач активно користувався кредитними коштами та періодично здійснював платежі на погашення заборгованості. Позивачем ці платежі зараховувались у рахунок погашення заборгованості як за тілом, так і за відсотками за користування кредитом. З виписки по особовому рахунку вбачається, що у спірному періоді відповідачем використано коштів банку у загальному розмірі 121568,53 грн., поповнено рахунок на загальну суму 97\~431,34 грн. При цьому суми надходжень від позичальника мали зараховуватись лише на погашення тіла кредиту. Беручи до уваги, що позивачем у рахунок погашення боргу за відсотками зараховано сплачені відповідачем кошти, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором у розмірі 24137,19 грн. як різниця між використаними (121568,53 грн.) та повернутими (97\~431,34 грн. ) коштами. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове (на 36,34%) задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1100,43 грн. пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial