Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до ТОВ «Кей-Колект» та свої вимоги мотивує тим, що 30 липня 2008 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №11377993000. Предметом зазначеного договору є надання позивачу споживчого кредиту в розмірі 51140 доларів США, що було еквівалентно 247763,07 грн. на день укладення договору, для придбання двокімнатної квартири в будинку [ADDRESS] . Виконання грошового зобов`язання за вказаним договором забезпечене заставою нерухомості, а саме двокімнатної квартири в будинку [ADDRESS] , про що свідчить укладений договір іпотеки № 91188 від 30 липня 2008 року. 30 липня 2008 року позивачкою укладено договір купівлі-продажу квартири, на підставі якого вона набула право власності на зазначену квартиру. 26 травня 2011 року Зарічний районний суд м. Суми ухвалив рішення, яким стягнув з [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 433134,63 грн. На виконання вказаного судового рішення державним виконавцем Материнською М.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 27620851. Звертає увагу суду на те, що жодних судових рішень стосовно стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором №11377993000 від 30 липня 2008 року за рахунок іпотеки не виносилося. Наприкінці 2015 року, під час розгляду Зарічним районним судом м. Суми скарги ТОВ «Кей Колект» на бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Сумського МУЮ, позивачка дізналася про те, що 13 лютого 2012 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей Колект» було укладено договір факторингу № 2, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №11377993000 від 30 липня 2008 року, і що ТОВ «Кей Колект» набуло прав кредитора до [PERSON] , а також про те, що на підставі ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 15 січня 2013 року відбулася заміна стягувача у виконавчому провадженні №27620851 про стягнення з [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 433134,63 грн. Суд замінив стягувача з АКІБ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей Коллект». До цього часу ніяких повідомлень про заміну кредитора та стягувача у вищезазначеному виконавчому провадженні позивачка не отримувала. На вимогу позивача ТОВ «Кей Коллект» тільки наприкінці лютого 2016 року направив їй пакет документів з копіями договору факторингу та Статуту товариства. 07 квітня 2016 року, нехтуючи приписи законодавства України, представники ТОВ «Кей Колект» здійснили незаконне проникнення в квартиру [ADDRESS] , протиправно позбавили її та її малолітнього сина, 2010 року народження, права власності на квартиру, права користуватися та проживати в ній. Ці особи самовільно змінили замки у квартирі, встановили сигналізацію, залишивши її з сином без житла на вулиці. За даними обставинами нею було подано повідомлення про вчинення щодо неї та її майна кримінального правопорушення. Крім того, нею була подана позовна заява до Сумського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, а потім до Зарічного районного суду м. Суми про захист права власності. За рішенням Зарічного районного суду м. Суми, після тривалих судових процесів, її право власності на квартиру [ADDRESS] було відновлено, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ТОВ «Кей Колект» права власності на квартиру [ADDRESS] скасована. Подальше виконання судового рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 травня 2011 року про стягнення 433134,63 грн. здійснювалося в примусовому порядку відповідно до приписів законодавства (виконавчі провадження № 73332147, №27620851 та№ 73331776). Законодавчі та підзаконні нормативно-правові акти визначають договір факторингу й надають відносинам із договору факторингу як кваліфікованій формі відступлення права вимоги спеціальне регулювання, що включає вимоги до його суб`єктів, змісту, порядку здійснення, інших чинників. Як кваліфікований вид відступлення права вимоги договір факторингу передбачає фінансування під відступлення права грошової вимоги (абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Аналіз цивільно-правового регулювання факторингу, що міститься у гл. 73 (ст. ст. 1077-1086 ЦК України), дає підстави визначити такі критерії відмежування факторингу і простого відступлення права вимоги. По-перше, ускладнення предмета договору ознакою фінансування первісного кредитора під відступлення його грошової вимоги до третьої особи. По-друге, зміна структури договірних відносин, оскільки в договорі факторингу відступлення права грошової вимоги є лише частиною договору, а не окремим договором про відступлення права вимоги. По-третє, спеціальним суб`єктним складом договору, оскільки у відповідності до ст. 1079 ЦК України, стороною в договорі факторингу виступає фінансовий агент (фактор), яким, в свою чергу, може бути лише банк або інша фінансова установа. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1079 ПК України Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 в редакції Закону України № 2510-УІ від 09.09.2010 р.«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо факторингу», що набув чинності 12.10.2010 р.). Водночас, розмежування договору факторингу і правочинів з відступлення права вимоги (цесії) здійснено у практиці Верховного Суду, що відображено у постанові ВП ВС від 11.09.2018 р. у справі № 909/968/16. Такими критеріями розмежування визначено спеціальний суб`єктний склад, предмет, мета договору, його оплатний характер. При цьому віднесення конкретного договору, укладеного між сторонами, до факторингу здійснюється на підставі аналізу комплексу притаманних йому ознак, а не тільки на підставі його назви, визначеної сторонами. Так, якщо оспорюваний договір за своєю юридичною природою (незважаючи на його назву як договір про відступлення права вимоги) є договором факторингу, то сама по собі назва договору про відступлення права вимоги не змінює його правової природи (п. 73 постанові ВП ВС від 11.09.2018 р. у справі № 909/968/16) і відповідного правового регулювання. Отже, Фактор для надання Фінансової послуги, яким є Факторинг, повинен отримати ліцензію та бути включеним до Державного реєстру Фінансових установ (пункти 54, 55 постанови ВП ВС від 11.09.2018 р. у справі № 909/968/16). На необхідності дотримання вимог щодо спеціального суб`єктного складу договору факторингу Велика Палата Верховного Суду наголосила і в інших постановах з аналогічних обставин. Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. Зважаючи на приписи Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту боржників при врегулюванні простроченої заборгованості» ТОВ «Кей Колект» з 2021 року не належить до Фінансових компаній. які мають право здійснювати фінансові послуги, зокрема надавати послуги факторингу без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства та здійснювати дії щодо стягнення коштів за договорами факторингу. Данна обставина вбачається зокрема з такого. 19 березня 2021 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 1349-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту боржників при врегулюванні простроченої заборгованості», яким було внесені зміни до наступних нормативно-правових актів: «Закон України «Про Національний банк України», Закон України «Про споживче кредитування», Закон України «Про банки і банківську діяльність», Закон України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Вказаний закон набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 14 квітня 2021 року. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» колекторською компанією є юридична особа (у тому числі небанківська фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу), включена до реєстру колекторських компаній, яка в інтересах кредитодавця (первісного кредитора) відповідно до договору з такими кредитовцями та/або новим кредитором має право здійснювати врегулювання простроченої заборгованості. Поняття врегулювання простроченої заборгованості включає в себе заходи, які здійснює кредитор, новий кредитор, колекторська компанія, що спрямовані на погашення у позасудовому порядку заборгованості споживача, який прострочив виконання грошового зобов`язання (прострочена заборгованість) за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбачений ч.2 ст. З Закону України «Про споживче кредитування». Отже, ознаками колекторської компанії є: - юридична особа, зареєстрована в установленому порядку; - внесена до реєстру колекторських компаній на підставі рішення НБУ; - основна діяльність пов`язана з врегулюванням простроченої заборгованості, право на яку виникає з моменту включення до реєстру організацій. Тобто, колекторською компанією може бути будь-яка юридична особа, в тому числі і небанківська фінансова установа, яка внесена до реєстру колекторських компаній та надає послуги щодо стягнення боргу з боржника. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про споживче кредитування», за результатом розгляду документів заявника, НБУ приймає рішення про включення заявника до реєстру колекторських компаній або про відмову у включенні, протягом 30 робочих днів з дня подання повного пакета документів. Отже, основною ознакою колекторської компанії є саме включення до реєстру, який ведеться НБУ. Лише компанії включені до реєстру можуть здійснювати дії, спрямовані на врегулювання простроченої заборгованості за споживчими кредитами, тобто виступати в якості стягувача по виконавчому провадженню в тому числі. У разі вчинення відповідних дій компаніями, які не включені до реєстру, до кредитора чи інших відповідальних осіб може бути зареєстровано передбачені законом санкції у розмірі від 5000 до 8000 неоподаткованих мінімумів громадян. Компаніями, які не включені до реєстру, заборонено здійснювати врегулювання простроченої заборгованості за споживчим кредитом на користь інших осіб. Більше того, звертає увагу на те, що згідно із розпорядженнями Нацкомфінпослуг від 21 листопада 2017 р. № 4302 у ТОВ «Кей Колект» було анульовано ліцензію на проведення господарської діяльності з надання Фінпослуг. а саме: на надання послуг з факторингу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» надавати фінансові послуги мають право фінансові установи та інші особи, які отримали відповідну ліцензію. Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг 02.04,2021 року виключив з Державного реєстру фінансових установ у зв`язку із відсутністю ліцензій ТОВ «Кей Колект» (ЕДРПОУ 37825968). Разом із виключенням із Державного реєстру фінустанов, ТОВ «Кей-Колект» втрачено статус фінустанови. Відповідно до п.п.4, 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту споживачів при врегулюванні простроченої заборгованості» за договором з кредитодавцем, новим кредитором, в його інтересах і мають намір надалі здійснювати діяльність з врегулювання простроченої заборгованості за договором, зобов`язані протягом місяця з дня введення в дію цього Закону надати до НБУ відомості для включення до реєстру колекторських компаній. У разі відсутності в реєстрі колекторських компаній відомостей про юридичну особу, яка здійснює діяльність з врегулювання простроченої заборгованості за договором з кредитодавцем, через три місяці після введення в дію цього Закону кредитодавець, новий кредитор зобов`язаний достроково розірвати договір з такою юридичною особою. Особи, які на день введення в дію цього Закону є кредиторами за договорами про споживчий кредит або кредиторами за зобов`язаними повернення споживчого кредиту та не є фінансовими установами, які відповідно до закону мають право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту чи послуг Факторингу, зобов`язані привести свою діяльність у відповідність до цього Закону протягом 3 місяців. У разі не приведення такої діяльності у відповідність із зазначеними вимогами, такі особи зобов`язані припинити самостійно здійснення врегулювання простроченої заборгованості. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд зупинити вчинення виконавчих дій по виконавчих провадженнях, що перебувають на примусовому виконанні у Зарічному відділі державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 27620851, № 73331776 та у приватного виконавця виконавчого органу Сумської області Закорко В.В. № 73332147; \~ \~ \~ \~визнати дії відповідача щодо стягнення заборгованості з позивачки на підставі договору факторингу від 13 лютого 2012 року № 2, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей Колект» неправомірними та припинити здійснення стягнення заборгованості з позивачки на користь відповідача на підставі договору факторингу від13 лютого 2012 року № 2, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей Колект» за виконавчими провадженнями, що перебувають на примусовому виконанні у Зарічному відділі державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 27620851, № 73331776 та у приватного виконавця виконавчого органу Сумської області Закорко В.В. № 73332147. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 січня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 січня 2024 року позовна заява залишена без руху. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 січня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи, та призначено підготовче засідання на 26 березня 2024 року о 09 год.00 хв. 26 лютого 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач своїм позовом намагається досягти перегляду судових рішень про стягнення з неї заборгованості та заміни сторони стягувача у спосіб не передбачений законом, а тому обраний позивачем спосіб захисту є неналежним, що є самостійною підставою для відмови в позові. Твердження позивача, що ТОВ «Кей-Колект» втратило право на стягнення заборгованості, оскільки з 2021 року не має ліцензії на проведення господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання послуг факторингу вже були спростовані при розгляді Зарічним районним судом м. Суми справи №591/3242/23, за результатом розгляду якої, постановлено ухвалу від 05 липня 2023 року, яка залишена без змін постановою Сумського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року. Тобто, підстави і обставини зазначені в даному позові вже були предметом дослідження в іншій справі, по якій прийнято рішення, що набрало законної сили, а тому їх повторне дослідження в межах іншої справи буде порушувати принцип правової визначеності. Просить суд в задоволенні позову відмовити (а.с.85-85). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу для розгляду по суті на 25 червня 2024 року, на 16 год. 00 хв. В зазначеному судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, що викладені у відзиві на позов. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що 30 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11377993000, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 51140 доларів США, що було еквівалентно 247763,07 грн. на день укладення договору, для придбання двокімнатної квартири в будинку [ADDRESS] (а.с.33-37). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 травня 2011 року у справі № 2-1473/2011 позов АКІБ «Укрсиббанк» до [PERSON] про стягнення коштів за кредитним договором задоволено.Стягнуто з [PERSON] на користь ПАКТ «Укрсиббанк» за кредитним договором заборгованість 433134,63 грн., судовий збір 1700 грн., витрати з ІТЗ-120 грн. В задоволенні позовних вимог за позовною заявою [PERSON] до АКІБ «Укрсиббанк» про визнання недійсним договору, відмовлено за необґрунтованістю вимог (а.с. 18-19). 13 лютого 2012 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей Колект» було укладено договір факторингу № 2, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №11377993000 від 30 липня 2008 року (а.с.38-41). Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року у справі № 818/481/16 за позовом [PERSON] , до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу КобелєвоїА.М., третя особа: ТОВ «Кей-Колект», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №27656353 від 29 грудня 2015 року про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за ТОВ «Кей-Колект». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.20-28). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 березня 2017 року у справі за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського округу КобелєвоїА.М., третя особа ТОВ «Кей Колект» про визнання протиправним та скасування рішення, позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27656353 від 29 грудня 2015 року про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект». Стягнуто з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. на користь [PERSON] судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. (а.с.30-32). Постановою приватного виконавця виконавчого органу Сумської області Закорко В.В. від 15 листопада 2023 року оголошено в розшук майно боржника [PERSON] , а саме: автомобіль марки ТЗ: 3A3-DAEWOO Модель ТЗ: Т13110 Категорія ТЗ: ЛЕГКОВИЙ Рік виробництва ТЗ: 2005 VIN: Y6DT1311060264119 Номер кузова: Y6DT1311060264119 Номерний знак: [NUMBER] Колір ТЗ: СІРИЙ, в рамках виконавчого провадження ВП № 73332147, що відкрито на підставі виконавчого листа № 591/5840/23, виданого 24 жовтня 2023 року про стягнення боргу з [PERSON] на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» у розмірі 204300,27 грн. та 33% річних у сумі 62620,59 грн., а всього -266920,86 грн. (а.с.46-47). Постановою приватного виконавця виконавчого органу Сумської області Закорко В.В. від 15 листопада 2023 року накладено арешт коштів боржника [PERSON] , в рамках виконавчого провадження ВП № 73332147, що відкрито на підставі виконавчого листа № 591/5840/23, виданого 24 жовтня 2023 року про стягнення боргу з [PERSON] на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» у розмірі 204300, 27 грн. та 33% річних у сумі 62620,59 грн., а всього -266920,86 грн. (а.с. 48-49). 25 січня 2023 року постановою державного виконавця Зарічного Відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Маліковим А.А. накладено арешт на кошти [PERSON] в рамках виконавчого провадження № 27620851, що відкрито на підставі виконавчого листа № 2-1473, виданого 09 червня 2011 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з [PERSON] , заборгованості за кредитним договором 433134, 63 грн (а.с.50-51). Приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В, 14 листопада 2023 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 591/5840/23, що виданий Зарічним районним судом м. Суми про стягнення боргу з [PERSON] , на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» у розмірі 4003,75 грн. (ВП № 73331776) (а.с.52-53). Згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 вересня 2023 року у справі № 591/5840/23 за позовом ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Кей-Колект» інфляційні втрати за період з 01 травня 2017 року по 23 лютого 2022 року в сумі 204 300 грн 27 коп. та три відсотки річних від простроченої суми за період з 01 травня 2017 року по 23 лютого 2022 року в сумі 62620 грн 59 коп.У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Кей-Колект» судовий збір у сумі 4003 грн 75 коп. (а.с. 86-88). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 липня 2023 року у справі №591/3242/23 за скаргою ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на дії та рішення заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Є.А., поновлено ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» строк на оскарження дій та рішень заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Є.А. Скаргу ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Є.А. від 20 березня 2023 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 201473, виданим 09 червня 2011 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В задоволенні іншої частини скарги ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відмовлено (а.с.92-95). Постановою Сумського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року у справі №591/3242/23 ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 05 липня 2023 року в оскаржуваній частині залишено без змін (а.с.89-91). У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішеннями судів у справі № №591/3242/23 за скаргою ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на дії та рішення заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Є.А. встановлено такі обставини. Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження (ВП № 27620851) з виконання виконавчого листа № 2-1473/11, що виданий 09 червня 2011 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 433 134 грн. 63 коп. та судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп. 27 лютого 2023 року на ім`я начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Кубракова К. від боржника [PERSON] надійшла заява, в якій просить закрити виконавче провадження № 27620851, де стягувачем виступає ТОВ «КейКолект», оскільки даний стягувач не має правових підстав виступати в якості стягувача по даному виконавчому провадженню. У заяві звертає увагу суду на те, що згідно з розпорядженнями Нацкомфінпослуг від 21 листопада 2017 року № 4302 у ТОВ «Кей-Колект» було анульовано ліцензію на проведення господарської діяльності з надання фінпослуг, а саме: на надання послуг з факторінгу, а відповідно до вимог ч.3 ст. 34 Закону України «Про Фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» провадження діяльності з надання фінансових послуг дозволяється лише після отримання відповідної ліцензії. Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових псолуг 02 квітня 2021 року виключив з Державного реєстру фінустанов, у зв`язку з відсутністю ліцензій ТОВ «Кей-Колект». Разом із виключенням із Державного реєстру фінустанов, ТОВ «Кей-Колект» втрачено статус фінустанови. 20 березня 2023 року заступником начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Товарніченко Є.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 27630851 за виконавчим листом№2-4173, виданий 09 червня 2011 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 433134, 63 грн. За ст. 129 Конституції України рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання. Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»). У частині восьмій статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження від 20 березня 2023 року, при її постановленні заступник начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Товарніченко Є.А. керувалась тим, що Національний банк України виключив з Державного реєстру фінансових установ ТОВ «КейКолект», ліцензія цієї фінансової установи анульована 21 листопада 2017 року № 4302, фінансова компанія разом із виключенням із Державного реєстру фінансових установ втратила статус фінансової установи. У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Згідно ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому\~законом\~порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. За вимогами ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Отже, діючим законодавством визначено можливість закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених у п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», якою керувався державний виконавець при постановлення оскаржуваної постанови, а саме припинення юридичної особи. Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає можливості закриття виконавчого провадження з підстав виключення юридичної особи з Державного реєстру фінансових установ, анулювання ліцензії, а також втрати статусу фінансової установи. Враховуючи відсутність доказів наявності відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про припинення ТОВ «Кей-Колект», постанова заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Є.А. від 20 березня 2023 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 201473, виданим 09 червня 2011 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором не грунтується на вимогах законодавства. З огляду на вказані обставини відсутні правові підстави для визнання неправомірними дій ТОВ «Кей-Колект» щодо стягнення заборгованості, оскільки така заборгованість стягується в рамках примусового виконання судових рішень, які набрали законної сили, з урахуванням ухвали суду про заміну відповідача як сторони виконавчого провадження стягувача. При цьому факт того, що за приписами Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту боржників при врегулюванні простроченої заборгованості» ТОВ «Кей Колект» не належить до фінансових компаній не має вирішального значення в частині виконання судових рішень про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки воно не є тотожнім надання фінансових послуг. Крім того, Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей\~55,\~124 Конституції\~\~України\~та\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення\~Конституції України\~та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті\~8,\~9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». Згідно\~статті 16 ЦК України\~захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до частини першої та другої\~статті 14 ЦК України\~цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Аналіз частини другої\~статті 14 ЦК України\~свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Спеціальним нормативним правовим актом, який регулює правовідносини, які виникли з приводу виконання рішень судів та інших органів є Закон України «Про виконавче провадження», яким врегульовано підстави для зупинення вчинення виконавчих дій, закінчення виконавчого провадження та його наслідки тощо. А тому не є ефективним способом захисту визнання дій стягувача про стягнення заборгованості неправомірними та припинення здійснення стягнення такої заборгованості за виконавчими провадженнями, які перебувають на примусовому виконанні, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги. З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] про зупинення вчинення виконавчий дій, визнання дій неправомірними та припинення здійснення стягнення заборгованості, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed