Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що відповідач [PERSON] є його батьком. До його повноліття з [PERSON] стягувались аліменти на його утримання. 21.06.2023 він досяг повноліття, з 01.09.2022 він є студентом Навчально-наукового інституту «Інститут інформаційних технологій в економіці Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана», форма навчання денна, дата закінчення навчання 30.06.2026, навчання за рахунок видатків державного бюджету. У зв`язку з навчанням, він не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та повністю знаходиться на утриманні матері, яка не має можливості в повній мірі покрити всі його витрати пов`язані з навчанням, у зв`язку з чим потребує додаткової матеріальної допомоги від батька. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, але він має можливість надавати таку допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання з дня його повноліття до закінченням ним навчання у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Провадження у справі відкрито 17.06.2024. Позивач в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява з проханням розглянути справу без їх участі. Представником відповідача наданий відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що з позовом відповідач не згодний, проте не заперечує проти стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/8 від середньої заробітної плати по регіону. Зазначає, що відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, його дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, також він має вади здоров`я та наразі не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199,200,201 цього Кодексу). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з положенням ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню доньку, сина у твердій грошовій сумі або в частці від заробітку платника аліментів з врахуванням обставин передбачених ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомоги; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). З аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства вбачається, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При розгляді справ даної категорії позивач, як здобувач освіти повинен довести наявність потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач - неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На даний час [PERSON] є повнолітнім, що підтверджується копією паспорту № [NUMBER] . Згідно довідки №400 від 20.05.2024, виданої Київським національним університетом імені Вадима Гетьмана, [PERSON] є студентом (переведений на 2-й курс) Навчально-наукового інституту «Інститут інформаційних технологій в економіці Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана», форма навчання денна, дата закінчення навчання 30.06.2026, навчання за рахунок видатків державного бюджету. Суд зазначає, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття відповідно до положень статті 199 СК України виникає також за наявності у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Отже, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому суд зазначає, що обставини, які підлягають доказуванню повинні бути підтверджені певними доказами, які повинні надавати суду сторони. Як встановлено судом, [PERSON] є повнолітнім, продовжує навчання, не працює та не має можливості в повній мірі покрити витрати, пов`язані з навчанням, у зв`язку з чим, останній потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, перебуває на обліку в Ірпінському управлінні Бучанської філії Київського обласного центру зайнятості з 11.06.2024 по теперішній час. Крім цього встановлено, що відповідач має певні вади здоров`я, на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. З урахуванням потреби в матеріальній допомозі повнолітнього сина, матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів на інших утриманців, стану його здоров`я, позиції відповідача, який погоджується із розміром аліментів, який просить з нього стягнути відповідач, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, на час його навчання в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Тому, стягнення аліментів починається з дня подачі позову, а саме з 03.06.2024 та продовжується до закінчення позивачем навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Суд звертає увагу, що визначення розміру аліментів передбачено ст. ст. 183,184 СК України. Так, аліменти можуть визначені судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Тому, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо визначення розміру аліментів у частці від середньої заробітної плати по регіону, оскільки такий підхід може застосовуватися виконавцем для визначення суми заборгованості за аліментами при виконанні судового рішення за певних умов (ст.195 СК України). Крім того суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Частинами 2, 3 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» передбачено, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, Сімейним кодексом України передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів тільки для дітей відповідного віку і не передбачено мінімального гарантованого розміру аліментів для інших соціальних і демографічних груп, які мають право на одержання аліментів. Враховуючи, що позивач [PERSON] є повнолітньою працездатною особою, яка продовжує навчання і має право на одержання аліментів до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку законодавством України, чинним на момент подання позовної заяви не передбачено встановлення для неї мінімального гарантованого розміру аліментів, відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial