Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист\~прав споживача\~шляхом стягнення\~пені за\~прострочення виконання\~договірних зобов`язань\~ повернення\~забезпечувального платежупосилаючись на те, що 13 березня 2017 року між ним та ТзОВ «МС Імперіал Буд» було укладено попередній договір №234, за умовами якого відповідач зобов`язується продати позивачу, а позивач зобов`язується купити в термін до кінця першого кварталу 2019 року квартиру [ADDRESS] , загальною площею 68,70 кв.м., в тому числі житловою площею 37,36 кв.м. на умовах, що визначені попереднім договором та укладенням у майбутньому договору купівлі-продажу. Строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до кінця IV кварталу 2018 року. Позивач на забезпечення виконання зобов`язання за цим Договором сплачує відповідачу платіж у розмірі 954930 гривень. Забезпечувальний платіж не є авансом чи поворотною фінансовою допомогою. Оплата забезпечувального платежу проводиться шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок відповідача, вказаний у реквізитах цього договору в строк до 18.03.2018 року. У випадку порушення Стороною-1 терміну повернення грошових коштів, встановленого п. 10 даного договору, Сторона-1 сплачує Стороні-2 (на його вимогу) пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення. У випадку, якщо прострочення платежу перевищить 30 календарних днів, Сторона-1 (додатково до пені) сплачує Стороні-2 (на його вимогу) штраф у розмірі 3% від суми заборгованості. Договір №234 було підписано та скріплено відбитком печатки Відповідача, підписом уповноваженої особи Відповідача, а також власноручно та особисто Позивачем, після перевірки всіх необхідних для підтвердження повноважень документів, перевірки та ідентифікації сторін та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Половинською О.Б. Чернівецького міського нотаріального округу на нотаріальному бланку НВО 553369. Вказав, що він, як споживач будівельних послуг, в повному обсязі та своєчасно виконав всі свої зобов`язання відповідно умов Попереднього Договору №234 від 13 березня 2017 р. Натомість «МС ІМПЕРІАЛ БУД» свої зобов`язання з 01 січня 2019 р. по вказаному цивільно-правовому договору своєчасно та в повному обсязі не виконує, а саме: спірний нерухомий об`єкт відповідач йому не передав та в експлуатацію не здав; належні та відповідні правовстановлюючі документи не отримав та не оформив; не вчиняє усі належні дії для належного виконання будівельних робіт за адресою, зазначеною у договорі, та умисно його не виконує. А тому просив стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 146225 грн. 89 коп. за період з 25 жовтня 2023 року по 25 квітня 2024 року, а також всі судові витрати по справі. Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 травня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі. Надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав клопотання, у якому просив справу розглянути без його участі на підставі наявних у матеріалах справи документів. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши письмові докази справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини (пункт перший частини другої статті 11 ЦК України). Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно з статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ними кола відносин. Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлено, що 13 березня 2017 року між ТзОВ «МС Імперіал Буд» (Сторона 1) та [PERSON] (Сторона 2) було укладено попередній договір №А_234 (а.с., відповідно до умов якого ТзОВ «МС Імперіал Буд» зобов`язується продати [PERSON] , а [PERSON] зобов`язується купити в термін до кінця І кварталу 2019 року квартиру [ADDRESS] , загальною площею 68,70 кв.м., в тому числі житловою площею 37,36 кв.м., згідно умов, що визначені даним попереднім договором та укладеним у майбутньому договором купівлі-продажу. Строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до кінця IV кварталу 2018 року. Сторона 1 має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, цей факт не буде вважатися порушенням умов договору. Пунктом 1.1. вказаного договору визначено, що сторона 1 зобов`язується оформити на своє ім`я правовстановлюючі документи та зареєструвати право власності на об`єкт нерухомості до моменту укладення договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості. Сторони домовилися про істотні умови основного договору купівлі-продажу квартири: об`єкт продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 68,70 кв.