Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

ТОВ «ФК «ПАРІС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 31.05.2019 року між АТ «РВС Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-договору № 0032632 про надання банківської послуги, платіжна картка «Простір», що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, за умовами якого [PERSON] надано споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок коштів у розмірі 15 384 грн. 62 коп., строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка 18,00% річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту 3% від суми наданого кредиту. 30.08.2021 року між АТ «РВС Банк» та ТОВ «ФК «ПАРІС» укладено договір про відступлення права вимоги № 30/08/2021-1, згідно якого до ТОВ «ФК «ПАРІС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 0032632. Оскільки після відступлення ТОВ «ФК «ПАРІС» права вимоги до [PERSON] остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 10.11.2023 року, відповідачка має заборгованість 20 757,57 грн., яка складається з наступного: 10 906,59 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2 970,67 грн. заборгованість процентами, 6 880,31 грн. заборгованість за комісією. Просить стягнути з [PERSON] 20 757,57 гривень боргу за кредитом, 303,69 гривень 3 % річних (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України), 1 363,69 гривень інфляційних втрат, а також сплачений судовий збір. Представник позивача в судовому засідання не з`явився, проте подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить позов задоволити, проти укладення заочного рішення не заперечує. Ухвалою Перемишлянського районного суду у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заяв, про розгляд у справи у загальному провадженні від сторін не надходило. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дати судових засідань був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення повісток, які знаходяться в матеріалах справи, тому, зі згоди позивача, на підставі\~ ст. 280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 р.). Судом встановлено, що 31.05.2019 року між АТ «РВС Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-договору № 0032632 про надання банківської послуги, платіжна картка «Простір», що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, за умовами якого [PERSON] надано споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок коштів у розмірі 15 384 грн. 62 коп., строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка 18,00% річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту 3% від суми наданого кредиту. 30.08.2021 року між АТ «РВС Банк» та ТОВ «ФК «ПАРІС» укладено договір про відступлення права вимоги № 30/08/2021-1, згідно якого до ТОВ «ФК «ПАРІС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 0032632. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що в порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 10.11.2023 року, відповідачка має заборгованість 20 757,57 грн., яка складається з наступного: 10 906,59 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2 970,67 грн. заборгованість процентами, 6 880,31 грн. заборгованість за комісією. Крім цього стягненню підлягають 303,69 грн. - 3 % річних та 1 363,69 грн. інфляційних втрат Таким чином між сторонами склались цивільно-правові правовідносини, які регулюються загальними положеннями про зобов`язальне право, виконання зобов`язань, правові наслідки порушення зобов`язання та оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань перед кредитором, позивачем по справі, по укладеному договору, то право останнього порушене, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і зазначена позивачем сума підлягає стягненню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачене при зверненні до суду з даним позовом судовий збір.

Outcome: approved