Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Короткий зміст вимог та доводів заявника. Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про усиновлення на правах дочки неповнолітньої [PERSON] , а також внести відповідні зміни то актового запису про батька. Аргументуючи заяву, [PERSON] зазначає, що він разом з дружиною та її донькою проживають з 2010 року, а знайомі ще раніше, і Ксенією опікується майже з 2008 року. Дитина вважає його батьком, та за всіма даними він моє бути усиновлювачем. Мати дитини не проти усиновлення її доньки. Біологічний батько позбавлений батьківських прав. Рух справи. 09.05.2024 Київським районним судом м. Харкова постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено судовий розгляд за правилами окремого провадження. У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду пояснення, відповідно яких підтримала усиновлення її дитини, просила заяву [PERSON] задовольнити, а судове засідання провести без її та доньки участі. Заінтересована особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, клопотання про відкладення судового засідання не надав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Заявник, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , перебуває з 05.03.2010 в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Індустріально-Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 20.01.2022. Від попереднього шлюбу [PERSON] має доньку, [PERSON] , [INFO] . Фактично з самого народження дитини [PERSON] займається її вихованням, забезпечує матеріально та ставиться до дитини, як до своєї доньки. У свою чергу, дитина сприймає заявника, як батька. Біологічний батько [PERSON] свідомо ухилявся від виконання батьківських обов`язків, а саме від: виховання та матеріального утримання, піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечення харчуванням, медичним доглядом, лікуванням. Батько не спілкувався з дитиною, не виявляв інтересу до внутрішнього світу, не створював умов для отримання освіти тощо. Рішенням Суду Центрального району міста Мінська від 01.02.2024 [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , її чоловік [PERSON] та дитина, [PERSON] проживають у належній їм на праві спільної часткової власності квартирі [ADDRESS] . Як відображено в Акті обстеження умов проживання, проведеним 08.04.2024, умови проживання задовільні. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: дитина займає окрему кімнату, обладнану необхідною технікою, меблями. Заявник матеріально забезпечена людина, та має всі можливості дати дитині належне виховання, освіту, забезпечити нормальний фізичний та духовний розвиток. У заявника з неповнолітньою [PERSON] склалися дуже хороші стосунки. Ксенія відноситься до нього з любов`ю та прихильністю, називає батьком. Відповідно наданої заяви дитини [PERSON] , вона також, просить суд задовольнити заяву, та здійснити її усиновлення на правах доньки. Відповідно до наявного в матеріалах справи висновку про стан здоров`я від 01.04.2024, за станом здоров`я [PERSON] може всиновлювати дитину. Судом встановлено, що [PERSON] не позбавлений батьківських прав, до кримінальної відповідальності не притягався, незнятої та непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. В свою чергу, мати дитини - [PERSON] надала згоду на усиновлення дитини, що підтверджується нотаріально засвідченою заявою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Синельникова Є.Є., зареєстрованою в реєстрі за № 169. Відповідно до висновку про доцільність усиновлення та відповідність інтересам дитини № 08-15/982/2-24 від 10.04.2024, усиновлення [PERSON] неповнолітньої, [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, що також встановлено під час судового розгляду. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 219 СК України, усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Відповідно до статті 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться в її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. У відповідності до статті 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Відповідно до статті 212 СК України, не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Згідно з положеннями статті 217 СК України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона в зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1-3 статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Відповідно до частини 1 пункту 4 статті 219 СК України, усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. Відповідно до частини 1 статті 220 СК України, на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24.04.1967 у Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Відповідно до положень статті 224 СК України, суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до статі 232 СК України, з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача в такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. У відповідності з частиною 1 статті 229 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною в Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною 4 статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача в рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 231 СК України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені в зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені в цій статті, суд зазначає в рішенні про усиновлення. Відповідно до статті 234 CK України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з пунктом 2.13.1 Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, в яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до статті 228 СК України, особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Відомості про усиновлення видаються судом лише за згодою усиновлювача, крім випадків, коли такі відомості потрібні правоохоронним органам, суду в зв`язку з цивільною справою чи кримінальним провадженням. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до статей 229-231 цього Кодексу. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 314 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає в резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) судвирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Якщо після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили батьки дитини відкликали свою згоду на її усиновлення, суд скасовує своє рішення і поновлює розгляд справи. У разі відкликання заяви про усиновлення після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили, суд скасовує своє рішення і залишає заяву без розгляду. Усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а в справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади. З огляду на наведене, системний аналіз наявних у справі доказів, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, дозволяє суду дійти висновку, що усиновлення дитини заявником у повній мірі відповідає якнайкращим інтересам дитини, заявник, на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України, надав суду належні і допустимі докази на підтвердження можливості усиновлення ним дитини [PERSON] . Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви. Враховуючи вищенаведене, враховуючи інтереси дитини [PERSON] , суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявника у повному обсязі. Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved