Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути: -з ТдВ`Страхова компанія «Гардіан» 64 610. 89 гр. страхового відшкодування; -з відповідача [PERSON] 142 363, 60 гр. різниці між фактичними витратами на проведення ремонту автомобіля та належною до виплати страховою сумою; -солідарно з обох відповідачів 50 000. 00 гр. в відшкодування моральної шкоди. Посилається в позові на те, що 30 жовтня 2022 року на трасі Р-50 сполученням м.Городок- смт.Ярмолинці, на 18 км. автодороги сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів:Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, та Honda CR - V, д.н.з. [NUMBER] , який належить їй на праві власності, під керуванням водія [PERSON] . Постановою Городоцького районного суду Хмельницької обл. від 20 жовтня 2023 року винним у дорожньо-транспортній пригодів визнаний відповідач [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний їй транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ТдВ`Страхова компанія «Гардіан» з лімітом відповідальності 130 000. 00 гр. та франшизою в розмір 2 600, 00 гр. 05 січня 2023 року вона звернулася до ТдВ`Страхова компанія «Гардіан» з заявою про виплату страхового відшкодування. 01 грудня 2023 року їй було виплачено страхове відшкодування в розмірі 62 789, 11 гр. Проте, відповідно до акту виконаних робіт №2138 від 21 грудня 2023 року загальна вартість виконаних робіт з метою усунення наслідків ДТП становить 77 175. 00 гр. Крім того, загальна вартість використаних запчастин та матеріалів становить 45 750, 00 гр., які нею були оплачені. Таким чином, загальна вартість виконаних робіт становить 122 925. 00 гр. Крім того, з метою встановлення загальної вартості відновлювального ремонту вона звернулася до ФОП [PERSON] . Відповідно до Звіту №29/23 від 10 квітня 2023 року за результатами проведення оцінки відновлювального ремонту та матеріального збитку встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого їй пошкодженням транспортного засобу, з ПДВ складає 139 054, 50 гр. Вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та величини втрати товарної вартості і ряд інших показників становить 269 763. 00 гр. Таким чином, фактичний розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля становить 269 763, 60 р. З урахуванням цього, відповідач -2, як страховик винної особи в ДТП, має здійснити відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом з урахуванянм зносу, а різницю між реальними збитками та відновлювальним ремонтом має відшкодовувати особа, яка завдала збитків. З урахуванням цього вважає, що з СК`Гардіан» підлягає стягненню 64 610, 89 гр. страхового відшкодування виходячи з ліміту відповідальності за вирахуванням сплаченої суми та франшизи. Крім того, різницю між повною вартістю відновлювального ремонту - 269 763, 60 гр. та належної до виплати суми страхового відшкодування в розмірі встановленого ліміту та франшизи, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 142 363, 60 гр. завданої їй шкоди, яка є сумою втрати товарної вартості транспортного засобу. Крім того, пошкоджений та належний їй транспортний засіб являється сімейним автомобілем, використовувався для потреб сім`ї. В зв`язку з протиправною поведінкою відповідача [PERSON] , який затягував розгляд справи про адміністративне правопорушення в суді, намагаючись уникнути відповдальності за скоєну ДТП, провадження в якій зупинялося в зв`язку з його мобілізацією до ЗСУ, вона протягом тривалого часу вона була позбавлена можливості користуватися автомобілем, вживала заходи для його відновлення, що є довготривалим процесом та потребує значного часу. Внаслідок пошкодження транспортного засобу вона зазнала вимушених змін у своєму житіт та побуті, в зв`язку з неможливістю користуватися транспортним засобом вона змушена була користуватися іншими видами транспорту. Зважаючи на викладене, негативних наслідків для неї внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, просить стягнути з відповідачів солідарно 50 000. 00 гр. в відшкодування моральної шкоди. З огляду на це, просить задовольнити позов. Позов був зареєстрований судом 19 лютого 2024 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам додатково копію позовної заяви з додатками. Відповідно до ст.187 ЦПК України відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позов. 15 квітня 2024 року надійшов відзив відповідача - ТдВ`СК`Гардіан», який проти позову заперечує. Посилається на те, що після повідомлення водія [PERSON] про подію, яка має ознаки страхового випадку, на виконання вимог закону 08 листопада 2022 року був здійснений огляд автомобіля та складено протокол огляду транспортного засобу, встановлено детальний перелік механічних пошкоджень, які були завдані автомобілю. З метою визначення розмру страхового відшкодування у оцінювача була замовлена Консультація №50-D/11/64, відповідно до якої вартість ремонту з урахуванням зносу без ПДВ становить 65 389. 11 гр. Оскільки позивачкою не було надано документів, які підтверджували ремонт транспортного засобу на ТО, що є платником ПДВ, підстави для доплати розміру податку були відсутні. Згідно Поісу №АР-5994284 розмір франшизи становить 2 600. 00 гр. Таким чином, позивчці було виплачено страхове відшкодування в розмірі 62 789,11 гр. за вирахуванням франшизи. Вказана сума була сплачена позивачці 01 грудня 2023 року. Не погоджуючись з вимогою про доплату страхового відшкодування, зазначає наступне. Звернув увагу на те, що позивачкою долучено до позову два докази розміру збитків, яких вона зазнала внаслідок пошкодження транспортного засобу, а саме: акт виконаних робт №2138 від 21 грудня 2023 року на 122 925, 00 гр. та Звіт №29/23 від 10 квітня 2023 року , згідно з яким вартість ремонту автомобіля становить 269 763, 60 гр., а матеріальний збиток ( вартість ремонту піля застосування знсу ) становить 139 054, 50 гр. На момент звернення позивачки до суду транспортний засіб уже був відновлений, однак просить стягнути суму, яка значно перевищує розмір коштів, затрачених на ремонт автомобіля. Крім того, зазначив, що це суперечить постанові Верховного Суду від 03 червня 2021 року в справі №461/2217/19. З урахуванням цього вважає, що при визначенні розміру страхового відшкодування необхідно враховувати саме Акт викнаних побіт на суму 122 925. 00 гр., що також відповідає судовій практиці, в тому числі рішенню Верховного суду від 30 жовтня 2019 року в справі № 753/19288/14. Зазначив також, що сума 122 92. 00 гр.становить повну вартість ремонту транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу. Таким чином, до вартості запчастин, що зазначені в Акі виконаних робіт, підлягає застосуванню коефіцієнт фізичного зносу, який згідно Звіту №29/23 становить 0,6( 60%). З урахуванням п.8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 та приведеного розрахунку вартості ремонту автомобіля вважає, що за вирахуванням франшизи дана сума становить 92 875. 00 гр. З урахуванням сплаченої суми 62 789.11 гр., до сплати належить 30 085. 89 гр. Щодо відшкодування моральної шкоди зазначив, що відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральна шкода відшкодовується лише в разі завдання шкоди здоров`ю під час ДТП. Оскільки таких доказів позивачкою не надано, моральна шкода страховиком відшкодовуватися не може. Заперечує також проти розміру витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що позивачкою понесено на це лише 6 500. 00 гр., однак у позові посилається на те, що уже понесені витрати становлять 27 339, 50 гр. Доказів понесення витрат у такій сумі позивачка не надала. Вважає, що розмір витрат на правову допомогу є завищеним та необгрунованим, оскільки справа не є складною, а заявлений ромір витрат не є співмірним та не відповідає критерію розумності. Крім того, справа не має значної суспільної значимості та не викликає публічного інтересу. З урахуванням цього заявив клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, понесену позивачкою. 15 квітня 2024 року відзив на позов подав відповідач [PERSON] . Проаналізувавши надані позивачкою Акт виконаних робіт та Звіт, зазначив, що позивачкою було відремонтовано частину кузовних деталей, які експертом [PERSON] зазначені як такі, що підлягають заміні. Вважає, що зазначена позивачкою сума 269 763, 60 гр. суперечить фактично витраченій сумі на ремонт транспортного засобу. Таким чином, вимоги про стягнення 142 363, 60 гр.з нього вважає незаконними. Враховуючи, що фактична сума завданого збитку становить 122 825, 00 гр. не перевищує страхового ліміту за Полісом № АР/5994282, укладеним із СК`Гардіан», саме на ньому, як страховику, лежить обов`язок відшкодувати завдану шкоду. Щодо моральної шкоди зазначив, що будь-яких доказів її наявності позивачка не надала. Крім формальних визначень позивачка також не навела обґрунтувань саме такого розміру моральної шкоди. З урахуванням цього і в цій частині вважає вимоги позивачки щодо себе безпідставними. Просить у позові відмовити. 09 травня 2024 року представник позивачки подала відповідь на відзив, в якій підтвердила приведені в позові обгрунтування. Зазначила, що внасідок ремонту транспортний засіб придатний для використання, однак остаточні ремонтні роботи не завершені і будуть ще понесені саме в розмірі 139 054. 50 гр., як зазначено в Звіті №2923. Саме тому з ТдВ`СК`Гардіан» підлягає стягненню 64 610. 89 гр. страхового відшкодування. Крім того, зазначила, що сума витрат на правничу допомогу складає 24 769. 75 гр., погоджений з позивачкою, як клієнтом, є співмірним і з посиланням на практику Верховного Суду зазначила, що суд не вправі втручатися в відносини адвоката з клієнтом з цього приводу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 9 Закону встановлено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Судом встановлено, що 30 жовтня 2022 року на трасі Р-50 сполученням м.Городок- смт.Ярмолинці, на 18 км. автодороги сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів:Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, та Honda CR - V, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] Автомобіль Honda CR - V, д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачці. Постановою Городоцького районного суду Хмельницької обл. від 20 жовтня 2023 року винним у дорожньо-транспортній пригодів визнаний відповідач [PERSON] ( а.с.25 - 29 ) Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом. Такими чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачці транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ТдВ`Страхова компанія «Гардіан» з лімітом відповідальності 130 000. 00 гр. та франшизою в розмір 2 600, 00 гр. 03 листопада 2022 року водій [PERSON] повідомив страхову компанія про дорожньо-транспортну пригоду, а 05 січня 2023 року позивачка звернулася до ТдВ`Страхова компанія «Гардіан» з заявою про виплату страхового відшкодування. 01 грудня 2023 року позивачці було виплачено страхове відшкодування в розмірі 62 789, 11 гр. Це підтверджується наданою відповідачем до відзиву копією платіжної інструкції №193827 від 01 грудня 2023 року. ( а.с. 20 - 24; 54 ) Судом встановлено та підтверджено позивачкою при зверненні до суду, після виплати страхового відшкодування пошкоджений транспортний засіб нею був відновлений. Відповідно до Акту виконаних робіт №2138 від 21 грудня 2023 року ЧП`[PERSON] » вартість відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу Honda CR - V, д.н.з. [NUMBER] разом з вартістю використаних запчастин та матеріалів, оплачених позивачкою, склала 122 925. 00 гр. з ПДВ. Відповідно до Звіту №29/23 від 10 квітня 2023 року ФОП [PERSON] розмір матеріального збитку, завданого позивачці пошкодженням транспортного засобу з ПДВ складає 139 054, 50 гр. Вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ становить 269 763. 00 гр. Таким чином, оцінювач прийшов до висновку, що фактичний розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля становить 269 763, 60 р. ( а.с. 31 - 50; 55 ) Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі №755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Згідно зі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно Звіту №29/23 коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу становить 0,6%. Відповідно до проведеного відповідачем розрахунку на підставі п.8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу та франшизи ромір страхового відшкодування становить 92 875, 00 гр. З урахуваннм цього, виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 62 789, 11 гр., до стягнення з відповідача - ТдВ «СК`Гардіан» на користь позички підлягає 30 085. 89 гр. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 03 червня 2021 року в справі № 461/2217/19 за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Як зазначено в ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). При цьому п.32.7 ч.1 ст.32 Закону встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відповідно до пп.8.6.1 п.8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ. Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 04 грудня 2019 року в спарві № 359/2309/17. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Ваховуючи викладене вище, вину відповідача [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді, суд приходить до висновку про сягнення з нього на користь позивачки решти суми від вартості відновлювального ремонту 30 050. 06 гр. та 2 600. 00 гр. франшизи. Враховуючи викладене, отримання позивачкою страхового відшкодування 62 789. 11 гр., а також висновок суду про часткове задоволення вимог позивачки та стягнення додатково з страховика вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, а також решту суми з відповідача [PERSON] , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення решти вимог позивачки. При цьому суд виходить з наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Позивачка при зверненні до суду не заперечувала понесених нею витрат з відновлення транспортного засобу відповідно до Акту виконаних робіт № 2138. Доказів понесених витрат на відновлювальний ремонт у сумі, зазначеній у Звіті №29/23, позивачка при зверненні до суду не надала, обмежившись лише посиланням на намір понесети ці витрати в майбутньому. З огляду на викладене вище, з врахуванням одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивачки в цій частині. Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. В п.п.3,5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 січня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Ообов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що діями відповідача [PERSON] позивачці були завдані моральні страждання пошкодженням належного їй майна, а також душевних страждань, перенесених під час ДТП внаслідок порушення правил безпеки руху з боку відповідача. З урахуванням цього, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки в цій частині в розмірі 5 000, 00 гр. Суд при цьому також враховує, що відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується моральна шкода лише в разі ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням цього, відсутності доказів ушкодження здоров`я потерпілої особи в дорожньо-транспортній пригоді з вини відповідача [PERSON] , підстави для покладення відповідальності з відшкодування моральної шкоди на страховика відсутні. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Звертаючись до суду, позивачка надала Договір про надання правничої допомоги від 01 лютого 2024 року. Додатковою угодою до договору, підписаною в цей же днь, сторони погодили вартість послуги, що стосується роботи з документами - 2 000. 00 гр. за 1 год. роботи та 3 000. 00 гр. за представництво клієнта відповідно до п.2.2.2 договору. Актом приймання-передачі наданих послуг від 07 лютого 2024 року був узгоджений обсяг виконаних робіт, а саме: ознайомлення на аналіз документів клієнта, підготовка проекту позовної заяви та формування додатків до неї. Вартість послуги була оцінена в 6 500. 00 гр., яка була оплачена позивачкою. При цьому в змісті позову зазанечно, що позивачка очікує понести ще 20 000. 00 гр. витрат на правничу допомогу. ( а.с.61 - 66 ) Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач - ТдВ`СК`Гардіан», подавши відзив, привів заперечення в частині вартості правничої допомоги з відповідним обґрунтуванням. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. В п.28 додаткової постанови у вказані справі вказано, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. Про таке ж зазначається і в п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі № 910/12876/19. В свою чергу, в постанові Великої Палати Верховного Суду в справі № 922/1964/21 від 16 листопада 2022 року зазначено,що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. З урахуванням цього, суд вважає розмір понесних позивачкою витрат на правничу допомогу в розмірі 6 500. 00 гр. таким, що відповідає складності справи та обсягу виконаних робіт, а тому зазначена позивачкою сума правничої допомоги має бути відшкодована за рахунок відповідачів. В свою чергу, з урахуванням відсутності підстав для задоволення вимог позивачки в частині відшкодування вартості відновлювальних робіт у ромірі, зазначеному в Звіті ФОП [PERSON] , суд на знаходить підстав і для стягнення понесених витат на проведення оцінки в розмірі 2 200. 00 гр.

Outcome: partial