Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Представник АТ «СЕНС БАНК» Мужик Н.Т. звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою шляхом направлення засобами поштового зв`язку 11 травня 2023 року (надійшла до суду 22 травня 2023 року), в якій просив суд стягнути із [PERSON] на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором №501143100 від 17 травня 2019 року станом на 22 січня 2023 року в загальному розмірі 42 807 грн. 24 коп., а також судовий збір в сумі 2 684 грн. 00 коп. В обґрунтування\~пред`явлених вимог\~представник вказав,\~що 17\~травня 2019\~року між\~АТ «Альфа-Банк»\~та [PERSON] \~було укладено\~угоду про\~обслуговування кредитної\~картки та\~відкриття відновлювальної\~кредитної лінії\~№501143100\~(далі\~ кредитний\~договір),\~за умовами\~якої банк\~зобов`язався надати\~позичальникові кредит,\~а позичальник\~зобов`язалась у\~порядку та\~на умовах,\~встановлених договором,\~повертати кредит\~та погашати\~проценти за\~користування ним,\~сплачувати комісію\~та інші\~платежі.\~У випадку\~невиконання позичальником\~умов договору,\~остання зобов`язана\~достроково виконати\~свої боргові\~зобов`язання перед\~банком протягом\~30\~календарних днів\~з дня\~отримання від\~банку інформації.\~Свої зобов`язання\~банк виконав,\~надавши [PERSON] \~кредит в\~узгодженому розмірі,\~натомість позичальник\~покладені на\~неї обов`язки\~належним чином\~не виконувала,\~в результаті\~чого станом\~на 22\~січня 2023\~року утворилась\~заборгованість в\~загальному розмірі\~42\~807\~грн.\~24\~коп. Позаяк, 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування банку внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. З метою досудового врегулювання спору, АТ «СЕНС БАНК» на адресу [PERSON] 12 квітня 2023 року було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яка залишилась відповідачем поза увагою. Зважаючи на те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів кредитора, представник вимушений звернутися до суду в інтересах кредитора АТ «СЕНС БАНК». Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року матеріали справи передано для розгляду за підсудністю до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.27). Матеріали справи надійшли до суду 13 липня 2023 року та за результатами автоматизованого розподілу передано у провадження судді Прасолову В.М. Ухвалою суду від 14 липня 2023 року (головуючий суддя Прасолов В.М.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.32). У зв`язку із звільненням судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолова В.М. у відставку та відрахуванням зі штату суду, за результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №147 від 04 квітня 2024 року матеріали цивільної справи передано в провадження судді Євтушенку О.І. (а.с.49, 50). Ухвалою суду від 09 квітня 2024 року цивільну справу прийнято до провадження суддею Євтушенком О.І. з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Згідно з клопотанням представника позивача адвоката Мужика Н.Т., викладеним у п.3 прохальної частини позову, останній просив справу розглянути за його відсутності за наявними матеріалами. Аналогічне клопотання надійшло від представника позивача [PERSON] через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, попередньо подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечувала, виклавши свою позицію у письмових поясненнях. Відповідач зазначила, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм в період воєнного стану №2120 від 15 березня 2022 року внесені зміни до законодавства відносно споживчих кредитів, зокрема, «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, п.18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Аналогічні зміни внесено до розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» №1734 від 15 листопада 2016 року шляхом доповнення п.6?. Таким чином, законодавець чітко передбачив заборону застосування штрафних санкцій за невиконання умов договорів про надання споживчих кредитів в період воєнного стану. При цьому, відповідач зауважила, що із наданого позивачем неякісного розрахунку заборгованості не можливо встановити, яким чином банком здійснено розрахунок боргу. До моменту введення в Україні воєнного стану, вона як позичальник своєчасно здійснювала оплату за наданим їй кредитом, сплачена нею сума перевищує початковий розмір отриманого кредиту. Зазначила, що несплата залишку кредиту за час війни в Україні пов`язана з правовою невизначеністю у відносинах з АТ «СЕНС БАНК» до липня 2023 року щодо його приналежності державі-агресору російській федерації. Таким чином, коли позивач належав державі-агресору, вона, не будучи її спонсором, не сплачувала кредит. Зі свого боку, вона визнає заборгованість у розмірі 21\~023 грн., та свій обов`язок її сплатити. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Що стосується клопотання відповідача про витребування доказів розрахунку заборгованості з АТ «СЕНС БАНК», то суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки відповідач отримала такий розрахунок, про що є відповідна відмітка на клопотанні. Крім того, після зміни складу суду відповідач не наполягала на розгляді цього клопотання. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши позицію учасників справи, письмові пояснення відповідача, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 17 травня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом оформлення оферти на укладення угоди про надання кредиту №501143100, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. За умовами договору банк надав позичальникові споживчий кредит за типом «кредит готівкою» в сумі 60 000 грн. 00 коп. строком на 48 місяців, з терміном повернення кредиту до 17 травня 2023 року. За користування кредитом позичальник сплачує банку проценти за фіксованою ставкою 33,00% річних, при цьому, за період з 12-го по 23-й місяць користування кредитом за ставкою 28% річних, а за період з 24-го по 48-й місяць користування кредитом 23% річних (а.с.4). З наміром укласти договір [PERSON] звернулася до банку 17 травня 2019 року шляхом подання анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Акцент-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а.с.7). Цього ж дня [PERSON] було підписано акцепт пропозиції на укладення договору (частина 2 анкети-заяви). Як слідує з п.3 договору, кредит надано позичальникові для її власних потреб у спосіб видачі переказ грошових коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк». Сторони погодили, що платежі з повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, суми комісійної винагороди та інші платежі за угодою про надання кредиту здійснюються позичальником щомісячно, рівними частинами (по 3 166 грн. 30 коп. до 17 числа кожного місяця, останній платіж в сумі 3\~165 грн. 79 коп. до 17 травня 2023 року) у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених паспортом споживчого кредиту та відповідно до Графіку платежів. Підписанням оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту, [PERSON] дала свою згоду на те, що вона разом із запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг, Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», затвердженим розпорядженням банку з усіма змінами та доповненнями, складають кредитний договір, який по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України. Крім того, позичальник [PERSON] була належним чином ознайомлена із паспортом споживчого кредиту, який містить детальний розпис умов кредитування, складових загальної вартості кредиту та Графіком платежів, про що свідчить її підпис у вказаних документах. Із наведеного вище порядку при укладенні договору [PERSON] здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним\~ договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. У силу ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Банк свої зобов`язання за кредитним договором №501143100 від 17 травня 2019 року виконав належним чином, надавши [PERSON] кредит в обумовленому розмірі 60 000 грн. 00 коп. шляхом перерахування на відкритий в банку рахунок 17 травня 2019 року, що слідує з виписки по особовому рахунку позичальника та відображене у відповідній графі розрахунку. Крім того, виписка з банківського рахунку позичальника містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору, всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування банку внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не\~ повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Судовим розглядом встановлено, що позичальник [PERSON] свої зобов`язання не виконувала належним чином. З наданого позивачем розгорнутого розрахунку заборгованості станом на 22 січня 2023 року (а.