Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача Неповнолітній [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Чернігівської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання недійсним рішення Чернігівської міської ради №40/VII-11 від 21.03.2019 року в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність безоплатно [PERSON] земельної ділянки площею 0,0321 га по [ADDRESS] (кадастровий номер 7410100000:01:010:0717) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); скасування державної реєстрації вищевказаної земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:01:010:0717 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо даної земельної ділянки (т.1 а.с.1-6). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що йому в порядку спадкування належить 21/75 частки у праві власності на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] . Власником 13/25 частин у праві власності на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] є [PERSON] . Вказаний житловий будинок станом на 1987 рік був об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] . Рішенням Нарсуда Новозаводського району від 16 квітня 1987 року був поділений в натурі між подружжям відповідно до часток 13/25 та 12/25. Цим же рішенням суду була поділена і земельна ділянка - по 306 кв.м кожному. Зазначає, що всі співвласники житлового будинку з господарськими спорудами мали і мають право на користування земельною ділянкою, на якій розташований даний об`єкт нерухомості в обсягах і межах, визначених вищевказаним рішенням від 16 квітня 1987 року. Втім, користуючись нагодою, що неповнолітній співвласник не проживав в даному будинку, відповідач [PERSON] захватив частину земельної ділянки, право на користування якою у нього не було, змінив межі земельної ділянки, що знаходилась у його правомірному користуванні і подав до Чернігівської міської ради розроблений, за його заявою та за визначеними ним вихідними даними, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] . Рішенням Чернігівської міської ради №40/VІІ-11 від 21 березня 2019 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність безоплатно [PERSON] земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , площею 0,0321 га (кадастровий номер 7410100000:01:010:0717). Вважає, що дане рішення є незаконним. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи, пояснення учасників справи в судовому засіданні. Новозаводський районний суд ухвалою від 19 квітня 2021 року прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У встановлений строк Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області подало відзив (т.1 а.с.82-83), де зазначив. що не може бути відповідачем у справі, адже у спорах про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності, право користування земельними ділянками визначення відповідачем управління Держгеокадастру потребує зазначення обставин порушення останнім прав позивачів та нормативного обґрунтування протиправності дій відповідача. Право власності на земельну ділянку та право постійного користування нею оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без оформлення державних актів. Отже належним відповідачем у справі є Чернігівська міська рада. Також Чернігівська міська рада подала відзив (т.1 а.с.85-89), відповідно якого просили відмовити у задоволенні позову. Представником зазначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розроблений сертифікованим інженером землевпорядником у відповідності норм чинного законодавства. Позивач посилається на рішення нарсуду Новозаводського району м. Чернігова від 16.04.1987 року відповідно до якого спірна земельна ділянка розділена між [PERSON] та [PERSON] по 306 кв. м кожному. У даній конфігурації земельна ділянка не була оформлена, а нові набувачі права власності на будинок, за власною згодою встановили та погодили межі [PERSON] . Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Представник позивача, отримавши відзив Чернігівської міської ради, подала відповідь на відзив (т.1 а.с.143-144), де зазначила, що земельні ділянки по [ADDRESS] для користування були сформовані відповідно до діючих норм земельного законодавства станом на 1987р. - відповідно до рішення суду, яке обов`язкове для виконання. Станом на період передачі у власність [PERSON] земельної ділянки володільцями житлового будинку крім [PERSON] були [PERSON] , [PERSON] та неповнолітній [PERSON] , а тому саме з ними потрібно було узгоджувати межі земельної ділянки. Ухвалою суду від 11.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача доповнив, що рішення нарсуду Новозаводського району м. Чернігова від 16.04.1987 року щодо земельної ділянки не було виконано реально. Приватизація земельної ділянки відбулась відповідно фактичного порядку користування земельної ділянки. Акт погодження меж земельної ділянки підписаний суміжними землекористувачами. Представник відповідача Чернігівської міської ради у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Протокольною ухвалою суду від 13.06.2024 у судовому засіданні оголошено перерву. Також ухвалою суду від 01.07.2024 у справі продовжено перерву. Після перерви сторони у судове засідання не прибули. Від представника позивача, представника відповідача [PERSON] надійшли заяви про продовження розгляду справи без їх участі. Представники відповідача Чернігівської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та представник третьої особи - Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради та третя особа у судове засідання не прибули, про день, час та місце його проведення повідомлені належним чином, у матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України ухвалив продовжити розгляд справи без участі учасників справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України після перерви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Рішенням Народного суду Новозаводського району від 16 квітня 1987 року вирішено поділити майно подружжя, а саме: виділити [PERSON] 12/25 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] - 13/25 частин вказаного будинку. Цим же рішенням суду була поділена земельна ділянка - по 306 кв.м кожному (т.1 а.с.23-24). На підставі вказаного рішення 14.04.1988 видано виконавчий лист (а.с.26 справи №2-456), який повернутий до суду у зв`язку з його виконанням, що підтверджується записом на ньому: «26.04.1988 проведено розподіл земельної ділянки» (а.с.26 справи №2-456). Після смерті [PERSON] спадщину на 12/25 частин житлового будинку прийняв його син [PERSON] , але своїх спадкових прав не оформив. Після смерті [PERSON] спадщину в рівних частинах, по 12/75, прийняли його дружина - [PERSON] та діти - [PERSON] та [PERSON] . У подальшому [INFO] померла [PERSON] , [INFO] помер [PERSON] . Також [INFO] померла [PERSON] , з 15.01.2019 проживала і була зареєстрована в Чернігівському геріатричному пансіонаті по день смерті (т.1 а.с.155, 159). Згідно рішення виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради № 186 від 26 вересня 2016 року [PERSON] було призначено опікуном над [PERSON] (т.1 а.с.12). Відповідно рішення виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради № 234 від 28 листопада 2016 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , отримав статус дитини-сироти (т.1 а.с.11). Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23 червня 2018 року за [PERSON] було визнано право власності на 6/75 частин будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] (т.1 а.с. 13-16). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігові від 03.09.2020 також визнано за [PERSON] право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] (т.1 а.с.17-22). Власником 13/25 частин житлового будинку на [ADDRESS] на підставі договору дарування від 20.12.2006 є [PERSON] (т.1 а.с.97, т.2 а.с. 62). Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації 01.09.2008 виготовлено технічний паспорт (т.1 а.с.98-106). 19.08.2011 [PERSON] звертався до Чернігівської міської ради із заявою про передачу безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0321 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с.92). Рішенням Чернігівської міської ради 10/VII-19 від 11.08.2016 надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,0321 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с.93). За заявою [PERSON] , на підставі указаного рішення міської ради, ФОП [PERSON] виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0321 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (т.1 а.с.94-116). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 7410100000:01:010:0717) 27.03.2019 зареєстровано за [PERSON] - відповідачем у справі (т.1 а.с.42, т.2 а.с.63). Підставою для реєстрації був витяг із рішення Чернігівської міської ради №40/VII-11 від 21.03.2019, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність безоплатно земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,0321 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т.1 а.с.43). Вказані відомості також зазначені в Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку (т.1 а.с.44-45). За клопотанням позивача у справі призначено земельно - технічну експертизу, за результатами якої складено висновок №41-21 від 11.12.2023, у якому зазначено, що фактичні межі земельної ділянки [ADDRESS] , що знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] , не відповідають межам земельної ділянки кадастрового номеру 7410100000:01:010:0717, відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тобто фактичні межі встановлені на місцевості не відповідають межам земельної ділянки кадастрового номеру 7410100000:01:010:0717, відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Площа земельної ділянки [ADDRESS] , що знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] , становить 0,0318 га (318 кв.м), що менше площі 0,0321 га (321 кв.м) відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на 0,0003 га (3 кв.м). При проведені накладання розмірів земельної ділянки, які вказані на плані земельної ділянки згідно рішення нарсуду Новозаводського району від 16 квітня 1987 року на збірний кадастровий план земельної ділянки, встановлено, що межі, конфігурація та площа земельної ділянки площею 0,0321 га по [ADDRESS] кадастровий номер 74110100000:01:010:0717 не відповідають площі, межам та конфігурації земельної ділянки, виділеної для співвласника відповідної частини житлового будинку (наразі [PERSON] ) рішенням нарсуду Новозаводського району від 16 квітня 1987 року. Частина земельної ділянки площею 0,0046 га (46 кв.м), площею 0,47 кв.м, що була виділена рішенням нарсуду Новозаводського району від 16 квітня 1987 року іншому співвласнику житлового будинку була передана у власність [PERSON] (т.1 а.с.203-236). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] є її сестрою. У 2017 році [PERSON] прийшов до її сестри з приводу приватизації земельної ділянки. Потім [PERSON] підписувала документи про приватизацію. Претензій будь-яких у неї не було. В геріатричному пансіонаті вона почала проживала близько двох років до дня смерті, а до цього жила на [ADDRESS] . Психічними розладами вона не страждала. Після смерті сестри вона приходила в будинок [ADDRESS] . Свідок [PERSON] показав, що проживає в будинку [ADDRESS] , який межує з земельною ділянкою [ADDRESS] . Між співвласниками житлового будинку [ADDRESS] був встановлений порядок користування земельною ділянкою, який не змінювався після приватизації земельної ділянки відповідачем [PERSON] ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін В силу чч. 1, 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Аналогічна позиція закріплена в ст. 377 ЦК України. У відповідності до ст.90 Земельного кодексу Української РСР (чинного до 01.01.1992) на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі. Відповідно до ч.1 ст.91 Земельного кодексу Української РСР особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Згідно із ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані також не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також, дотримуватися правил добросусідства. В силу ч.3 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до пп. «б», «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України у редакції, що діяла протягом всього періоду тривання спірних правовідносин, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності та приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Згідно з ч. ч. 2, 5 ст. 116 цього ж Кодексу, набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений статтею 118 ЗК України. Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб . Згідно з частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Згідно із ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Згідно із положеннями ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а)визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г)визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їм земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. В силу ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. В силу ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Згідно приписів ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, закон покладає обов`язок на орган місцевого самоврядування при прийнятті будь-якого рішення діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, які передбачені законодавством України. Доводи відповідача [PERSON] та його представника стосовно того, що рішення Народного суду Новозаводського району від 16 квітня 1987 року щодо спірної земельної ділянки не виконувалось спростовується виконавчим документом (а.с.26 справи №2-456), відповідно до якого рішення суду виконано, 26.04.1988 проведено розподіл земельної ділянки. Висновком земельно - технічної експертизи №41-21 від 11.12.2023 підтверджено не відповідність меж спірної земельної ділянки кадастрового номеру 7410100000:01:010:0717, проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; не відповідність площі, межам та конфігурації земельної ділянки, виділеної для співвласника відповідної частини житлового будинку (наразі [PERSON] ) рішенням нарсуду Новозаводського району від 16 квітня 1987 року, зокрема: частина земельної ділянки площею 0,0046 га (46 кв.м), площею 0,47 кв.м, що була виділена рішенням нарсуду Новозаводського району від 16 квітня 1987 року іншому співвласнику житлового будинку була передана у власність [PERSON] . Зазначений висновок відповідачами [PERSON] та Чернігівською міською радою не спростований. У справі відсутні докази правомірного вилучення чи припинення права користування частиною земельної ділянки площею 0,47 кв.м, що була виділена рішенням нарсуду Новозаводського району від 16 квітня 1987 року іншому співвласнику житлового будинку, до моменту передання її у власність відповідача [PERSON] . Тобто останнім здійснено приватизацію частини земельної ділянки, що в той момент перебувала у правомірному користуванні спадкодавця позивача. Сам по собі факт погодження сторонами меж належних їм земельних ділянок при виготовленні технічної документації із землеустрою на них (т.1 а.с.109) не свідчить про відсутність порушення прав позивача з підстав та причин, що вже описано вище. Отже оспорюване рішення Чернігівської міської ради є незаконним, оскільки до складу земельної ділянки, що передана у власність відповідача згідно з цим рішенням, входить частина земельної ділянки, що перебувала у правомірному користуванні позивача та не була в нього вилучена чи припинено право користування у встановленому законом порядку. З врахуванням викладеного,

Outcome: approved