Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

08.07.2024 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її співмешканця [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] на тимчасово окупованій території помер її співмешканець [PERSON] , [INFO] . Вказує, що отримати свідоцтво про смерть [PERSON] в органах державної реєстрації актів цивільного стану на даний час неможливо, оскільки останній помер на тимчасово окупованій території і всі документи, видані на цій території вважаються недійсними. Тому факт смерті просить встановити в судовому порядку. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судове засідання заявник не з`явилася, на електронну пошту суду надіслала заяву відповідно до якої заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити, справу розглянути в її відсутність. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно ч. 2 ст. 217 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Для встановлення факту смерті особи необхідні обставини, що свідчать про цю подію, а також про те, що заінтересована особа позбавлена можливості зареєструвати факт смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина у певний час за певних обставин. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Перевіряючи доводи заявника судом встановлено, що заявник [PERSON] , згідно довідки про взяття на облік особи внутрішньо переміщеної особи від 04.06.2024 року № 3223-7002048986 виданої Управлінням ЦНАП Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно медичного свідоцтва про смерть № 67 від 12.05.2024 року виданим Бюро судово-медичної експертизи, [PERSON] помер [INFO] . Місце смерті - Херсонська область, Великолепетиський район, с. Мала Лепетиха. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 20.05.2024 року, [PERSON] помер [INFO] . Як встановлено судом, заявник має намір встановити факт смерті [PERSON] , оскільки це має юридичне значення, а саме для отримання належного свідоцтва про смерть та отримання допомоги на поховання, оформлення спадкових прав на спадщину, що відкривається після його смерті. За змістом ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на окупованій території може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси). Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). З заяви вбачається, що заявник є внутрішньо переміщеною особою, фактично мешкає у с. Гатне Фастівського району Київської області. [PERSON] проживав та помер у селі Мала Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області.Заявник звернулася до суду з метою встановлення факту смерті співмешканця з метою отримання свідоцтва про смерть та у подальшому отримання допомоги на поховання, спадкування майна. Заявник не входить до кола спадкоємців за законом та не надала доказів щодо її права на спадкування після смерті [PERSON] за заповітом. Враховуючи, що [PERSON] не членом сім`ї померлого [PERSON] , встановлення факту смерті [PERSON] не впливає на права, обов`язки чи законні інтереси заявника, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Outcome: dismissed