с.9) слідує, що відповідач здійснювала погашення заборгованості майже щомісячно до січня 2022 року включно, сплачуючи, зазвичай, суми в розмірах менше від ануїтетних платежів, визначених Графіком, що призводило до виникнення заборгованості за кредитним договором та її поступового зростання. Загалом, за рахунок здійснених платежів відповідачем погашено заборгованість: -за поточним\~тілом кредиту\~на суму\~38\~162\~грн.\~93\~коп. (з розрахунку: 1,78 + 311 + 450 + 607,95 + 500 + 80,86 + 790 + 1154,10 + 1517,78 + 2228,20 + 1766,70 + 2381,91 + 1918,60 + 1450 + 1150 + 1735,94 + 1177,74 + 1820 + 2 692,49 + 1250 + 3000 + 4000 + 1200,99 + 1576,04 + 1687,96 + 1712,89) стовпчик №7 розрахунку (а.с.9); -за простроченим\~тілом кредиту\~на суму\~4394\~грн.\~62\~коп. (з розрахунку: 33,71 + 15,01 + 310 + 700 + 1\~056,25 + 629,65 + 1 650). При цьому, заборгованість за простроченим тілом кредиту відповідач повністю погасила у жовтні 2021 року, після чого надалі поточне тіло кредиту сплачувала належним чином до лютого 2022 року - стовпчик №11 розрахунку (а.с.9); -проценти за\~користування кредитом\~в сумі\~15\~462\~грн.\~80\~коп. (з розрахунку: 0,44 + 0,58 + 0,01 + 59,91 + 140,77 + 157,50 + 170,53 + 167,29 + 177,89 + 227,65 + 281,73 + 294,66 + 321,28 + 338,27 + 388,59 + 355,66 + 407,68 + 409,55 + 457,73 + 489,16 + 502,39 + 532,92 + 559,82 + 557,37 + 543,63 + 574,92 + 572,09 + 493,36 + 577,22 + 591,60 + 646,66 + 661,30 + 689,34 + 693,99 + 641,84 + 629,13 + 580,28 + 568,06) із нарахованих 30 269 грн. 01 коп. (з розрахунку: 0,38 + 1,02 + 0,58 + 57,50 + 195,72 + 287,75 + 322,44 + 332,32 + 328,79 + 397,03 + 500,35 + 566,31 + 605,69 + 647,68 + 714,81 + 732,39 + 749,96 + 778,88 + 851,84 + 931,31 + 975,82 + 1017,59 + 1020,09 + 1099,78 + 1083,42 + 1063,38 + 1130,42 + 1047,83 + 1033,34 + 1149,10 + 1217,40 + 1264,85 + 1329,40 + 1363,10 + 1273,65 + 1252,68 + 1192,02 + 1131,83 + 620,56) стовпчики №9-11 розрахунку (а.с.9); -неустойку на\~суму 25\~255\~грн.\~25\~коп. (з розрахунку: 203,61 + 1,14 + 1,22 + 0,24 + 18,40 + 142,76 + 283,29 + 268,20 + 299,85 + 295,20 + 294,26 + 463,39 + 461,20 + 528,92 + 543,01 + 601,20 + 616,20 + 631,20 + 669,60 + 655,93 + 802,20 + 780,43 + 807,91 + 904,20 + 863,55 + 904,88 + 912,77 + 938,01 + 850,86 + 897,16 + 940,84 + 984,44 + 1041,30 + 1051,59 + 1061,67 + 1011,67 + 963,49 + 917,56 + 841,66 + 800,24) із нарахованих\~28\~832\~грн.\~77\~коп. (з розрахунку: 203,61 + 1,14 + 1,46 + 0,24 + 18,40 + 142,76 + 283,29 + 268,20 + 299,85 + 295,20 + 294,26 + 463,39 + 461,20 + 528,92 + 543,01 + 601,20 + 616,20 + 631,20 + 669,60 + 655,93 + 802,20 + 780,43 + 807,91 + 904,20 + 863,55 + 904,88 + 912,77 + 938,01 + 850,86 + 897,16 + 940,84 + 984,44 + 1041,30 + 1083,83 + 1159,32 + 1230,84 + 1396,17 + 1610,64 + 1867,49 + 1876,47) стовпчики №№12-14 розрахунку (а.с.9). Загальний розмір заборгованості позивачем розраховано станом на 22.01.2023 в сумі 42\~807 грн. 24 коп., який і заявлено до стягнення, без деталізації за кожною зі складових. Що стосується сум боргу, вказаних у виписці по рахунку (а.с.10-14), то хоча й проведені операції узгоджуються з тими, що відображені у розрахунку, однак виходячи з різниці між витратами по рахунку (130\~255 грн. 56 коп.) та надходженнями (87\~828 грн. 75 коп.), залишок боргу (42\~426 грн. 81 коп.) не відповідає сумі, вказаній у розрахунку (42\~807 грн. 24 коп.). При цьому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначила, що визнає лише заборгованість за кредитом в сумі 21\~023 грн. (без наведення обґрунтувань суми та власного контррозрахунку). Крім того, нарахування неустойки на заборгованість в період воєнного стану взагалі вважає протиправним з огляду на наявність заборони на її нарахування, визначеної законодавцем. Вказані суперечності між наданими позивачем доказами, часткове невизнання відповідачем заборгованості, обумовлюють наведення судом власного розрахунку суми боргу, адже як зауважено у постанові Верховного Суду від 02.10.2020 у справі №911/19/19, при вирішенні даної категорії справ суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Надаючи оцінку запереченням відповідача у розрізі із наведеними представником позивача обґрунтуваннями заявлених вимог та обсягом наявних у справі доказів, суд виходить з доведеності факту погашення відповідачем заборгованості за поточним тілом кредиту в сумі 38\~162 грн. 93 коп. та простроченим тілом в сумі 4\~394 грн. 62 коп., адже усі проведені відповідачем платежі відображено у розрахунку, їх вірність та дійсність відповідачем не спростована. Ці платежі банком хоча й зараховано на погашення тіла кредиту, однак за результатами арифметичних підрахунків борг по тілу кредиту в сумі 24\~232 грн. 29 коп. (стовпчик №8 розрахунку, а.с.9) позивачем визначено невірно. За результатами проведеного судом розрахунку, з урахуванням сплачених відповідачем коштів та зарахованих банком безпосередньо на погашення тіла кредиту (зокрема, поточне 38\~162 грн. 93 коп. та прострочене 4394 грн. 62 коп., а загалом 42\~557 грн. 55 коп.) встановлено, що заборгованість за тілом кредиту станом на 22.01.2023 складає 17\~442 грн. 65 коп., виходячи з такого підрахунку: 60\~000 (сума наданого кредиту) (38\~162,93 + 4394,62) (сума внесених та зарахованих коштів на погашення тіла кредиту). Оскільки відповідач не навела власного контррозрахунку суми боргу, не надала первинних документів, за якими можна було б прослідкувати здійснені нею платежі, виходячи з обсягу наявних у справі доказів суд вважає доведеною заборгованість за тілом кредиту в сумі 17\~742 грн. 65 коп. Що стосується нарахованої заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 14\~806 грн. 21 коп. (стовпчик №11 у розрахунку, а.с.9), то суд вважає її такою, що розрахована арифметично вірно, із правильним застосуванням банком узгодженої сторонами процентної ставки відповідно до умов договору та з урахуванням внесених відповідачем платежів, зарахованих саме на погашення процентів у сумі 15\~462 грн. 80 коп. (з розрахунку: 30\~269,01 (нараховані проценти) 15\~462,80 (сплачені). Отже, за відсутності доказів зворотного, суд вважає доведеною заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 14\~806 грн. 21 коп. Суд також вважає за необхідне звернути увагу, що згідно умов укладеного кредитного договору, сторони домовились, що договір є строковим: банк надав позичальникові споживчий кредит за типом «кредит готівкою» в сумі 60 000 грн. 00 коп. строком на 48 місяців, з терміном повернення кредиту до 17 травня 2023 року. Однак, у зв`язку із допущеною заборгованістю зі сплати кредиту, АТ «СЕНС БАНК» скористалося своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором шляхом пред`явлення досудової вимоги від 12 квітня 2023 року (а.с.15), фактично направленої на адресу [PERSON] засобами поштового зв`язку 21 квітня 2023 року (а.с.16, 17-19). У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що боржник зобов`язаний виконати його обов`язок відповідно до умов договору. Тобто, порушивши права або законні інтереси кредитора, боржник зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи на звернення до суду з відповідним позовом. Враховуючи приписи статей 526, 527 і 530 ЦК України, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання відповідних спорів. Невиконання кредитором обов`язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, а тому він може вимагати у суді виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту. Таким чином, праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», при цьому, матеріали справи містять докази виконання кредитором обов`язку з направлення позичальникові [PERSON] досудової вимоги з метою досудового врегулювання спору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом\~та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування\~чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти та інші обумовлені договором платежі. Відтак, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Із матеріалів справи вбачається, що згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк, позивач використав право вимагати дострокового повернення суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Оскільки розрахунок наведено станом на 22.01.2023, а вимогу про дострокове повернення боргу направлено у квітні 2024 року, в результаті чого змінено строк виконання зобов`язань, суд вважає, що нарахування процентів проведено з дотриманням вимог закону та умов договору. Власного контррозрахунку щодо незгоди з розміром процентів відповідач суду не надала, як і не деталізувала, в чому конкретно вона не згодна із заявленим розміром боргу по процентам. З приводу заперечень відповідача щодо нарахування банком пені за прострочення виконання нею зобов`язань, при наданні оцінки таким доводам та вирішуючи спір в цій частині, суд виходить з такого. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стану з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на цей час. Безумовно, стан війни в Україні створює об`єктивні перешкоди для реалізації своїх прав на судовий захист. Проте, в умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені. 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Отже, п.2 ч.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем [PERSON] зі сплати кредиту мало місце у період з 17 червня 2019 року по 23 лютого 2022 року, тобто, ще до моменту введення воєнного стану в Україні 24 лютого 2022 року, а тому цей Закон №2120-IX не може бути застосований до врегулювання саме цих спірних правовідносин. При вирішенні спору суд також критично оцінює посилання відповідача на наслідки націоналізації АТ «СЕНС БАНК», як на підставу не належного виконання нею зобов`язань за договором, оскільки нею не було доведено причинно-наслідковий зв`язок між націоналізацією банку та неможливістю вчасно виконувати умови кредитного договору. До того ж, як слідує з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, відповідач відновила виконання своїх зобов`язань перед АТ «СЕНС БАНК» у квітні 2022 року, тобто, до його націоналізації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про участь держави у виведенні системно важливого банку з ринку» від 21 липня 2023 року №739. Посилання [PERSON] на те, що через введений в Україні воєнний стан вона не могла виконувати свої кредитні зобов`язання, без надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів (зокрема, ускладнення матеріального становища, втрату роботи тощо) не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин щодо поважності невиконання нею зобов`язань перед АТ «СЕНС» та звільнення від цивільно-правової відповідальності за їх порушення. Сама по собі обставина введення в Україні воєнного стану дійсно є надзвичайною, невідворотною, яка об`єктивно могла вплинути на виконання відповідачем зобов`язань за договором, однак така обставина не має преюдиційного характеру, і при її виникненні сторона, яка посилається на неї як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести її наявність не тільки саму по собі, але і те, що ця обставина була форс-мажорною саме для неї у даному конкретному випадку щодо виконання умов кредитного договору. Таким чином, вирішуючи спір по суті, суд дійшов висновку, що оскільки прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем зі сплати кредиту мало місце ще до введення в Україні воєнного стану та підтверджуються належними та допустимими доказами, за таких обставин наявні підстави для стягнення з відповідача неустойки за прострочення виконання грошового зобов`язання за вказаним кредитним договором у розмірі 3\~576 грн. 88 коп. (з розрахунку: 32,24 + 97,65 + 219,17 + 432,68 + 693,08 + 1\~025,83 + 1\~076,23), розмір якої розрахований банком арифметично вірно, з урахуванням умов кредитного договору та коштів, сплачених відповідачем і зарахованих банком на погашення неустойки (відповідно до даних у стопчиках 12-14 розрахунку). Підсумовуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановивши обставин неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобов`язань, істотність їх порушення, часткову обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог із стягненням з [PERSON] на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованості за кредитним договором №501143100 від 17 травня 2019 року станом на 22 січня 2023 року у загальному розмірі 35\~825 грн. 54 коп., яка включає: заборгованість за тілом кредиту (у тому числі простроченим) 17\~442 грн. 45 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 14\~806 грн. 21 коп., неустойку 3\~576 грн. 88 коп. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2 254 грн. 56 коп. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених вимог (84%).

Outcome: partial