Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 29.09.1977 року Новоандрієвським сільським бюро РАЦС Ширяєвського району Одеської області, актовий запис за № 10. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що з часом стосунки між ними стали погіршуватись через різні погляди на життя, що призводило до постійних сварок, що негативно відображається на її емоційному стані. Між ними поступово зникло почуття кохання, оскільки між відсуне взаєморозуміння. Фактично їхня сім`я припинила своє існування. На теперішний час між нею та відповідачем сімейне життя відсутнє, шлюбних стосунків не підтримують. Перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Примирення між ними неможливе. Вони з відповідачем разом не проживають, однак він не бажає з`явитися до органу Державної реєстрації актів цивільного стану для подачі відповідної заяви, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання надала заяву, в якій просила позов задовольнити та справу слухати без її участі. Відповідач у судове засідання надав заяву про визнання позову в повному обсязі, просив справу слухати у його відсутність Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. В судовому засіданні судом встановлено, що 29.09.1977 року Новоандрієвським сільським бюро РАЦС Ширяєвського району Одеської області, актовий запис за № 10, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки припинені через втрату взаєморозуміння та почуття любові один до одного, різні погляди на життя, що призводило до постійних сварок, спільне господарство не ведеться. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved