Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Моторно (транспортне) страхового бюро України в особі представника [PERSON] звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на його користь борг в розмірі 18\~180,15 грн., пеню в розмірі 10\~032, 45 грн, 3% річних в розмірі 641,04 грн, інфляційне збільшення боргу в розмірі 1 440,82 грн, суму сплаченого судового збору 2684,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.12.2018 року в м. Одеса, на вул. Балтська дорога, буд. 40 відбулася дорожньо- транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) автомобіля марки «Нуundai» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] власником якого є [PERSON] (надалі - Потерпіла особа); 2) автомобіля марки «КІА» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (надалі - Відповідач). Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль «Нуundai» д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.04.2019 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної не була застрахована, потерпіла особа [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до норм ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Позивачем було виплачено потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 51 020 грн. 19 коп. Так як цивільно-правова відповідність Відповідача не була застрахована на момент дорожньо-транспортної пригоди, то Моторне (транспортне) страхове бюро України набуло право вимоги до Відповідача після виплати страхового відшкодування. 27.08.2019 року Відповідачем на адресу позивача було надіслано лист згідно із яким він визнає свій борг та просить розділити суму боргу на 36 місяців. 26.09.2019 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір № 55604/1113 про порядок повернення коштів. На виконання зазначеного договору Відповідачем було сплачено 32 840,04 грн. В подальшому Відповідачем були порушені умови вищевказаного Договору та не було здійснено сплату боргу в обумовлені строки. Залишок заборгованості станом на дату подання позову складає 18 180,15 грн. Відповідно до п. 3 умов договору Кредитор має право у будь-який момент звернутися до суду із позовом про стягнення із Боржника заборгованості за даним Договором, включивши при цьому санкції, передбачені положеннями чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортне) страхового бюро України вищезазначену суму боргу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, крім того зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду останній не подавав. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом установлено, що 17.12.2018 року в м. Одеса на вул. Балтська дорога, буд. 40 відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) автомобіля марки «Нуundai» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] власником якого є [PERSON] (надалі - Потерпіла особа); 2) автомобіля марки «КІА» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль «Нуundai» д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, та постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.04.2019 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної не була застрахована, потерпіла особа [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. Розмір регламентної виплати складав 51 020 грн. 19 коп. Зазначена шкода особисто Винуватцем не була відшкодована потерпілій особі. Відповідно до\~ст.11 ЦК України\~передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до пп. а) п. 41.1.ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ за рахунок кошті в фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно\~ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Статтею 1191 ЦК України\~та п.38.2.1\~ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до норм ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 51 020 грн. 19 коп. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тому, відповідно до\~ст.1191 ЦК України\~та п. 38.2.1\~ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. В п.1 ч.1\~ст.1188 ЦК України\~закріплено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. 27.08.2019 року Відповідачем на адресу позивача МТСБУ надіслано лист згідно із яким він визнає свій борг та просить розділити суму боргу на 36 місяців. 26.09.2019 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір № 55604/1113 про порядок повернення коштів, за умовами якого розстрочено сплату суми боргу в розмірі 51\~020,19 грн. на 36 місяців. На виконання зазначеного договору, Відповідачем було сплачено 32 840, 04 грн. У зв`язку із не виконанням умов договору про порядок повернення коштів Відповідачем, залишок заборгованості відповідача станом на дату подання позову складає 18 180,15 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до п. 3 умов договору № 55604/1113 про порядок повернення коштів від 26.09.2019 року, кредитор має право у будь-який момент звернутися до суду із позовом про стягнення із Боржника заборгованості за даним Договором, включивши при цьому санкції, передбачені положеннями чинного законодавства. Крім суми боргу, позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 10\~032,45 грн, 3% річних в розмірі 641,04 грн, інфляційне збільшення боргу в розмірі 1 440,82 грн. В силу статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст. 6 ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 2 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до 549\~ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.\~\~Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з\~ст. 551 ЦК України,\~\~якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Аналогічна норма міститься у ч.4\~ст.231 ГК України, згідно якої у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Згідно з\~ст. 547 ЦК України\~правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Враховуючи, що пеня як різновид неустойки є одним із видів забезпечення\~\~виконання зобов`язання, що передбачено ч.1\~ст.546 ЦК України, правочин щодо неустойки повинен був бути вчинений у письмовій формі. Як убачається з доданого позивачем до позовної заяви договору № 55604/1113 про порядок повернення коштів від 26.09.2019 року, в останньому відсутні положення щодо визначення відповідальності сторін, зокрема за несвоєчасне повернення суми саме у вигляді пені, а також не містить положення\~\~про визначення\~\~розміру такої неустойки. Не надано позивачем також будь-якого іншого письмового правочину між ним та відповідачем, який передбачав би пеню за невиконання зобов`язання у строки, передбачені Договором № 55604/1113 про порядок повернення коштів від 26.09.2019 року. При цьому, суд не може виходити із положень щодо стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачених Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", оскільки\~\~згідно зі ст.1 даного закону платники\~\~грошових\~\~коштів\~\~сплачують\~\~на\~\~користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що\~встановлюється за згодою сторін. При цьому розмір пені,\~\~передбачений\~\~ст.\~\~1\~\~цього Закону,\~\~обчислюється\~\~від\~\~суми\~\~простроченого платежу та не може перевищувати\~\~подвійної\~\~облікової\~\~ставки\~\~ Національного\~\~ банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. При цьому, чинним законодавством також не встановлено неустойку за прострочення виконання грошового зобов`язання,\~\~та не передбачено її розмір. Таким чином, позивачем\~не надані докази тому, що між ним та відповідачем у письмовій формі укладено правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (пені), який містить визначення розміру такої неустойки. Крім того, позивач не надав суду розрахунок, за яким здійснено визначення суми пені,\~в позовній заяві просто визначену суму заявленої до стягнення пені. Відтак, на думку суду у позивача відсутня правова підстава для стягнення з відповідача суми пені у розмірі 10\~032,45 грн. Отже, враховуючи, що одностороння відмова [PERSON] від повного виконання зобов`язання, яке виникло у нього за договором про порядок повернення коштів є недопустимою, суд дійшов висновку, що з останнього підлягають стягненню сума боргу в розмірі 18\~180,15\~грн. За змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у цій справі позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню, 3% річних за порушення грошового зобов`язання та індекс інфляції. На підставі викладених вище обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором про порядок повернення коштів в розмірі 18 180,15 грн., 3% річних в розмірі 641,04 грн., та інфляційного збільшення в розмірі 1 440,82 грн. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: partial