Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про споживчий кредит № 101254768 від 30 жовтня 2021 року у розмірі 80 300,00 грн та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 30 жовтня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений Договір про споживчий кредит № 101254768 (надалі - Договір), згідно з умовами якого відповідачка отримала 20 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. Згідно п. 1.2 вказаного Договору, сума кредиту становить 20 000 грн, та згідно п. 1.3 - строк на 30 днів, з 30 жовтня 2021 року. Відповідно до п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 29 листопада 2021 року. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 7 500,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручний підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. На виконання умов укладеного Договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 20 000,00 грн. Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти. 10 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 10-02/2022-50, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 101254768 від 30 жовтня 2021 року. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 101254768 від 30 жовтня 2021 року. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідачки. Станом на день звернення до суду з даним позовом заборгованість за договором [PERSON] не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у неї обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості станом на 08 квітня 2024 року становить 80 300,00 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту - 20 000,00 грн; - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 58 300,00 грн; - заборгованість з комісії - 2 000,00 грн. Оскільки на даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «Коллект Центр», тому позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. З огляду на вищевикладене, ТОВ «Коллект Центр» просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 80 300,00 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 3 028,00 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 17 000,00 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2024 відкрито провадження у справі № 607/9835/24, призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. 12 червня 2024 року через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву представника відповідачки [PERSON] , адвокатки Черничинець С. П., у якому позовні вимоги визнаються частково. В обґрунтування відзииу сторона відповідача вказує на те, що позовна вимога не підлягає до задоволення в частині нарахованих відсотків, оскільки: - відповідно до умов п. 1.3 Договору кредит надається строком на 30 днів з 30 жовтня 2021 року. Цей самий строк кредитування зазначено в п. 2 додатку 2 до Договору. У п. 1.4 Договору визначено термін повернення кредиту 29 листопада 2021 року. Пунктом 2.3.1.1 Договору передбачено умови пролонгації, а саме: Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредитом та певну частину заборгованості по кредиту. Такі ж умови продовження строку кредитування зазначені і в п. 5 додатку 2 до Договору. [PERSON] не вчиняла жодних дій для пролонгації кредиту. Додатком 1 до Договору визначено суму відсотків за користування кредитом у розмірі 7 500 грн та комісія у розмірі 2 000 грн, а відтак нарахування відсотків за Договором після закінчення строку його дії, є незаконним. [PERSON] , є інвалідом другої групи з дитинства і звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч. 1 п. 9 Закону України «Про судовий збір», а тому позовна вимога про стягнення судового збору з відповідачки не підлягає до задоволення. На підставі викладеного, сторона позивача просить задовольнити позовні вимоги частково, а саме: стягнути з [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 101254768 від 30 жовтня 2021 року, 29 500 грн., з яких: 20 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 500 грн - сума заборгованості за відсотками, 2 000 грн - комісія. 11 липня 2024 року через підсистему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення представника ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М. М., яка на їх обґрунтування зазначає наступне. 30 жовтня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 101254768. Підписанням договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами (в тому числі з правилаи та розміром нарахування процентів за кредитом) та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідачка не була позбавлена можливості, відповідно до статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення кредитора в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно з цим договором та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Проте, у вказаний строк відповідачка від договору не відмовлялася, жодних заперечень щодо його змісту не висловлювала, що свідчить про її згоду з умовами укладеного договору. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором [PERSON] не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідачки обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 08 березня 2024 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 80 300,00 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту - 20 000,00 грн; - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 58 300,00 грн; - заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн; - заборгованість з комісії - 2000,00 грн. До позовної заяви додані розрахунки заборгованості, в яких чітко зазначено підставу та порядок нарахування заборгованості за договором. А саме, зазначено період нарахування процентів відповідно до п.1.5.2 Договору, за який позичальник мав повернути кредитні кошти за зниженою відсотковою ставкою, та відповідно у цьому разі і передбачалась сплата відсотків у розмірі 7 500,00грн. Проте, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань, в подальшому нараховувались проценти за договором відповідно до п.1.6. та 2.3.1.2 Договору. При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до змісту п.2.3.1.2. активні дії Позичальника не передбачені для проведення пролонгації, а визначено, що пролонгація здійснюється на підставі продовження користування Позичальником кредитними коштами. Розрахунок заборгованості ТОВ «Коллект Центр» було розроблено на підставі розрахунку Кредитодавця ТОВ «Мілоан». Відповідно до п. 5.4 Договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, до Нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема Новий Кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання за Договорами позики (Кредитними договорами) (в тому числі за періоди, що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені Первісним Кредитором) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договорів позики (Кредитних договорів). Відповідачка не заперечує факт укладення Договору, факт порушень своїх зобов`язань, посилаючись на незгоду із сумою заборгованості. Також відповідачка не надає суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, чи контр розрахунку. З огляду на вищевикладене, оскільки фінансова установа, правонаступником якої за договорами факторингу є позивач, виконала всі передбачені кредитним договором умови щодо надання відповідачці кредитних коштів, а остання, за укладеним договором вказані грошові кошти отримала, однак свої зобов`язання щодо їх повернення відповідно до умов договору не виконала, хоча таку можливість мала, але без поважних причин цього не зробила, можна дійти до висновку, що позивачем доведено факт порушення (прострочення) [PERSON] взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором, а отже вимога позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу кредиту та заборгованості за відсотками ґрунтується на вимогах закону, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі. На підтвердження понесених позивачем витрат було надано суду відповідні докази, а саме платіжне доручення про сплату судового збору. Пунктом 4 ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що «При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися». Відповідачкою не було здійснено жодних активних дій та звернень до позивача з приводу врегулювання спору, не було ініційовано проведення звірки взаємних розрахунків, наміру реструктуризації боргу. Відтак, всі витрати позивача були неминучими та є обґрунтованими. Посилання представника відповідача щодо відмови в стягненні з відповідача судового збору, у зв`язку із наявністю групи інвалідності є необґрунтованими, оскільки зазначені норми застосовуються саме при зверненні відповідної особи до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. В даному випадку, на підставі саме недобросовісної поведінки відповідачки, позивач був змушений звернутися до суду, відтак має право на відшкодування зазначених витрат. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Коллект Центр», адвокатка Морозова В. В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі із мотивів викладених в позовній заяві та письмових поясненнях. Представник відповідачки, адвокатка Черничинець С. П. суду повідомила, що позовні вимоги її довірителька визнає частково, оскільки договір [PERSON] не пролонговувався. Вона не заперечує щодо стягнення з неї заборгованості, яка виникла за Договором про споживчий кредит № 101254768 від 30 жовтня 2021 року, у сумі 29 500 грн, оскільки саме ця сума вказана в договорі, в межах встановленого строку. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 30 жовтня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит № 101254768 (надалі - Договір), за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 20 000,00 грн строком на 30 днів. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії і процентів за користування кредитом - 29 листопада 2021 року. Як передбачено п.1.5. Договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим договором, складає 9 500,00 грн в грошовому виразі та 11,215.00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позивальника за кредитом, складає 29 500,00 грн. Відповідно до пунктів 1.5.1, 1.5.2 Договору, комісія за надання кредиту: 2 000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом: 7 500,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктами 1.6., 1.7 Договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 Договору. Відповідно до п. 6.1 Договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (sms) на мобільний телефонний номер позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку, вказаними позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в особистому кабінеті на сайті товариства. Після укладення цей договір розміщується в особистому кабінеті позичальника, згідно п. 6.2 Договору. Згідно з п. 6.3 Договору, приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком розрахунків) та підтверджує, зокрема, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «МІЛОАН», [PERSON] уклала договір № 101254768 від 30 жовтня 2021 року за допомогою одноразового ідентифікатора № Z40863, 30 жовтня 2021 року, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор 380971165693. Як вбачається з додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 101254768 від 30 жовтня 2021 року, який є графіком платежів, зазначено дату платежу 29 листопада 2021 року та суму до сплати: кредит - 29 500,00 грн; комісія за надання кредиту - 2 000,00 грн; проценти - 7 500,00 грн. У п. 2 Додатку № 1 до кредитного договору № 101254768 від 30 жовтня 2021 року вказано, що у випадку зміни будь-яких відомостей зазначених у Графіку платежів у зв`язку з частковим погашенням заборгованості та/або продовженням строку кредитування, Позичальник доручає Товариству самостійно оновити (активізувати) графік платежів, шляхом внесення у нього відповідних змін або викладення його у новій редакції та розмістити дані графіку в особистому кабінеті Позичальника. Додаток № 2 до договору про споживчий кредит № 101254768 від 30 жовтня 2021 року, який є паспортом споживчого кредиту № 101254768, містить аналогічні умови щодо суми та строку кредиту, розміру комісії та процентів. Також зазначено що паспорт підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Анкета-заява на кредит № 101254768 від 30 жовтня 2021 року включає аналогічні умови щодо суми та строку кредиту, розміру комісії та процентів. Також зазначено особисті дані [PERSON] (ідентифікаційний номер, дата народження, адреса реєстрації місця проживання, номер мобільного телефону позичальника, паспортні дані) та відображений посекундний процес оформлення та розгляду заяви № 101254768. Платіжним дорученням № 34490312 від 30 жовтня 2021 року підтверджено перерахування платником ТОВ «Мілоан» 20 000,00 грн отримувачу - [PERSON] , банк отримувача: 537541, Код банку MASTERCARD, № рахунку [NUMBER] , призначення платежу: кошти згідно договору 101254768. ТОВ «Мілоан» надав відомості про щоденні нарахування та погашення із зазначенням дати операції та суми за договором № 101254768 від 30 жовтня 2021 року. Також ТОВ «Мілоан» надано картку обліку виконання договору № 101254768 від 30 жовтня 2021 року, де строк дії договору вказаний до 29 листопада 2021 року, станом на 10 лютого 2022 року тіло кредиту становить - 20 000 грн., 44 300 грн. проценти та 2 000 грн. комісія за кредит. Відтак, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального та процесуального права. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст. ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 3 Закону України Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. За змістом ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Так, 10 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» (далі - Клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (далі - Фактор) укладено Договір факторингу № 10-02/2022-50 (далі - Договір № 10-02/2022-50). Відповідно до п. 2.1 Договору № 10-02/2022-50, за цим договором Клієнт - Первісний Кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 50 173 520 грн 95 коп., а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами позики, укладеними між Клієнтом і Боржниками. Згідно п. 2.2 Договору № 10-02/2022-50, відповідно до умов цього договору Фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані фактором суми є меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнтові. Згідно п. 2.4 Договору № 10-02/2022-50, за цим договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається. Відповідно до п. 2.5 Договору № 10-02/2022-50, фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі. Як вбачається з Реєстру боржників, який є Додатком № 3 до Договору № 10-02/2022-50 від 10 лютого 2022 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором № 101254768 від 30 жовтня 2021 року у загальній сумі 66 300 грн, з яких: 20 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 44 300,00 грн - заборгованість по процентах; 2 000,00 грн - заборгованість по комісії. 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (далі - Первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (далі - Новий кредитор) укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 (далі - Договір № 10-03/2023/01). Відповідно до п. 2.1 Договору № 10-03/2023/01, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. За змістом п.5.4 Договору № 10-03/2023/01, до Нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема Новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань відповідно до законодавства та умов договорів позики. Як вбачається з Реєстру боржників, який є Додатком № 3 до Договору № 10-03/2023/01, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором № 101254768 у загальній сумі 80 300 грн, з яких: 20 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 58 300,00 грн - заборгованість по процентах, 2 000,00 грн - заборгованість по комісії. Згідно розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10 березня 2023 року за кредитним договором № 101254768, відповідач має заборгованість у загальній сумі 80 300,00 грн, з яких: 20 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 44 300,00 грн - заборгованість за відсотками; заборгованість по комісії - 2 000,00 грн., нараховані відсотки зг. кр. дог. - 14 000,00 грн. У період з 10 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року, за 14 днів ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало за відсотковою ставкою 5.0 відсотка денних, що складає суму 14 000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Коллект Центр» станом на 08 квітня 2024 року за кредитним договором № 101254768, відповідачка має заборгованість у загальній сумі 80 300,00 грн. За встановлених обставин, суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 101254768 від 30 жовтня 2021 року. Невиконання відповідачем договірних зобов`язань і стало причиною звернення позивача за захистом своїх прав до суду. В силу вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд проаналізував зміст спірних правовідносин та встановив, що договір між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідачка подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого ТОВ «Мілоан» надіслало [PERSON] за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді верифікаційного коду, який відповідачка використала для підтвердження. Без здійснення вказаних дій [PERSON] кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та його укладення у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки. Волевиявлення позичальника на час укладення договору підтверджено вчиненням фактичних дій, направлених на ознайомлення із умовами кредитування, складанням відповідних документів і внесенням до них конфіденційної інформації, відомої тільки відповідачці. Без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, використання аналога власноручного підпису, кредитний договір (анкета - заява на кредит ) не міг би бути укладеним. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20. Також про виникнення зобов`язання відповідачки перед позивачем свідчить та обставина, що кошти, визначені в електронному договорі, надійшли в розпорядження [PERSON] на належний їй банківський рахунок. У своєму відзиві позичальник підтвердила факт укладення Договору, отримання коштів, якими користувалася, та визнала позов у межах строку - до 29 листопада 2021 року на суму 29 500,00 грн. Таким чином, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр», як набувача права вимоги до цього боржника, на підставі Договору факторингу від 10 лютого 2022 року № 10-02/2022-50 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», та в подальшому на підставі Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», заборгованості за кредитом № 101254768 від 30 жовтня 2021 року. Водночас, позивачем не доведена повною мірою вимога про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, виходячи з наступного. Як передбачено п.1.5. Договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим договором, складає 9 500,00 грн в грошовому виразі та 11,215.00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позивальника за кредитом, складає 29 500,00 грн. Відповідно до пункту 1.5.2 Договору, розмір процентів за користування кредитом становить 7 500,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. При цьому, як вбачається з договору сторони погодили, що кредит надається строком на 30 днів з 30 жовтня 2021 року (пункт 1.3 Договору). Отже, за таких умов Договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 30 днів, починаючи з дня укладення договору. Договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну його дії, який складає 30 днів - до 29 листопада 2021 року включно. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, договором визначено розмір процентів за користування кредитом в розмірі 7 500,00 грн (пункт 1.5.2), та комісії за надання кредиту в розмірі 2 000,00 грн.0 (п. 1.5.1), а тому суд доходить до висновку, що саме ця сума процентів за користування кредитом та комісії підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Щодо вимоги про стягнення процентів в іншій частині, то суд вважає її безпідставною, з огляду на наступне. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). Суд вважає, що відповідно до п. 1.4 Договором про надання споживчого кредиту № 101254768 від 30 жовтня 2021 року термін повернення кредиту визначено 29 листопада 2021 року. При цьому позивачем відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування відповідача за Договором про надання споживчого кредиту № 101254768 від 30 жовтня 2021 року був пролонгований кредитодавцем відповідно до п. 2.3.1 Договору (відсутні дані про сплату комісії за продовження кредиту та певної частки заборгованості по кредиту). Матеріали справи не містять розрахунку заборгованості за кредитним договором, що позбавляє можливості суд встановити розмір відсотків (заборгованості), тому правові підстави для стягнення заборгованості за простроченими відсоткам з 30 листопада 2021 року, відповідно до пунктів 1.6, 2.2.3 Договору відсутні. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи ту обставину, що [PERSON] не повернула отримані нею від ТОВ «МІЛОАН» кредитні кошти, на користь позивача (нового кредитора) підлягає стягненню заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 101254768 від 30 жовтня 2021 року в розмірі 29 500,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 20 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 7 500,00 грн, комісія за надання кредиту - 2 000,00 грн. Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягав би стягненню судовий, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Водночас, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства довічно, що стверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , виданим 15 листопада 2017 року, та довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 0817377 від 26 жовтня 2017 року, її слід звільнити від сплати судового збору. Також, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частин 1, 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Судом встановлено, що 02 січня 2023 року між ТОВ «Коллект центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 02-01/2023, відповідно до умов якого, адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги, зокрема: надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складання заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Згідно п. 4.1 вказаного Договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Як вбачається з заявки на надання юридичної допомоги № 532 від 01 березня 2023 року, ТОВ «Коллект центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання наступних правових (юридичних) послуг адвокатським об`єднанням товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації з вивчення документів 4 000 грн 00 коп.; підготовка пропозиції 1 000 грн 00 коп.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12 000 грн 00 коп. Відповідно до витягу з акту № 3 від 08 березня 2024 року про надання юридичної допомоги, АО «Лігал Ассістанс» надано ТОВ «Коллект центр» наступні послуги по клієнту [PERSON] : надання усної консультації з вивченням документів 4 000 грн 00 коп.; підготовка пропозиції 1 000 грн 00 коп.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12 000 грн 00 коп. Згідно платіжної інструкції № 0421280000 від 15 березня 2024 року, ТОВ «Коллект центр» за надану правову допомогу, згідно договору № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року про надання правової допомоги, перераховувало на рахунок АО «Лігал Ассістанс» 68 000 грн 00 коп. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Враховуючи викладене, а також те, що заявлені та документально підтверджені витрати позивача на правничу допомогу АО «Лігал Ассістанс» у розмірі 17 000,00 грн є обґрунтованими, клопотання про їх зменшення відповідач не подавав, а відтак вказані витрати відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, в зв`язку з чим підлягають стягненню з відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. За вказаних обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім витрати на правову допомогу у сумі 6 245,33 грн (29 500,00 * 17 000,00 : 80 300,00), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial