Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

20.02.2024 року позивач [PERSON] подала до суду позовну заяву, у якій просила стягнути на її користь з відповідача 1 Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі МТСБУ) 160 000 грн 00 коп. матеріальної шкоди, з відповідача 2 [PERSON] 393 430 грн 00 коп. матеріальної шкоди та 200 000 грн 00 коп. моральної шкоди. В обґрунтування позову вказувала, що [PERSON] 30.01.2023 року о 21 год. 35 хв., керуючи автомобілем Hyundai HPX2, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Шепетівська в м. Звягель, Житомирської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, виїхав на зустрічну смугу для руху, внаслідок чого здійснив лобове зіткнення із автомобілем Hyundai і30, д.н.з. [NUMBER] , яким вона керувала, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.02.2023 року у справі № 285/1082/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначила, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) їй спричинені матеріальні збитки у розмір 539 296 грн 48 коп. у зв`язку із механічними пошкодженням транспортного засобу, володільцем якого вона була на момент ДТП. Крім того, у зв`язку із ДТП 3 382 грн 95 коп. вона витратила на лікування, 1819 грн 80 коп. на пальне, 1261 грн 60 коп. продукти харчування, 170 грн. 00 коп. оплату поштового зв`язку з МТСБУ та 7 500 грн 00 коп. оплату експерта за проведення експертизи у справі. \~ \~ \~ \~Також, їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 200 000 грн. У порядку обґрунтування розміру моральної шкоди зазначила, що під час ДТП вона знаходилася у стані вагітності та перенесла нервове потрясіння, яке полягало у тому що її дитина могла не народитися. Після ДТП вона тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні та змушена була займатися питаннями збереження своєї дитини. Дана подія порушила її звичайний ритм життя, вплинула на реалізацію її намірів, спричинила її підвищене нервове та психологічне навантаження. Крім того, вона була позбавлена можливістю користуватися автомобілем для сімейних потреб. Також вказала, що цивільна-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП не була застрахована, тому вона звернулася із вимогою до МТСБУ, однак останнє залишене без задоволення. Оскільки відповідачі завдану шкоду у результаті ДТП не відшкодували, вона подала до суду даний позов. 06.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено сторонам строки вчинення процесуальних дій. 12.03.2024 року відповідач 2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив вимоги позивача задовольнити частково та погоджується відшкодувати матеріальний збиток, зокрема, у розмірі 180 540 грн 43 коп., з розрахунку ринкової вартості автомобіля позивача із вирахуванням 160 000 грн 00 коп., які підлягають стягненню із МТСБУ. У решті вимог просив відмовити за безпідставністю, оскільки позивачем не надано доказів, що вона отримала ушкодження здоров`я. 15.03.2024 року представник відповідача 1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні вимог позивача. Обгрунтування відзиву на позовну заяву зводиться до того, що позивач звернулася до МТСБУ лише через 8 місяців після ДТП, тобто зі спливом строку подачі заяви про страхове відшкодування. Крім того, позивач на вимогу МТСБУ не надала всіх необхідних документів для здійснення регламентної виплати. При цьому, позивач не надала документів, які б підтвердили її повноваження щодо розпорядження та володінням транспортного засобу, яким вона керувала. Також зазначила, що транспортний засіб позивача не був застрахований (забезпечений), а тому відсутні підстави для відшкодування позивачу шкоди. 16.05.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, які просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача 1 позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача 2 позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву відповідача 1. Зясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного. Встановлено, що 30.01.2023 року о 21 год. 35 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем Hyundai HPX2, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Шепетівська в м. Звягель, Житомирської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, виїхав на зустрічну смугу для руху, внаслідок чого здійснив лобове зіткнення із автомобілем Hyundai і30, д.н.з. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.02.2023 року у справі № 285/1082/23 відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні вищезазначеного ДТП (а.с.10). Із змісту позовної заяви слідує, що на дату вчинення вищевказаної ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію, транспортний засіб Hyundai і30, д.н.з. [NUMBER] , належить [PERSON] (а.с.8), зі слів позивача останній був її дідусем, який у 2017 році помер. Також встановлено, що 11.09.2023 року позивач направила до МТСБУ заяву про здійснення страхового відшкодування за даною подією (а.с.11-13). Із пояснень позивача та представника відповідача 1 встановлено, що на час розгляду справи рішення за зверненням [PERSON] відповідачем не прийняте з ряду причин. Крім того встановлено, що позивач у період з 02.02.2023 року по 24.02.2023 року перебувала на стаціонарному лікуванні у пологовому відділенні КНП Новоград-Волинське міськрай ТМО, у зв`язку з чим понесла витрати на лікування, які оцінила у розмірі 3 382 грн 95 коп. Із долучених квитанцій до позовної заяви вбачається, що позивач у період лікування понесла витрати на пальне у розмірі 1819 грн 80 коп. та на продукти харчування у розмірі 1261 грн. 60 коп. Також, позивач понесла витрати на оплату поштового зв`язку, пов`язані із направленням до МТСБУ пакетів документів для отримання страхового відшкодування. Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд керується наступним. \~ \~ \~ \~Згідно пунктів 8 та 9 частини 2\~статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 , 2 та 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За загальним принципом, відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~Згідно ч. 1\~ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. \~ \~ \~ \~За частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право,договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до частини 1\~ст. 1195 ЦК України\~фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. \~ \~ \~ \~Статтею 1 Закону України Про страхування передбачено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. \~ \~ \~ \~Види обов`язкового страхування в Україні визначені у\~статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. \~ \~ \~ \~Закон України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі - Закон № 1961-IV)\~регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 6 Закону № 1961-IV\~страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. \~ \~ \~ \~В пункті 22.1\~статті 22 Закону № 1961-IV\~вказано, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. \~ \~ \~ \~Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1\~статті 23 Закону\~№ 1961-IV). \~ \~ \~ \~Пунктами 24.1-24.3\~статті 24 Закону № 1961-IV\~передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. \~ \~ \~ \~Статтею 30 Закону № 1961-IV також визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. \~ \~ \~ \~Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. \~ \~ \~ \~Згідно з підпунктом "а" п. 41.1 статті 24 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Із ч. 4 ст. 263 ЦПК України слідує, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так,\~у постанові\~від 14.12.2021\~року у\~справі №\~147/66/17\~Велика Палата\~Верховного Суду (надалі ВП ВС) відступила від правового висновку Верховного Суду щодо абсолютності права потерпілого в ДТП на відшкодування шкоди її заподіювачем, визначивши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених законом випадках МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Також, у п. 141 даної постанови Велика Палата Верховного Суду вказала, що факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну. \~ \~ \~ \~Відповідно до висновку експерта № 3022, складеного 07.07.2023 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai і30, д.н.з. [NUMBER] , з технічної точки зору, станом на 31.01.2023 року, внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 31.01.2023 року, становить 340 540 грн 43 коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai і30, д.н.з. [NUMBER] , станом на дату ДТП, яка мала місце 31.01.2023 року становить 539 296 грн 48 коп. Ринкова вартість автомобіля Hyundai і30, д.н.з. [NUMBER] , станом на момент до ДТП, яка мала місце 31.01.2023 року, становить 340 540 грн 43 коп. Утилізаційна (залишкова) вартість у пошкодженому стані автомобіля Hyundai і30, д.н.з. [NUMBER] , станом на дату після ДТП, яка мала місце 31.01.2023 року року становила 130 435 грн 09 коп. (а.с.14-51). \~ \~ \~ \~Відтак, оскільки транспортний засіб Hyundai і30, д.н.з. [NUMBER] , відповідно висновку експерта № 3022, складеного 07.07.2023 року, вважається фізично знищеним та водій [PERSON] не мав Полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, а потерпілій [PERSON] була завдана майнова шкода у звязку із пошкодженням транспортного засобу, яким вона керувала, з відповідача 1 МТСБУ, у межах страхового ліміту, слід стягнути на користь позивача [PERSON] майнову шкоду у розмірі 160 000 грн, у зв`язку з чим позов у цій частині до відповідача 1 МТСБУ задовольнити повністю. Решту частину майнової шкоди у звязку із пошкодженням транспортного засобу суд вважає за необхідне стягнути з винуватця ДТП відповідача 2 [PERSON] у розмірі 50 105 грн 34 коп., з розрахунку: 340 540 грн 43 коп. (ринкова вартість транспортного засобу до ДТП) 160 000 грн 00 коп. (страховий ліміт, який підлягає стягненню з МТСБУ) 130 435 грн 09 коп. (утилізаційна (залишкова) вартість транспортного засобу після ДТП) = 50 105 грн 34 коп., у зв`язку з чим позов у цій частині до відповідача 2 [PERSON] задовольнити частково. При цьому, суд відхиляє посилання представника відповідача 1 МТСБУ, викладені у відзиві на позовну заяву та надані у судовому засіданні, з приводу того, що позивачем не надано документів, які підтверджують її право на отримання страхового відшкодування, оскільки остання на правомірній підставі володіла транспортним засобом. Також, судом не взято до уваги посилання представника відповідача 1 МТСБУ з приводу звернення позивача до МТСБУ лише через 8 місяців після ДТП, оскільки право на відшкодування шкоди є абсолютним. При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі № 465/4287/15 зазначено, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування. Особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого закону, чи звернутися безпосередньо до суду. Разом з тим, суд вважає за необхідне позовні вимоги у частині стягнення з відповідача 2 [PERSON] майнової шкоди, повязаної із витратами на лікування, придбання паливно-мастильних матеріалів та харчування задоволенню не підлягають, оскільки останні знаходяться у межах страхових лімітів, які підлягають пред`явленню до страхової компанії, у даному випадку до МТСБУ. У свою ж чергу, позовні вимоги у частині стягнення з відповідача 170 грн 00 коп. витрат на поштовий зв`язок з МТСБУ не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки останні не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України. Зокрема, відсутній прямий причинний зв`язок між такими витратами позивача та неправомірними діями відповідача 2 [PERSON] . Що стосується розміру заявленої моральної шкоди, то суд дійшов наступного. Із статті 23 ЦК України слідує, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала, що під час ДТП вона знаходилася у стані вагітності та перенесла нервове потрясіння, яке полягало у тому, що її дитина могла не народитися. Після ДТП вона тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні та змушена була займатися питаннями збереження своєї дитини. Дана подія порушила її звичайний ритм життя, вплинула на реалізацію її намірів, спричинила її підвищене нервове та психологічне навантаження. Крім того, вона була позбавлена можливістю користуватися автомобілем для сімейних потреб. Згідно з положеннями\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особи неправомірними діями, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Постановою Пленуму ВС України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 роз`яснено, що суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 5 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. № 4, розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, за яких обставин і якими діями вони завдані, яким є ступень вини заподіювана, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить. Згідно роз`яснень, даних у пункті 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України із змінами, внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається\~залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом ВС України, моральна шкода може полягати\~у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків. Згідно ст. 26 1 Закону № 1961-IV страховиком (у випадках, передбачених\~підпунктами "г"\~і\~"ґ"\~пункту 41.1 та\~підпунктом "в"\~пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Так, враховуючи обставини, при яких позивачу була завдана моральна шкода у зв`язку з даною подією, глибину, тяжкість та тривалість моральних страждань, зокрема: після ДТП позивач тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні та змушена була займатися питаннями збереження своєї дитини. При цьому, дана подія порушила її звичайний ритм життя, вплинула на реалізацію її намірів, спричинила її підвищене нервове та психологічне навантаження. Крім того, позивач була позбавлена можливістю користуватися автомобілем для сімейних потреб. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 2 [PERSON] на користь позивача у відшкодування завданої моральної шкоди 50 000 грн 00 коп., з вирахуванням 5 відсотків страхової виплати, яка підлягає стягненню з МТСБУ, задовольнивши позов у цій частині частково. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується наступним. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору встановлюється у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подані фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відтак, з відповідачів у дольовому порядку на користь держави слід стягнути 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за майнову вимогу, а саме 2601 грн 05 коп. судового збору, а саме по 1300 грн 53 коп., з кожного. Відповідно до платіжної інструкції позивачем сплачено 7 500 грн 00 коп. за проведення експертизи у справі (а.с.52). Тому, з відповідачів у дольовому порядку на користь позивача підлягають стягненню 7 500 грн 00 коп. витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, а саме по 3750 грн 00 коп., з кожного.

Outcome: partial