Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

В березні 2024 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Філевського Р.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 25.02.2023 близько 13:10\~год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем Skoda Octavia, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить йому на праві власності, рухаючись заднім ходом територією АГК «Зоряний» в м. Миколаєві, порушивши вимоги п. 10.9 ПДР України, допустив зіткнення з належним [PERSON] автомобілем Honda CR-Z, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що рухався по дорозі. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідач [PERSON] визнав свою вину у вчиненні ДТП за вказаних обставин, в зв`язку з чим оформлення дорожньо-транспортної пригоди відбулось учасниками шляхом заповнення двостороннього підписання Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 25.02.2023. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», в зв`язку з чим останньою було компенсовано [PERSON] оцінену шкоду частину вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу в сумі 6\~654,00 грн. Між тим, реальна вартість відновлювального ремонту та сума витрачених позивачем коштів склала 18\~874,00\~грн. Різниця між сумою отриманого страхового відшкодування та фактично понесеними витратами на ремонт автомобіля, які поніс позивач, становить 12\~220,00\~грн. В добровільному порядку сплатити вказану суму відповідач відмовляється, посилаючись на відсутність у нього грошових коштів та ту обставину, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована. Посилаючись на викладене, позивач [PERSON] просить суд: стягнути з [PERSON] на його користь 12\~220,00 грн., з яких 2\~500,00 грн. розмір франшизи, 9\~720,00 грн. різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою; стягнути з [PERSON] на його користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 12\~000,00\~грн.; стягнути з відповідача на його користь судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.03.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження у справі; залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог\~щодо предмета\~спору до\~участі у\~справі за\~позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення збитків, завданих внаслідок ДТП та моральної шкоди - ПАТ «НАСК «Оранта»; витребувано у ПАТ «НАСК «Оранта» докази погодження з [PERSON] розміру страхового відшкодування за полісом №\~213119740, згідно договору від 27.01.2023, укладеного між ПАТ «НАСК «Оранта» та страхувальником [PERSON] та докази щодо перерахування [PERSON] суми страхового відшкодування. 22.05.2024 від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення по справі, згідно яких він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В той же час він вказує, що борг в розмірі 2\~500,00 грн. вартість франшизи зі страховки, він визнає. Щодо інших вимог позивача, [PERSON] посилався на те, що в результаті зіткнення автомобіль позивача отримав лише незначні пошкодження вм`ятина шириною 3-4 см, без пошкодження лакофарбового покриття. Вважає, що вартість відновлювального ремонту такого пошкодження складає до 2\~000,00 грн. Страховою компанією було виплачено [PERSON] страхове відшкодування, розміру якого достатньо для відновлення автомобіля. Всі квитанції, які позивач долучив до матеріалів справи, на переконання [PERSON] , стосуються вже іншої ДТП, в яку потрапив позивач в подальшому. Також відповідач заперечує завдання ним моральної шкоди [PERSON] та відповідно вважає безпідставними вимоги про стягнення з нього компенсації начебто завданої моральної шкоди. 20.06.2024 від представника ПАТ «НАСК «Оранта» на адресу суду надійшли копії: страхового акту № ОЦВ-23-14-88355/1, розрахунку страхового відшкодування від 14.04.2023, платіжної інструкції № 20469. Вказані докази протокольною ухвалою суду від 20.06.2024 долучено до матеріалів справи. Ухвалою суду від 20.06.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Філевський Р.М. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково в частині сплати позивачу суми франшизи, в іншій частині просив відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи ПАТ «НАСК «Оранта» адвокат Костенко С.О. в судовому засіданні при ухваленні рішення покладався на розсуд суду, зазначивши, що позивач не надавав страховій компанії докази понесення ним фактичних витрат за проведений відновлюваний ремонт транспортного засобу Honda CR-Z, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази у їхній сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.02.2023 близько 13:10\~год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем Skoda Octavia, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить йому на праві власності, рухаючись заднім ходом територією АГК «Зоряний» в м.\~Миколаєві, порушивши вимоги п. 10.9 ПДР України, допустив зіткнення з належним [PERSON] автомобілем Honda CR-Z, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що рухався по дорозі. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідач [PERSON] визнав свою вину у вчиненні ДТП за вказаних обставин, в зв`язку з чим оформлення дорожньо-транспортної пригоди відбулось учасниками шляхом заповнення двостороннього підписання Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 25.02.2023 (Європроткол). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ\~«НАСК «Оранта», за страховим полісом № 213119740 відповідно до якого було встановлено франшизу в розмірі 2\~500,00 грн., та лімітом відповідальності за заподіяну майнову шкоду у розмірі 160\~000,00 грн. Позивач звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» і за його заявою було визначено розмір матеріального збитку. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування ПАТ\~«НАСК«ОРАНТА» від 14.04.2023 та страхового акту № ОЦВ-23-14-88355/1 від 21.04.2023 вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу марки Honda CR-Z, державний реєстраційний номер [NUMBER] , складав 6\~654,00\~грн. (а.с. 64, 65). Згідно платіжної інструкції №\~20469 ПАТ «НАСК«ОРАНТА» 21.04.2023 на особистий картковий рахунок позивача було перераховано страхове відшкодування за страховим полісом № 213119740 від 27.01.2023 року в розмірі 6\~654,00 грн. (а.с.66). Отримання такої суми від страхової компанії позивач не заперечує (а.с.18). Фактично позивач витратив на відновлення пошкодженого у ДТП автомобіля Honda CR-Z, державний реєстраційний номер [NUMBER] , - 18\~874,00 грн., з яких: 4\~674,00 грн. витрати з придбання рукоятки дверей зовн. права (а.с.19-21), 2\~700,00\~грн. замку привід двері права (1500,00 грн. + 1200,00 грн.) (а.с.22,23), 11\~500,00 грн. сума витрат, перерахованих позивачем ФОП [PERSON] , за проведений ремонт автомобіля згідно акту виконаних робіт № ПО-8-00010 від 21.10.2023 (а.с. 24, 25). Тобто різниця між сумою отриманого страхового відшкодування та фактично понесеними витратами на ремонт автомобіля, які поніс позивач, становить 9\~720,00\~грн., а також франшиза у розмірі 2\~500,00 грн. Відповідно до ст.\~6\~ЗУ «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. З набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011, яким внесено зміни та доповнення до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених пунктом 33.2 статті 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання. Отже, з 19 вересня 2011 року в Україні в силу Закон України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо дорожньо-транспортних\~пригод та\~виплати страхового\~відшкодування» від\~17.02.2011\~№3045-VI запроваджено механізм спрощеного оформлення ДТП. Згідно з абзацу 3пункту 2.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка, водії таких транспортних засобів після складення ними зазначеного повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил. На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 №274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція). Відповідно до зазначеної Інструкції у європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший. Європротокол - це спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді на спеціальному бланку, так і в електронній формі з використанням системи «Електронний Європротокол». Відповідно до пункту 33.2ст.\~33\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Отже, сам факт складання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння. Наявне в матеріалах справи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) є заповненим обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортні засоби, зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, визначені обставини дорожньо-транспортної пригоди для пояснення цієї схеми. Крім того, у повідомленні міститься інформація про наявність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В силу ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу\~(далі -\~ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» порядку. Відповідно до ст.\~1166\~ЦК України майнова\~шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно вимог ст. 1187 ЦК України, в разі заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, обов`язок по її відшкодуванню покладається на особу, яка володіє транспортним засобом, використання якого призвело до заподіяння шкоди. Цією особою в даній справі є відповідач [PERSON] . Спірні цивільно-правові відносини у сфері страхування відповідальності власників транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 22 Закону України №1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно до ст. 28 Закону 1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до п. 4 ч.1 Постанови Правління Національного банку України №108 від 30.05.2022р. «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України становить 80\~000,00 грн. на потерпілого. Таким чином, з викладеного вбачається, що обов`язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті ДТП такої шкоди. При цьому, зобов`язаною особою внаслідок заподіяних [PERSON] у результаті ДТП збитків, є страховик відповідача - ПАТ\~«НАСК «ОРАНТА». Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року по справі №\~755/18006/15-ц зробила наступний висновок, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. З огляду на вказане суд вважає, що саме на ПАТ «НАСК «ОРАНТА» як страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування. Так, згідно з пунктом 36.2 статті 36\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону,\~повідомлення про\~дорожньо-транспортну\~пригоду,\~але не\~пізніше як\~через 90\~днів з\~дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Оскільки ліміт відшкодування у разі складання європротоколу на час спірних правовідносин складав 80\~000,00 грн., та не був вичерпаний виплаченою сумою страхового відшкодування, а доказів погодження позивачем із ПАТ«НАСК «Оранта» розміру страхового відшкодування матеріали справи не містять, то саме страховик і мав сплатити всю суму відновлювального ремонту. У такому разі не можна покладати обов`язок з відшкодування цієї суми відповідно до приписів статті 1194\~ЦК України на винуватця ДТП. Водночас, статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 11.12.2019 у справі № 522/15636/16-ц (провадження № 61-1819св17), суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків: правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку не у страховика виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати); виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом №\~1961-IV покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і\~договором обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності.\~Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).\~Враховуючи викладене, правильним є\~висновок про\~стягнення з\~особи,\~винної у\~ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених\~деталей на\~нові (без\~урахування коефіцієнта\~фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суд України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15). Подібні за змістом висновки сформульовані також в постановах Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 344/3008/17 (провадження № 61-26423св18), від 15.10.2020 у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20), від 16.02.2022 у справі № 709/370/20 (провадження № 61-16320св20). Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4\~674,00 грн. вартості придбаної позивачем у ТОВ «АРІЯ МОТОРОс» деталі - нової рукоятки дверей зовнішньої правої (а.с.19-21). Суд зауважує, що позивач, отримавши страхове відшкодування у сумі 6\~654,00\~грн., не позбавлений права стягнути із ПАТ«НАСК «Оранта» решту різниці між фактичним розміром шкоди (18\~874,00 грн. - 2500,00 грн. франшизи 4\~674,00\~грн. вартість рукоятки дверей зовнішньої правої) та страховою виплатою (6\~654,00\~грн.) у межах страхового ліміту, тобто суму у розмірі 5\~076,00 грн., надавши страховику або шляхом звернення до суду із позовом до належного відповідача, належні докази проведеного відновлювального ремонту автомобіля Honda CR-Z, державний реєстраційний номер [NUMBER] та докази про вартість придбаної ним деталі приводу замку правої двері вартістю 2\~700,00 грн., що була у вживанні, (придбана позивачем у ФОП [PERSON] ). Стосовно стягнення з відповідача франшизи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Тож, беручи до уваги вищевикладені вимоги Закону та те, що сума франшизи, яка встановлена страховим полісом, виплачена позивачу не була, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] суми франшизи за страховим полісом, в розмірі 2\~500,00 грн., є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають стягненню з відповідача. Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 12\~000,00 грн., суд приходить до такого. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму\~ВСУ від\~31.03.1995р.\~№ 4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи те, що сама дорожньо-транспортна пригода призвела до переживань [PERSON] , які викликані дискомфортом у вигляді неможливості користуватися автомобілем, в тому числі проводити волонтерську діяльність на автомобілі через не відкриття задніх правих дверей, та зміни звичного способу життя через постійне намагання вирішити питання щодо відшкодування шкоди у позасудовому порядку, зокрема відшкодування з урахуванням принципів розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 1\~000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. На думку суду, саме ця сума відповідає ступеню та характеру моральних страждань [PERSON] . Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення моральної шкоди позивача і не повинен призводити до його збагачення. Сума моральної шкоди, на стягненні якої наполягає позивач, яка дорівнює 12\~000,00 грн., є явно завищеною. У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з підстав, зазначених у мотивувальній частині рішення. Відповідно до положень ст. 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України,\~приймаючи до\~уваги часткове\~задоволення позовних\~вимог (33,75%),\~суд вважає\~за можливе\~стягнути з\~відповідача [PERSON] \~на користь\~позивача судові\~витрати зі сплати судового збору в розмірі 408,78 грн. (1211,20 х 33,75/100) пропорційно до задоволеної частини вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку, що у зв`язку з тим, що позивачем зроблено заяву про надання доказів розміру судових витрат після ухвалення рішення, на підставі ч.\~2 ст. 246 ЦПК України, для вирішення питання про судові витрати слід призначити судове засідання та встановити строк для подання доказів щодо розміру понесених позивачем судових витрат.

Outcome: partial