Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

22.12.2023р. представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить ухвалити рішення про позбавлення відповідача - гр. [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] , стверджуючи, що відповідач через певний час після народження дитини поїхав від позивачки і сина, повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, ніяких стосунків з нею не підтримує, не бере участі в її вихованні та матеріальному утриманні, взагалі не цікавиться життям дитини, тобто, повністю самоусунувся від виховання сина. В обґрунтування вимог позову представник позивачки посилається на те, що позивачка перебувала з [PERSON] у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. [INFO] в них народився спільний син - [PERSON] , наказом Болградського районного суду Одеської області від 28.12.2022р. з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти для утримання сина [PERSON] , однак відповідач їх не сплачував, відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий Болградським відділом ДВС у Болградському районі Одеської області Південного МУ Міністерства юстиції (м.Одеса), - заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 30.10.2023р. становить 15581,50грн. Позивачка сама виховує дитину, сам несе витрати, пов`язанні з її утриманням, лікуванням, фізичним та духовним розвитком дитини. Тому позивач змушена звернутися до суду про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав. Відповідач, що був повідомлений судом належним чином про час та місце судового засідання, - до суду не прибув, позивач та представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду, тому, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України та ч.1ст.281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Позивачка у судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити, та позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] , стверджуючи, що їй не відоме місце проживання чи перебування відповідача вже давно, адже спільних знайомих в них немає, вона намагалася його відшукати, але марно, вона сама виховує дитину, сама несе витрати, пов`язанні з утриманням, лікуванням, фізичним та духовним розвитком дитини. У судовому засіданні орган опіки та піклування в особі представника Болградської міської ради Одеської області - не заперечувала проти позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, - з метою захисту прав та інтересів дитини, підтвердивши викладені в позові обставини. Вивчивши надані суду матеріали, вислухавши пояснення позивачки, третій особи з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини: - з відомостей, наданих позивачем, вбачається, що в сторін є спільні син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, яке було видане 14.09.2012р. відділом ДРАЦС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, (а/з№ 1086 ), згідно якого відповідач [PERSON] є його батьком (а.с.8); - відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , вид.29.06.2022 Саратським відділом державної РАЦС у Білгород-Дністровському районі Одеської області, а/з№82, а.с.9, - позивач зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] , після чого їй присвоєно прізвище " [PERSON] "; - згідно характеристики позивачки [PERSON] , [INFO] , - вона працює заступником керуючого магазину ТОВ "АТБ-Маркет", характеризується позитивно (а.с.10); - відповідно до довідки про доходи позивачки [PERSON] - від 13.11.2023р. за вих.№5293/С/ВНЗП, - вона працює на посаді заступника керуючого магазину ТОВ "АТБ-Маркет, загальна сума доходу за період з 01.05.2023р. до 31.10.2023р. становить 171959,28грн. (а.с.11); - дитина позивачки - [PERSON] , [INFO] , - навчається у 6-му класі Болградського ліцею№2, за час його навчання батько не цікавилася навчальними успіхами дитини, не брав участі у житті та вихованні сина, у вихованні дитини беруть участь мати дитини, які приділяють належну увагу вихованню хлопчика, - що підтверджується характеристикою, що надана зазначеним навчальним закладом (а.с.12) - крім того, відповідач [PERSON] має заборгованість за аліментами станом на 30.10.2023р. - відповідно до розрахунку заборгованості (АСВП [NUMBER] від 28.11.2023р.), - в розмірі 15581,5грн. (а.с.13); - органом опіки та піклування надано Акт обстеження умов проживання дитини позивачки - [PERSON] , [INFO] , - згідно якого дитина забезпечена всім необхідним для комфортного життя та розвитку, на момент обстеження встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] та її чоловіком і його родиною (а.с.15); - з рішення органу опіки та піклування про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав - від 13.12.2023р. за №469, та висновку органу опіки та піклування в особі Болградської міської ради Одеської області, - вбачається, що доцільно вирішити питання про позбавлення відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , - через ухиляння його, як батька, від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дитини, оскільки він не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, тощо, зокрема, - не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з дитиною взагалі, не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей (а.с.17-19). В силу п.2ч.1ст.164 СК України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Отже, виходячи з досліджених судом доказів вбачається, що своїми діями відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків, свідомо порушує свої зобов`язання, що закріплені у ст.51 Конституції України, згідно якої: батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і у ст.180 СК України. У принципі №6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20.11.1959р. записано: «Дитина, якщо це можливо, має зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». У ч.2ст.3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991р., - визначено: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, беручи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за неї за законом і з цією метою вживають усі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, - несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст.11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. А ст.12 вищевказаного Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ст.15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. Під час розгляду даної справи достовірно встановленою що відповідач свідомо не виконує своїх обов`язків з виховання дочки [PERSON] , [INFO] , не бере участь в її вихованні, матеріальному забезпеченні, не піклується про неї, тобто, повністю самоусунувся від її виховання. Враховуючи вищевикладене, а також, - що суду не надано відомостей щодо наявності перешкод щодо здійснення батьківських прав та обов`язків відповідача будь-якими особами чи обставинами стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та за наявності доказів його добровільного самоусунення від виконанні цих обов`язків, суд дійшов висновку, що в інтересах дитини підлягає задоволенню позовна вимога позивачки щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO]

Outcome: approved