Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з нею. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 05.06.2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який 12.01.2022 року рішенням Святошинського районного суду м.Києва розірвано. Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які з народження проживають за її місцем проживання. Після припинення спільного проживання з відповідачем діти залишились проживати з нею, їх вихованням займається лише вона. Батько дітей ( [PERSON] ) життям дітей не цікавиться, має борг по сплаті аліментів на їх утримання, у зв`язку з чим звернулась до суду з вказаним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2023 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 40-41). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 01.08.2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 44-46). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 10.08.2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 51-52). 04.09.2023 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява, у якій просить визначити наступні способи його участі, як батька, у вихованні і спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] : кожного 2 та 4 тижня місяця в дні субота та неділя забирати з ночівлею до себе за місцем поживання без присутності матері [PERSON] , кожного вівторка та четверга з 18:00 год. 20:00 год. без присутності [PERSON] , дні народження дітей, державні та святкові дні впродовж 3 годин у час визначений за домовленістю з матір`ю [PERSON] , без її присутності. Свої вимоги [PERSON] мотивував тим, що вони з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 12.01.2022 року заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва шлюб між ними розірвано. З початку січня 2023 року він не бачив дітей, а відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, обмежує його у зустрічах та будь-якому спілкуванні з ними. Він неодноразово звертався до відповідача щоб з`ясувати місце перебування дітей, однак фактичне місце перебування дітей йому так і невідоме. Оскільки, відповідач не дає йому бачитись з дітьми, приймати участь у їх вихованні, на перемовини відносно встановлення графіку побачень з дітьми не йде, він звернувся до суду та просить встановити графік спілкування з дітьми. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 18.12.2023 року прийнято зустрічну позовну заяву (а.с. 103-104). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 29.04.2024 року витребувано з Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської обл. висновок про визначення способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 130-131). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 19.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с. 145). В судове засідання позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) та її представник не з`явились, направили до суду заяву, у якій просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 158-159). Відповідач за первісним (позивач за зустрічним позовом) та його представник у судовому засіданні просили задовольнити зустрічну позовну заяву, з врахуванням висновку Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської обл. Проти первісного позову заперечують, оскільки вважають, що така позиція суперечить інтересам дітей, позов не обґрунтований, мати вивезла дітей закордон та не повідомляє їх місце знаходження. Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області свого представника в судове засідання не направили, направили лист, у якому просили розглядати справу за відсутності представника служби, а також рішення від 19.06.2024 року та висновок про участь батька у вихованні малолітніх дітей (а.с. 151). Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши пояснення відповідача за первісним (позивач за зустрічним позовом) та його представника, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.12.2012 року (а.с. 18). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.01.2018 року (а.с. 17). 02.11.2021 року Святошинським районним судом м.Києва видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на кожну дитину, починаючи з 01.11.2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 10). Заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 12.01.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 21-24). 24.01.2022 року Святошинським ВДВС у м.Києві відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Згідно відповіді Святошинського ВДВС у м.Києві від 21.02.2023 року № 15537 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає на 01.02.2023 року - 43 858,28 грн (а.с. 14-15). Діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію проживання особи від 15.01.2020 року (а.с. 19, 20). Згідно довідки № 19 від 24.05.2023 року дошкільного навчального закладу № 203 виховання та утримання [PERSON] здійснює його мати [PERSON] та дідусь [PERSON] , батько [PERSON] протягом всього періоду виховання дитини в ДНЗ № 203 жодного разу не з`явився в заклад, не телефонував вихователю, не відвідував спільні заходи, не приходив на свята та розваги, не відвідував батьківські збори (а.с. 31) Відповідно довідки Школи І-ІІ ступенів № 206 імені Л.Курбаса від 25.05.2023 року №105 батько [PERSON] учениці 4-А класу - [PERSON] упродовж 2022-2023 навчального року контакту зі школою не підтримує, успішністю дочки не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Підтримує зв`язок з класним керівником мати [PERSON] , вона забезпечувала [PERSON] всім необхідним для навчання та розвитку, бере активну участь у житті дочки (а.с. 32). Згідно договору дарування квартири від 20.04.2018 року [PERSON] є власником 2 кімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 25-28). [PERSON] в період з 20.01.2020 року по теперішній час проходить службу в УПП у м.Києві Департаменту патрульної поліції, має гарну характеристику (а.с. 29, 30). Згідно даних про нарахування заробітної плати Пенсійного фонду України від 15.06.2023 року отримує стабільних дохід (а.с. 33). Згідно висновку, затвердженого рішенням Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 19.06.2024 року № 363/1 на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини орган опіки та піклування вважає за доцільне рекомендувати такий спосіб участі батька [PERSON] , [INFO] року та [PERSON] , [INFO] року: під час перебування дітей за кордоном безперешкодний телефонний або відео зв`язок дітей з батьком з понеділка по п`ятницю в проміжок часу з 15:00 год. до 20:00 год., за часом Сполучених Штатів Америки. Після повернення малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в Україну:кожного другого та четвертого тижня місяця в дні субота та неділя забирати з ночівлею до себе за місцем проживання без присутності матері [PERSON] ; кожного вівторка та четверга з 18:00 год. до 20:00 год. без присутності [PERSON] ; дні народження дітей, державні та святкові дні впродовж 3 (трьох) годин у час визначений за домовленістю з матір`ю дітей [PERSON] , без її присутності. Зустрічі проводити за домашньою адресою батька та/або за домашньою адресою дітей, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, без присутності матері дітей, із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дітей (а.с. 154-156). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно частини першої та другої ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 28.12.2020 у справі № 487/2001/19-ц, міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Будь-яких негативних відомостей про позивача і про її відношення до дітей суду не надано. 27.11.2023 року від Служби у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області до суду надійшла заява, в якій зазначено, що надати до суду висновок щодо розв`язання спору неможливо, оскільки діти разом з матір`ю перебувають за кордоном, у зв`язку з чим обстежити умови проживання для складання висновку по суті спору не вбачається можливим. Згідно із частиною шостою статті 56 ЦПК України органи державної влади та місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне. Висновок владних органів містить дві складові: 1) відомості про факти, на основі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного розгляду та вирішення справи; 2) рекомендацію конкретного органу про те, як необхідно з точки зору державного інтересу (захист прав та інтересів дітей) вирішити справу, тобто висновок про факти та право. Вказане дозволяє віднести висновки до засобів доказування (письмових доказів). Як й інші докази, вони не мають для суду наперед встановленої сили. У випадку неможливості надати висновок, який ґрунтується на обстеженні умов, орган опіки і піклування з метою захисту інтересів дитини має використати всі можливі варіанти одержання інформації і оцінки обставин, що склалися, і за можливістю надати висновок з посиланням на бесіди із родичами, знайомими, або з посиланням на інші документи та із вказівкою на те, що обстежити безпосередньо умови проживання неможливо. Однак винесення рішення у справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності відповідного висновку. Адже згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Органи державної влади і місцевого самоврядування, надаючи висновок, діють паралельно із судом - захищаючи права та інтереси дитини і тим самим допомагають суду здійснювати захист відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України. Такі висновки, безумовно, мають велике значення для ухвалення судом законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Адже висновок органів державної влади та місцевого самоврядування формується із урахуванням досвіду у певній сфері, в межах компетенції відповідного органу та на основі його повноважень. Однак невчинення таких захисних дій з боку владного органу у вигляді неподання висновку не може слугувати підставою для відмови або для зволікання у захисті з боку суду. Адже здійснення правосуддя, захист прав та інтересів дітей не може ставитися у залежність від можливості здійснення владними органами своїх повноважень. Тому у випадку ненадання висновку органом опіки та піклування, залученим до участі у справі, суд може надати додатковий строк відповідному органу, відклавши розгляд справи. Однак відмовити у винесенні рішення у справі чи зупинити провадження у справі через відсутність такого висновку суд не може. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2023 року по справі № 523/19706/19 (провадження № 61-12112сво22). Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надав суду відзиву, в якому б виклав заперечення щодо первісного позову та переконливих доказів, що проживання дітей разом з матір`ю буде найкраще відповідати інтересам дитини. Враховуючи наведене, суд приходить висновку про можливість ухвалення рішення на користь позивача, оскільки не встановлено, що таке рішення буде суперечити інтересам дітей або інших осіб, чи призведе до погіршення становища дітей. При цьому, суд звертає увагу на те, що визначення місця проживання дітей з матір`ю, не впливатиме на їх взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, кожний із батьків не позбавлений права піднімати у майбутньому питання щодо зміни місця проживання дитини з урахуванням обставин, що матимуть істотне значення. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.04.2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21). Отже, враховуючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин,

Outcome: approved