м. (пункт 2). [PERSON] зобов`язується сплатити стороні, на момент підписання основного договору, до моменту його нотаріального посвідчення, повну вартість об`єкта нерухомості, що орієнтовано складає 95 4930 гривень (п.2.2 Договору). В якості оплати за об`єкт нерухомості квартири буде зараховуватись забезпечувальний платіж, здійснений стороною 2 відповідно до п.4 попереднього договору (п.2.5 Договору). Сторона 2 на забезпечення виконання зобов`язання за цим договором сплачує стороні-1 забезпечувальний платіж у розмірі 954930 грн. 00 коп. Забезпечувальний платіж не є авансом чи поворотною фінансовою допомогою. Сторони встановили, що передбачені в цьому пункті забезпечувальні платежі є «іншим видом забезпечення виконання зобов`язання» згідно ст.546 ЦК України та не є неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (п.4 Договору). Відповідно до п.10 зазначеного договору забезпечувальний платіж повертається СТОРОНОЮ-1 СТОРОНІ-2 шляхом перерахування грошових коштів на рахунок останнього у банківській установі у випадку, якщо Основний договір не буде укладений у зв`язку з неможливістю виконання СТОРОНОЮ-1 зобов`язання, передбаченого п.1 цього Попереднього договору або відмовою СТОРОНИ - 1 від укладення Основного договору з інших причин, незалежних від СТОРОНИ - 1. При цьому, СТОРОНА - 1 зобов`язується повернути забезпечувальний платіж СТОРОНІ - 2 протягом 30-ти (тридцяти) банківських днів, з моменту спливу терміну, вказаною у пункті 1 цього попереднього договору. Відповідно до п.11 У випадку порушення Стороною -1 терміну повернення грошових коштів, встановлених у п.10 даного договору, Сторона -1 сплачує Стороні 2( на його вимогу) пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення. У випадку якщо прострочення платежу перевищить 30 календарних днів, Сторона-1 сплачує Стороні-2 штраф у розмірі 3% від суми заборгованості. Вказаний договір було нотаріально засвідчено приватним нотаріусом Половинською О.Б. Тобто за формою і змістом укладений між сторонами договір є угодою про послугу з будівництва житла. Вказаний договір є змішаним і містить в собі, в тому числі, елементи договору підряду. Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частиною першою статті 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються в договорі підряду. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 15.09.2022 року по справі №727/40/22, яка набрала законної сили, було скасовано рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 червня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» на користь [PERSON] пені за попереднім договором № 234 від 17 березня 2017 року. Позов в цій частині задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» на користь [PERSON] 300 000 (триста тисяч) гривень пені за попереднім договором № 234 від 17 березня 2017 року за прострочення виконання зобов`язання. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Частиною 5 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. У відзиві представник відповідача посилається на те, що між сторонами 13.03.2017 року було укладено саме Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, який не містить жодних елементів Договору підряду і не може вважатись договором надання послуги чи робіт. За правилами частин четвертої, сьомої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначено, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Отже, не підлягають доказуванню у даній справі наступні обставини, встановлені Чернівецьким апеляційним судом у постанові від 15.09.2022 року по справі №727/40/22: за формою і змістом укладений між сторонами договір №А_234 від 13 березня 2017 року в частині його умов щодо купівлі-продажу квартири [ADDRESS] є угодою про послугу з будівництва житла; вказаний договір є змішаним і містить в собі, в тому числі, елементи договору підряду; [PERSON] виконав умови договору, повністю вніс обумовлену в договорі суму, а ТзОВ «МС Імперіал Буд» допустило істотне порушення умов договору і не забезпечило отримання позивачем завершеної будівництвом квартири; на час розгляду справи будинок [ADDRESS] не зданий в експлуатацію, при тому, що планове завершення будівництва житлового будинку в експлуатацію встановлено - кінець ІV квартал 2018 року, в зв`язку із чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач вправі вимагати стягнення з відповідача пені у розмірі, встановленому частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до платіжних доручень, які наявні в матеріалах справи, позивач [PERSON] вніс на рахунки ТОВ «МС Імперіал буд» грошові кошти відповідно до п.5 договору попереднього договору № 234 на рахунок відповідача в загальній сумі 95 4930 грн.( а.с.28-31). Правовідносини з надання послуг врегульовано спеціальним законом, Законом України «Про захист прав споживачів», яким встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з статтею першою Закону України «Про захист прав споживачів» - споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. На виконання умов попереднього договору №А_234 від 13 березня 2017 року [PERSON] було сплачено 954 930 гривень, що підтверджується належними доказами. В свою чергу, ТзОВ «МС Імперіал Буд» будинок [ADDRESS] до теперішнього часу не здано в експлуатацію. В подальшому [PERSON] звернувся до ТзОВ «МС Імперіал Буд» з вимогою про повернення забезпечувального платежу, однак відповідачем у порушення п.10, п.11 Попереднього договору №А_234 забезпечувальний платіж не повернуто. Отже, пунктами договору передбачено відповідальність за порушення терміну повернення грошових коштів. Враховуючи зазначене, позовні вимоги є обґрунтованими, а доводи відповідача про неможливість стягнути з нього пеню на користь позивача, оскільки її вже було стягнуто постановою Чернівецького апеляційного суду від 15.09.2022 року по справі №727/40/22 з огляду на період, вказаний у даному позові, та на те, що порушення відповідача є триваючим, а також аргументи ТзОВ «МС Імперіал Буд» про її нарахування позивачем поза межами шестимісячного строку, що є порушенням ст. 232 ГК України, та про те, що на спірні правовідносини не поширюються положення Закону України "Про захист прав споживачів" безпідставні. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. Висновком експертного економічного дослідження встановлено, що фактична пеня відповідно до умов п.10 та п.11 Попереднього договору за період з 25 жовтня 2023 року по 25 квітня 2024 року враховуючи суму забезпечувального платежу становить 146225,89 грн. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Матеріали справи не містять доказів того, що укладений між сторонами попередній договір оскаржувався відповідачем та визнавався недійсним повністю чи у відповідній частині. Також будь-якою нормою закону даний Договір прямо не встановлений як недійсний повністю чи у відповідній частині. У зв`язку з цим даний Договір є чинним і підлягає обов`язковому виконанню сторонами, а його невиконання призводить до застосування негативних наслідків, в тому числі й тих, які сторони добровільно погодили, укладаючи цей Договір. Отже, відповідач повністю усвідомлював суть і зміст взятих на себе договірних зобов`язань та встановленої відповідальності за їх невиконання, на яку добровільно погодився при укладанні Договору. Оскільки з урахуванням принципу свободи договору, встановленого ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони не були позбавлені права добровільно установити в договорі такий вид відповідальності, як пеня за порушення відповідачем терміну повернення грошових коштів. Відтак, вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими та відповідають умовам укладеного між сторонами договору. Суд перевірив доданий до позову розрахунок пені та встановив, що він проведений вірно, помилок у застосуванні формул чи арифметичних правил при розрахунку не встановлено. Водночас відповідачем не надавались до суду будь-які заперечення щодо самого розрахунку, його неправильності чи неповноти. Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом, а не обов`язком суду, тому за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Так, представник відповідача посилається на те, що станом на час розгляду даної справи з відповідача на користь позивача вже стягнуто пеню в загальній сумі 1 259 569,87 грн. за не виконання зобов?язань по Договору, який є основою для даного позову, а саме: - Постановою Чернівецького апеляційного суду від 15.09.2022 року по справі №727/40/22 з Відповідача на користь Позивача стягнуто пеню в сумі 300 000,00 грн. - Постановою Чернівецького апеляційного суду від 04.10.2023 року по справі №727/2260/23 з Відповідача на користь Позивача стягнуто пеню в сумі 500 000,00 грн. - Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 січня 2024 р. по справі №727/11436/23 з Відповідача на користь Позивача стягнуто пеню в сумі 459 569,87 грн. Однак, суд не погоджується з твердженням представника відповідача, оскільки пеня у вищенаведених справах стягувалась за порушення відповідачем різних видів зобов`язань. Так, постановою Чернівецького апеляційного суду від 15.09.2022 року по справі №727/40/22 з Відповідача на користь Позивача стягнуто пеню за прострочення виконання договірних зобов`язань, а саме за те, що ТОВ «МС Імперіал Буд» допустив істотне порушення умов договору і не забезпечив отримання позивачем завершеної будівництвом квартири, за що на користь позивача стягнуто пеню у розмірі, встановленому частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» - 3% вартості роботи (послуги). Розмір пені за вищезазначеною постановою стягувався за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2021 року. У постанові Чернівецького апеляційного суду від 04.10.2023 року по справі №727/2260/23 теж стягнуто на користь позивача пеню за порушення умов договору та стягнуто пеню у розмірі, встановленому частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», однак за період з 01 січня 2022 року по 01 березня 2023 року. І лише рішенням Шевченківського районного\~суду м.\~Чернівці від\~29\~січня 2024\~р.\~по справі\~№727/11436/23\~з відповідача\~на користь\~позивача стягнуто\~пеню за прострочення виконання договірних зобов`язань повернення забезпечувального платежу, яка передбачена умовами договору (а саме пеню, передбачену п.11 Попереднього договору №А_234) за період з 24.10.2022 року по 24.10.2023 року. Враховуючи суму забезпечувального платежу 954 930 грн., за його неповернення судом стягнуто пеню за період з 24.10.2022 року по 24.10.2023 року в сумі 459 569,87 грн., а тому на думку суду, стягнення пені, передбаченої п.11 Попереднього договору №А_234, за період з 25 жовтня 2023 року по 25 квітня 2024 року 146\~225,89 грн. не перевищує розмір основного зобов`язання, інших обставин, які мають істотне значення щодо зменшення розміру пені відповідачем не наведено. Стягнення пені є пропорційною та такою, що не перевищує розмір сплачених коштів на виконання попереднього договору №А_234 від 13 березня 2017 року позивачем, а тому суд вважає, що відсутні визначені ч. 3 ст. 551 ЦК України підстави для зменшення її розміру. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved