Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] та ПрАТ «НАСК «Оранта» про стягнення з ПрАТ «НАСК «Оранта» 8409,31 грн недоплаченого страхового відшкодування та 5000 грн моральної шкоди, а з [PERSON] 35125,31 грн 00 коп. різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, а також 10000 грн 00 коп. моральної шкоди, завданої в результаті ДТП, що мало місце 29 червня 2023 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29 червня 2023 року в м. Сміла по вул. Незалежності сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «CITROEN» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортним засобом «KIA» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2023 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП\~ та накладено на неї стягнення. Відповідальність водія «CITROEN» номерний знак [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди\~ була застрахована\~ у ПАТ «НАСК «Оранта». На підставі отриманих документів, страховик визнав вказану вище подію страховим випадком\~ та сплатив на користь позивача\~ страхове відшкодування\~ в розмірі 30561 грн 29 коп. Будучи не згідним з розміром страхового відшкодування, позивач, звернувся до судового експерта для визначення розміру нанесеної йому шкоди. Як вбачається з висновку судового експерта від 26 липня 2023 року вартість ремонту автомобіля без врахування коефіцієнту фізичного зносу становить 79872 грн 04 коп. Вартість ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 44746 грн 73 коп. Позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з листом в якому просив здійснити доплату страхового відшкодування, однак така доплата здійснена не була в зв`язку з чим він звернувся до суду та просить стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» несплачене\~ страхове відшкодування в сумі 8409 грн 31 коп. та 5000 грн 00 коп. моральної шкоди за невиплату страхового відшкодування. Крім того, просить стягнути з відповідача [PERSON] , як особи, відповідальної за заподіяння завданої шкоди та володільця джерела підвищеної небезпеки різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 35125 грн 31 коп. Також позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000 грн., оскільки подія що трапилася порушила його життєдіяльність, вплинула на особисті сімейні стосунки та призвела до душевних хвилювань. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2023 року провадження по справі відкрито. Розгляд справи постановлено проводити за правилами\~ спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 02 лютого 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Новікової В.О. про призначення у справі судової транспортно товарознавчої експертизи - відмовлено. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» 8359 грн 31 коп. за винятком 50 грн 00 коп., які були стягнуті, як комісія банку при перерахунку страховою компанією страхового відшкодування. В решті позовні вимоги, а саме щодо стягнення із ПАТ «НАСК «Оранта»\~ моральної шкоди в сумі 5000 грн 00 коп., стягнення з відповідача [PERSON] 35125 грн 31 коп. різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням та\~ 10000 грн 00 коп. моральної шкоди просив задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні 02 лютого 2024 року та наданому суду відзиві проти задоволення позову заперечували. Вказали, що висновок експерта\~ про те, що\~ розмір збитку завданий автомобілю позивача\~ становить 44746 грн 73 коп.\~ є сумнівним, оскільки оцінювачем при складанні\~ звіту використовувалися одні й ті ж методичні підходи та дані, що і експертом, проте розмір шкоди майже на 10000 грн завищено. Відтак, вимоги\~ про відшкодування різниці між фактичним\~ розміром шкоди\~ та страховим відшкодуванням в розмірі 35125 грн 31 коп. є необґрунтованим та не підтвердженим. Також необґрунтовано позивачем і суму стягнення моральної шкоди, не надано належних та допустимих доказів\~ заподіяння позивачу такої. Враховуючи викладене просили у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В подальшому відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи відповідач була повідомлена належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням. Представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що шкода завдана позивачу відшкодована в повному обсязі відповідно до вимог Закону. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Предметом розгляду даної справи є спір про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Із змісту ст. 12, 81 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2023 року по справі № 703/3081/23, яка вступила в законну силу 08 серпня 2023 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 850 грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що [PERSON] 29 червня 2023 року о 16 год. 15 хв. в м. Сміла по вул. Незалежності керуючи транспортним засобом «Citroen Jumpy», д.н. [NUMBER] , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагувала на її зміну, під час вибору в установлених межах швидкості руху не врахувала дорожньої обстановки, стан транспортного засобу, під час вибору дистанції, не врахувала дорожньої обстановки, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом «Kia Sportage», д.н. [NUMBER] , який рухався попереду в попутному напрямку та зупинився перед пішохідним переходом, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень та завдано матеріальних збитків [PERSON] . Постанова вступила в законну силу 08 серпня 2023 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, враховуючи вищевикладене, факт винуватості [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленим і доказуванню не підлягає. Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля «КІА» номерний знак [NUMBER] \~ є [PERSON] 07 червня 2023 року між ПАТ «НАСК «Оранта» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/3742530. Вказаним договором було застраховано транспортний засіб «CITROEN» номерний знак [NUMBER] . Згідно умов полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю встановлено в розмірі 320000 грн., за шкоду, заподіяну майну встановлено\~ в сумі 160000 грн., франшиза 0 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Відповідно до ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно ч. 1ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно зі ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України). Тобто, вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, потерпілий має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами. Відтак, в силу приписів частини 2 статті 14 ЦК України страховик не може бути примушений до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума ПДВ нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником ПДВ. Наведене випливає також з приписів частини 2 статті 1192 ЦК України, згідно якого розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постанові від 2 жовтня 2019 року у справі №161/2017/16-ц. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ПАТ «НАСК «Оранта»\~ здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в сумі 30611 грн 29 коп. В той же час відповідно до висновку судового експерта автотоварознавця Березовського А.А. №128 від 26 липня 2023 року, розмір матеріального збитку завданий власнику автомобіля «КІА» номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП яка сталася 29 червня 2023 року складає: 44746 грн 73 коп. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ\~ складає 38970 грн 60 коп. 04 серпня 2023 року [PERSON] звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про доплату страхового відшкодування. Однак листом від 14 серпня 2023 року ПАТ «НАСК «Оранта» повідомило [PERSON] про прийняте рішення про виплату йому страхового відшкодування в розмірі 30611 грн 29 коп. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17 (провадження №14-95 цс 20). Отже, у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи те, що ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 30611 грн 29 коп., а вартість матеріального збитку без ПДВ становить 38970 грн 60 коп., тому суд вважає, що до стягнення підлягає страхове відшкодування в розмірі 8409 грн 31 коп. \~ Щодо стягнення з ПАТ «НАС «Оранта» моральної шкоди\~ за невиплату страхового відшкодування суд зазначає наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України кожна особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. За змістом статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з частинами третьою-четвертою статті 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт завдання позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Разом з тим, суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21)). Таким чином, розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Позивач, обґрунтовуючи вимоги про стягнення з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» моральної шкоди посилається на моральні та психологічні страждання, душевні переживання та зусилля, направлені на відшкодування завданої йому шкоди, на тривалість безпідставного та неправомірного невиконання страховою компанією умов договору про добровільне страхування його транспортного засобу. Приймаючи до уваги те, що позивачем [PERSON] не доведено в судовому засіданні, що в результаті недоплати страхового відшкодування, йому заподіяно моральну шкоду в розмірі 5000 грн., суд, зважаючи на встановлені судом обставини, а також на вищенаведені норми матеріального права, характер, глибину і тривалість душевних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Щодо\~ стягнення з відповідача [PERSON] різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням та моральної шкоди. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Як вже зазначалось судом відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за двох умов: якщо у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Тобто, відповідно до положень ст.22,29 цього Закону, ст.1192,1194 ЦК України страховик несе обмежену відповідальність та відшкодовує оцінену шкоду з урахування коефіцієнта фізичного зносу та франшизи. На підтвердження цього, Верховний Суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові №686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Таким чином, у разі відсутності у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування саме винна особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. В досліджуваного судом висновку експерта встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження автомобіля, становить 44746 грн 73 коп., вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 79872 грн 04 коп. Відповідно, з відповідача [PERSON] належить стягнути різницю між вартістю відновлювального ремонту та матеріальними збитками, що становить 35125 грн 31 коп. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник зазначили, що висновок експерта №128 від 26 липня 2023 року є сумнівним, оскільки оцінювачем при складанні\~ звіту використовувалися одні й ті ж методичні підходи та дані, що і експертом, проте розмір шкоди майже на 10000 грн завищено. Однак суд не приймає до уваги вказані твердження з огляду на наступне. У постанові Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі №924/625/17 суд касаційної інстанції зазначив, що звіт про оцінку транспортного засобу - лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а тому суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотехнічної експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на який проводився ремонт автомобіля. Таким чином, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Оскільки відповідачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів того, що оцінювачем при складанні звіту було достовірно визначено технічний стан автомобіля, обсяг та характер його пошкоджень, тощо, суд надає перевагу при визначенні розміру спричиненої шкоди саме висновку експерта від 26 липня 2023 року, який також був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача моральної шкоди. У поданій позовній заяві позивач зазначив, що внаслідок протиправних винних дій відповідача [PERSON] позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу неможливості експлуатації пошкодженого транспортного засобу, зокрема, використання його в повсякденному житті, купівлю продуктів харчування, відвідування медичних закладів, поїздок задля сімейного відпочинку. Крім того, пошкодження автомобіля вплинуло на звичайний ритм життя позивача, постійних душевних переживань та тривог, відчуття дискомфорту та виснаження. Зазначені обставини\~ потягли за собою вкрай негативні наслідки для самопочуття та здоров`я позивача, зокрема це посприяло накопиченню негативних психоемоційних\~ змін, які полягають у емоційній напрузі, знервованості, нестійкому настрою, плаксивості. Статтею 1167 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відтак в силу дії п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України обов`язок відповідача (як володільця транспортного засобу) щодо відшкодування моральної шкоди має місце незалежно від наявності його вини у вчиненні ДТП. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд України у постанові №6-145цс12 від 05.12.2012 року. Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об`єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач у позовній заяві зазначив про те, що спричинену моральну шкоду він оцінює у розмірі 10000 грн., оскільки спричинена ДТП порушила його життєдіяльність, вплинула на особисті сімейні стосунки та призвела до душевних хвилювань. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 5 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. № 4, розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, за яких обставин і якими діями вони завдані, яким є ступень вини заподіювана, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом ВС України, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків. Приймаючи рішення про стягнення з [PERSON] завданої [PERSON] моральної шкоди суд враховує глибину його душевних страждань, зміни в особистому житті та, виходячи з міркувань розумності, співрозмірності\~ та справедливості, з урахуванням того, що моральна шкода відшкодовується не з метою збагачення, а носить компенсаційних характер завданим стражданням, приходить до висновку, про стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він пережив та переживає на даний час. Враховуючи наведене вище, виходячи з підстав пред`явлення позову, а також обов`язку відповідача відшкодувати моральну шкоду, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial