Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовною заявою [PERSON] до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового Виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за якою просить зняти арешт з всього нерухомого майна [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №40734270 від 15 листопада 2013 року Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області; обтяження зареєстроване 06 грудня 2013 року 09:52:40 державним реєстратором Шушулковим М.Д., Одеське міське управління юстиції, номер запису про обтяження: 3709459 (спеціальний розділ); Зняти арешт з всього нерухомого майна [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №47475674 від 12 травня 2015 року Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області; обтяження зареєстроване 25 червня 2015 року 18:26:06 державним реєстратором Антоненко О.С., Одеське міське управління юстиції, номер запису про обтяження: 10187308 (спеціальний розділ), посилаючись на таке. У зв`язку з наявністю зареєстрованих обтяжень, а саме: вид обтяження - арешт нерухомого майна (все нерухоме майно), яке належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №40734270 від 15 листопада 2013 року Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області; обтяження зареєстроване 06 грудня 2013 року 09:52:40 державним реєстратором Шушулковим М.Д., Одеське міське управління юстиції, номер запису про обтяження: 3709459 (спеціальний розділ); вид обтяження - арешт нерухомого майна (все нерухоме майно), яке належить [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] ; накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №47475674 від 12 травня 2015 року Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області; обтяження зареєстроване 25 червня 2015 року 18:26:06 державним реєстратором Антоненко О.С., Одеське міське управління юстиції, номер запису про обтяження: 10187308 (спеціальний розділ)., [PERSON] позбавлена можливості реалізувати своє право власності як на придбання нерухомого майна так і на розпорядження ним, оскільки у разі купівлі нерухомого майна, вона одразу ж опиниться під арештом і позивач не зможе розпорядитись таким майном, що грубо порушує право власності позивача, яке складається з прав володіння та розпорядження майном. На підставі викладеного, [PERSON] звернулась до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача [PERSON] [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву та заяву про поважність причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Судом встановлено, що [PERSON] має намір придбати нерухоме майно для власного проживання. З метою перевірки інформації щодо наявності будь-яких перепон для придбання майна, зокрема, наявності інформації в реєстрі боржників чи інформації про арешти (заборони тощо), представником позивача адвокатом Томашевським Романом Миколайовичем було здійснено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за параметрами: фізична особа [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] . За результатами запиту, представником позивача була отримана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №377360490 від 06 травня 2024 року, з якої вбачається наявність зареєстрованих обтяжень, а саме: вид обтяження - арешт нерухомого майна (все нерухоме майно), яке належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №40734270 від 15 листопада 2013 року Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області; обтяження зареєстроване 06 грудня 2013 року 09:52:40 державним реєстратором Шушулковим М.Д., Одеське міське управління юстиції, номер запису про обтяження: 3709459 (спеціальний розділ); вид обтяження - арешт нерухомого майна (все нерухоме майно), яке належить [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] ; накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №47475674 від 12 травня 2015 року Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області; обтяження зареєстроване 25 червня 2015 року 18:26:06 державним реєстратором Антоненко О.С., Одеське міське управління юстиції, номер запису про обтяження: 10187308 (спеціальний розділ). У зв`язку з наявністю вищезазначених арештів [PERSON] позбавлена можливості реалізувати своє право власності як на придбання нерухомого майна так і на розпорядження ним, оскільки у разі купівлі нерухомого майна, вона одразу ж опиниться під арештом і позивач не зможе розпорядитись таким майном, що грубо порушує право власності позивача, яке складається з прав володіння та розпорядження майном. Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 06 травня 2024 відносно [PERSON] відсутні будь-які відкриті або незавершені виконавчі провадження. В Автоматизованій системі виконавчих проваджень зазначені лише виконавчі провадження №52824510 та №72230943, у межах яких жодні арешти або обтяження не зареєстровані. Таким чином, в Автоматизованій системі виконавчих проваджень взагалі відсутні виконавчі провадження у яких були накладені арешти на все нерухоме майно [PERSON] . Згідно з інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 06 травня 2024 року відносно [PERSON] відсутня будь-яка інформація. 07 грудня 2023 року представник [PERSON] , адвокат Савін С.О., звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) із адвокатським запитом №16/23, в якому просив надати належним чином посвідчені копії постанов про накладення вищевказаних арештів, а також належним чином посвідчені копії всіх матеріалів виконавчих проваджень, в рамках яких були накладені арешти. 13 грудня 2023 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) була надана відповідь №03.1/30538, з якої вбачається, що надати запитувані документи по виконавчим провадженням №40734270 та №47475674 немає можливості, оскільки матеріали вказаних виконавчих проваджень знищені за закінченням строку зберігання у відповідності до положень Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» від 25 грудня 2008 року №2274/5. Таким чином виконавчі провадження, у рамках яких накладено арешт постановою №40734270 від 15 листопада 2013 року та постановою №47475674 від 12 травня 2015 року знищені, у зв`язку з чим неможливо з`ясувати підстави та обставини накладення арештів. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції від 16 жовтня 2013 року та в редакції від 05 квітня 2015 року, тобто в редакціях що діяли на момент винесення постанови №40734270 від 15 листопада 2013 року та постанови №47475674 від 12 травня 2015 року), сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції від 16 жовтня 2013 року та в редакції від 05 квітня 2015 року, тобто в редакціях, що діяли на момент винесення постанови №40734270 від 15 листопада 2013 року та постанови №47475674 від 12 травня 2015 року), Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. З аналізу вказаних положень Закону України «Про виконавче провадження», вбачається, що арешт накладається саме на майно боржника і що метою накладання арешту на майно є забезпечення виконання виконавчого документу. Враховуючи відсутність відносно [PERSON] відкритих виконавчих проваджень, враховуючи той факт, що вона не є боржником у виконавчих провадженнях, у яких на її майно накладений арешт, та те, що виконавчі провадження знищені, то обтяження - арешт всього нерухомого майна, номер запису про обтяження: 3709459 та арешт всього нерухомого майна,, номер запису про обтяження: 10187308, безпідставно зареєстровані. Відповідно до ч. 1 та ч, 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції від 16 жовтня 2013 року та в редакції від 05 квітня 2015 року, тобто в редакціях що діяли на момент винесення постанови №40734270 від 15 листопада 2013 року та постанови №47475674 від 12 травня 2015 року), Державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції від 16 жовтня 2013 року та в редакції від 05 квітня 2015 року, тобто в редакціях що діяли на момент винесення постанови №40734270 від 15 листопада 2013 року та постанови №47475674 від 12 травня 2015 року), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії. необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Пунктом 9.9. «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України 25 грудня 2008 року №2274/5, який діяв на час винесення постанови №40734270 від 15 листопада 2013 року та постанови №47475674 від 12 травня 2015 року (надалі - Порядок) встановлено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки. Відповідно до п. 9.10. Порядку, виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою. Згідно п. 9.15. Порядку, здавальні описи (завершених виконавчих проваджень), реєстр завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, мають трирічний строк зберігання, акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення - п`ятирічний. Зазначені документи підлягають оперативному зберіганню в межах установленого строку в органах державної виконавчої служби, після чого передаються в архів органу юстиції для організації їх подальшого знищення. У відповідності до п. 1 розділу X «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» №699/30567 від 09 червня 2017 року, завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року. Пунктом 2 розділу XI «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» №699/30567 від 09 червня 2017 року встановлено, що строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Згідно до вимог ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Арешт на все нерухоме майно [PERSON] має бути скасований судом оскільки: -відносно позивача, [PERSON] , [INFO] , відсутні будь-які відкрити та/або незакінченні провадження в автоматизованій системі виконавчих проваджень; -відносно позивача, [PERSON] , [INFO] , відсутня будь-яка інформація в реєстрі боржників; -в базі даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутні будь-які відомості щодо виконавчих проваджень при примусовому виконанні яких накладено арешт постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №40734270 від 15 листопада 2013 року та № 47475674 від 12 травня 2015 року, які були винесені Відділом примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області. -у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового Виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутні відкриті виконавчі провадження, боржником у яких є [PERSON] . -виконавчі провадження №40734270 та № 47475674 були закінчені та знищені, у зв`язку з цим всі наявні арешт, заборони та обмеження мали бути скасовані в решках даних виконавчих проваджень. Арешти, які накладені на належне [PERSON] нерухоме майно є безпідставними, необґрунтованими та такими, що грубо порушують її законні права та інтереси, у зв`язку чим мають бути скасовані судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Із змісту ч. 1 ст. 316 ЦК України виходить, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власністю після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, шо для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та зняти арешт з всього нерухомого майна [PERSON] . Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: approved