Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначив, що комунальне підприємством здійснює діяльність по виробництву теплової енергії та надання інших житлово-комунальних послуг , в тому числі і в квартиру [ADDRESS] ,в якій зареєстрована та постійно проживає відповідач. Відповідач є споживачем послуг, які надаються позивачем, але взяті на себе зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання та інших житлово-комунальних послуг він не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 01.04.2016 року по 01.04.2024 року в розмірі 12130,81 грн., яку і прохає стягнути з відповідача. Також прохає стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 3028 грн. Ухвалою Полтавського районного суду від 20.05.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився, прохав розглядати дану справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання 17.06.2024, 17.07.2024 року не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду не подано. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 17.07.2024 року призначено проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статуту КП «Обслуговуюча компанія житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області здійснює діяльність по виробництву теплової енергії та надання інших житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли фактичні відносини по наданню житлово-комунальних послуг, оскільки [PERSON] користується наданими послугами, що надаються позивачем в квартирі [ADDRESS] , в якій він зареєстрований та постійно проживає, а тому в силу норм п. 6 ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» є споживачем житлово-комунальних послуг. (а.с.34). З\~інформації\~з\~Державного\~реєстру\~речових\~прав\~на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . (а.с.40,41). Згідно\~ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15. Відповідно до ст.67 ЖК України\~плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 19 ЗУ «Про теплопостачання»\~визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату постачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, плата за комунальні послуги відповідачем вчасно не вносилася, у зв`язку з чим за період із з 01.04.2016 року по 01.04.2024 року у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 12130,81 грн. (а.с.16-18). При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.3\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідач покладені на нього, як на споживача, обов`язки належним чином не виконував, житлово-комунальні послуги не сплачував, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 12130,81 грн. Відповідно до ст.141ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved