Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

16.05.2024 позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з ним з тих підстав, що після розірвання шлюбу син та дочка [PERSON] , 2004 р.н., залишилися проживати з ним, проти чого відповідачка не заперечувала. Після досягнення дочкою повноліття вона переїхала проживати до матері і остання на сьогодні наполягає, щоб син також переїхав до неї. Дитина категорично заперечує цьому, не бажає змінювати місце свого постійного проживання, однак відповідачка чинить на нього моральний тиск, кожного разу після спілкування з матірю син переживає стрес, стає дратівливим, неспокійним. У нього з сином склалися надзвичайно теплі, дружні стосунки, встановлений міцний психологічний зв`язок, існує довіра, взаєморозуміння, син емоційно більше прив`язаний до нього, а відтак розлука буде психотравмуючою для нього. Враховуючи вищенаведене та те, що між ним і дитиною встановлений міцний психологічний звязок, існує довіра, взаєморозуміння, син більше привязаний до нього і проживання дитини з ним сприятиме розвитку дитини як психологічному, так і фізичному, просить суд постановити рішення, яким визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Позивач в судове засідання не зявився, 11.07.2024 від нього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, 24.06.2024 від неї надійшла письмова заява, згідно з якою вона позовні вимоги визнає. Представник органу опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області в судове засідання не зявився, 17.06.2024 від нього надійшли письмові пояснення у справі, згідно з якими син сторін у справі на сьогодні досяг чотирнадцяти років, а тому згідно вимог ст.160 СК України його місце проживання визначається ним самостійно. Орган опіки та піклування вважає відсутніми підстави визначати в судовому порядку місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, оскільки це обмежить право вибору неповнолітнього та порушить його законні права та інтереси. Справу просять розглядати у їх відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Беручи до уваги письмові пояснення сторін, враховуючи письмові пояснення органу опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , сторони у справі (а.с.9). [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] разом із сином [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 21.05.2020 у справі № 441/280/20 (а.с.12-13). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відповідно до частини другої\~статті 29 ЦК України\~фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У\~статті 160 СК України\~встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з частиною першою\~статті 161 ЦК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 351/611/21 (провадження № 61-990св23) вказано, що «у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою\~статті 160 СК України\~та положеннями частини другої\~статті 29 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] і на час звернення до суду з позовом та розгляду справи у суді першої інстанції йому виповнилося 17 років. Отже, в силу вищенаведених норм чинного законодавства він може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, які мають у власності житлові приміщення. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи положення частини другої\~статті 29 ЦК України\~та частини третьої\~статті 160 СК України, суд вважає, що підстави для визначення судом місця проживання дитини, якій виповнилось 14 років, відсутні, тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , необхідно відмовити. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц (провадження № 61-1229св18), від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15 (провадження № 61-10851св20), від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21 (провадження № 61-6611св22)». У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог не підлягають стягненню з відповідачки понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed