Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Представник приватного\~акціонерного товариства\~«Страхова компанія\~«Еталон»(далі ПрАТ «СК «ЕТАЛОН») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між [PERSON] та ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу «DAF XF 105.460», д.н.з. [NUMBER] , підтвердженням чому є поліс № ЕР-216628704 від 04 вересня 2023 року (строк дії полісу з 22 вересня 2023 року по 21 вересня 2024 року). Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2023 року у справі № 345/4952/23 [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. Судом у справі № 345/4952/23 встановлено, що 27 вересня 2023 року о 14 год. 45 хв. по вулиці Івано-Франківська у місті Калуш [PERSON] керував транспортним засобом «DAF XF 105.460», д.н.з. [NUMBER] , не дотримався бокового інтервалу та допустив наїзд на автомобіль «Hyundai Sonata» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13-1 ПДР. Також [PERSON] , будучи причетним до ДТП, залишив її місце, чим порушив п. 2.10 ПДР. Власник транспортного засобу «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] (постраждав у вказаному ДТП 27 вересня 2023 року), [PERSON] 15 грудня 2023 року звернулася до страховика ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» з заявою про страхове відшкодування. Згідно з страховим актом ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» № 2834/01/50/2023/1 від 09 січня 2024 року сума виплаченого страхового відшкодування [PERSON] склала 49 820,78 грн, що підтверджується платіжними інструкціями АТ КБ «Приватбанк» № 13690 від 09 січня 2024 року, № 13711 від 10 січня 2024 року, № 13738 від 11 січня 2024 року. Таким чином, ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» має право подати регресний позов до [PERSON] на підставі пункту в) підпункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з вимогою сплати виплаченого страхового відшкодування у сумі 49 820,78 грн. На підставі\~викладеного,\~ПрАТ «СК\~«ЕТАЛОН» просить\~суд стягнути\~з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, у сумі 49 820,78 грн та судові витрати, які складаються із витрат на оплату судового збору в сумі 3\~028,00 грн, витрат на оплату професійної правничої допомоги у сумі 18\~000,00 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2024 року відкрито провадження в справі за позовом ПрАТ «СК «Еталон» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 10 квітня 2024 року судом зареєстровано відзив представника відповідача [PERSON] , адвоката Янчишина В. Й. у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву вказує на наступні обставини. 27 листопада 2023 року постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області розглянуто справу № 345/4952/23 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою суд постановив: « [PERSON] визнати винуватим за ст. 124, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення і обрати стягнення: - за ст. 124 КУпАП- штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн; - за ст. 122-4 КУпАП - штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400,00 грн». 16 січня 2024 року постановою Івано-Франківського апеляційного суду розглянуто справу № 345/4952/23 про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника [PERSON] на постанову Калуського міськрайонного суду від 27 листопада 2023 року відносно [PERSON] . За результатами розгляду апеляційної скарги суд постановив: «Апеляційну скаргу захисника [PERSON] задовольнити. Постанову Калуського міськрайонного суду від 27 листопада 2023 року відносно [PERSON] , в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП змінити. Вважати [PERSON] притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП до штрафу в розмірі 850 гривень. Провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення» Цивільно-правова відповідальність водія ТЗ «DA.F XF 105.460», державний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП 27 вересня 2023 року була забезпечена полісом № ЕР-216628704 у ПрАТ «СК «ЕТАЛОН». Як вбачається із постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 16 січня 2024 року у справі № 345/4952/23, щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, провадження закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. У зв`язку із чим, вимога щодо стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у сумі - 49 820,78 грн неправомірна, оскільки наявними у справі доказами не підтверджується факт залишення водієм [PERSON] місця ДТП. Інших заяв по суті у справі № 607/5843/24 до суду не надходило. Представник позивача ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, у якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, проте адвокат Янчишин В. Й. подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони відповідача, у задоволені позову просить відмовити. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить до наступного висновку. 04\~вересня 2023\~року між\~ПрАТ «Страхова\~компанія «ЕТАЛОН»\~та [PERSON] \~було укладено\~Поліс № ЕР-216628704 обов`язкового страхування\~цивільноправової відповідальності\~власників наземних\~транспортних засобів,\~а саме автомобіля DAF XF 105.460», д.н.з. [NUMBER] (строк дії з 22 вересня 2023 року по 21 вересня 2024 року). 27 вересня 2023 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» із повідомленням ЦВ (потерпілиймайно), у якій повідомив про дорожньотранспортну пригоду (далі ДТП), яка трапилась 27 вересня 2023 року за участю ТЗ потерпілого «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] . Наявність полісу ОСЦПВ № ЕР/216563662, страхова компанія АТ СГ «ТАС» страховий поліс діє до 31 серпня 2024 року. ДТП сталась за адресою: 27 вересня 2023 року о 14 год. 45 хв. по вулиці Івано-Франківська у місті Калуш, обставини поді: пошкодженим ТЗ потерпілого керував [PERSON] . Детальний опис пошкоджень ТЗ, отриманих при ДТП: передня ліва частина , бокова ліва нижня частина, передня ліва верхня частина. 15 грудня 2023 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» із заявою у якій просила відшкодувати витрати в розмірі 49\~820,78 грн, пов`язані із пошкодженням майна транспортного засобу «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] . Як слідує з страхового акту № 2834/01/50/2023/1 від 09 січня 2024 року, сума страхового відшкодування становить 49\~820,78 грн із зазначенням реквізитів для виплати страхового відшкодування. Із платіжних інструкцій № 13690 від 09 січня 2024 року, №13711 від 10 січня 2024 року та №13738 від 11 січня 2024 року, вбачається, що ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» перерахувало на рахунок [PERSON] суми 20 000 грн, 10\~000 грн та 19\~820,78 грн відповідно, призначення платежу: *; 29104_8203; [PERSON] [NUMBER] Страхове відшкод. По Дог. ЕР-216628704 зг. с/а 2834/01/50/2023, д/н [NUMBER] , [PERSON] ; без ПДВ. Відповідно до постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі № 345/4952/23 від 27 листопада 2023 року, [PERSON] 27 вересня 2023 року о 14.45 год. в м. Калуш по вул. Івано-Франківська, керуючи транспортним засобом DAF XF 105.460, державний номерний знак [NUMBER] , виїжджаючи з АЗС «ОККО», здійснив поворот праворуч не дотримався бокової інтервал дистанції, внаслідок чого пошкодив транспортний засіб «HYNDAI SONATA» державний номерний знак [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13-1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Окрім цього, [PERSON] 27 вересня 2023 року о 14.45 год., керуючи транспортним засобом DAF XF 105.460 державний номерний знак [NUMBER] , виїжджаючи з АЗС «ОККО» що по вул. Івано-Франківська в м. Калуш, будучи причетним до вищевказаної ДТП, залишив місце ДТП, чим порушив п.2.10 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою [PERSON] визнано винуватим за ст. 124, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення і обрано стягнення: - за ст.124 КУпАП - штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн; - за ст.122-4 КУпАП штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 січня 2024 року, справа №345/4952/23, апеляційну скаргу захисника Янчишина В. Й. задоволено. Постанову Калуського міськрайонного суду від 27 листопада 2023 року відносно [PERSON] , в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, змінено. Вважати [PERSON] притягнутим до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП до штрафу в розмірі 850 грн; провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За вказаних обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньотранспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно п . «в» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньотранспортну пригоду, якщо він після дорожньотранспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). З вищенаведеного слідує, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Судом беззаперечно встановлено, що у ДТП, яка мала місце 27 вересня 2023 року о 14.45 год. в м. Калуш по вул. Івано-Франківська, є вина водія [PERSON] , що встановлено постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі про адміністративне правопорушення № 345/4952/23 від 27 листопада 2023 року, яка переглядалася Івано-Франківським апеляційним судом 16 січня 2024 року. ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» виплатила власнику транспортного засобу, який був учасником цієї ДТП з вини відповідача, суму завданої шкоди в розмірі 49\~820,78 грн. Проте відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СК«ЕТАЛОН» не набула права регресної вимоги до відповідача, оскільки постановою суду апеляційної інстанції від 16 січня 2024 року у справі № 345/4952/23 постанову Калуського міськрайонного суду від 27 листопада 2023 року відносно [PERSON] в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП змінили. Провадження у справі за ст.122-4 КУпАП закрили у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволення позову ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу у зв`язку з безпідставністю позовних вимог, оскільки обставини самовільного залишення відповідачем місця пригоди після ДТП не знайшли свого підтвердження. Судовий збір у відповідності до змісту п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладається на позивача. Щодо вимоги відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд встановив наступне. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першоючетвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. 26 березня 2024 року між адвокатом Янчишин В. Й. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги на підставі якого суду було надано ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВО № 1073840 від 01 квітня 2024 року. Згідно п. 4.1 договір про надання правової допомоги від 26 березня 2024 року встановлена погодинна оплата, якості порядку обчислення гонорару адвоката. Вартість години роботи адвоката становить 1\~000,00 грн. Згідно акту виконаних робіт № 1 від 08 квітня 2024 року, наданих адвокатом Янчишин В. Й. клієнту [PERSON] , за договором про надання правової допомоги від 26 березня 2024 року, адвокатом надано консультацію, попередньо опрацьовано матеріали наданих документів, вартість якої становить 1\~000,00 грн; підготовлено та подано відзив на позовну заяву із додатками вартість послуги склала 3\~000,00 грн; участь у судових засідання не залежно від часу та кількості склала 1\~000,00 грн. Загальна вартість послуг - 5\~000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Разом з тим, відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). У постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19 від 01 червня 2021 року, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. В питанні критеріїв також слід послатися на висновки Великої Палати Верхового Суду у справі № 755/9215/15ц, викладені у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 від 24 жовтня 2019 року та у справі № 922/2685/19 від 08 квітня 2020 року, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved