Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2023 року відповідача визнано винуватим за\~ст. 125 ч.1 КК України. Зазначає, що як встановлено в ході розгляду кримінального провадження відповідач під час злочинних дій відносно позивачки умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання наніс потерпілій [PERSON] декілька ударів правою та лівою долонями в ділянку обличчя, після чого силоміць штовхнув до землі та наніс декілька ударів правою та лівою ногами в ділянку тулуба, чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження. Вказує, що вказаними протиправними діями відповідач спричинив позивачці моральну шкоду, яка полягає у заподіянні моральних стражданнях, які створили негативні зміни у житті, а саме щоденні думки та спогади про нанесену травму. Враховуючи, що сторони є подружжям у позивачки є постійний страх повторення подій, негативні переживання та спогади, тривожність, потреба в униканні аналогічних обставин, почуття образи, обурення та приниження власної гідності. Через страх за своє здоров`я [PERSON] була змушена змінити місце проживання. Натомість відповідач не відшкодував жодним чином спричинені їй страждання та моральну шкоду. Просить стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду, розмір якої оцінив у 50\~000 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги з вказаних підстав підтримали та пояснили, що злочин було вчинено відносно дружини, матері дітей, внаслідок незначного приводу після словесного конфлікту, що глибоко вразило потерпілу на той час ще дружину засудженого і як наслідок призвело до суттєвих моральних страждань та подальшої зміни місця проживання. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Так у відзиві на позовну заяву та безпосередньо в судовому засіданні [PERSON] зазначив, що дійсно вироком Коломийського міськрайонного суду від 13 грудня 2023 року його визнано винуватим за ст. 125 ч. 1 КК України, за фактом спричинення легких тілесних ушкоджень [PERSON] . Вину у вчиненому кримінальному правопорушенні він визнав беззаперечно, хоча і не погоджувався із твердженнями, що наносив потерпілій удари ногами, призначений судом штраф сплатив. Зазначає, що ще на стадії досудового розслідування вибачався перед потерпілою, за спричинені ушкодження та протиправні дії. Як зазначено у вироку суду у потерпілої не було жодних претензій до нього. Щодо заявленого позову [PERSON] не погодився із розміром заявленої моральної шкоди. Вказує, що чинним законодавством визначено, що розмір морального відшкодування має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи. Вважає розмір заявлений позивачкою моральної шкоди 50\~000 грн є надмірним, необгрунтованим, не підтверджений належними та допустимими доказами. При вирішенні спору просить врахувати обставин за яких вчинив протиправні дії, зокрема після того як позивачка образила батька інваліда третьої групи та онкохворого : педофілом, худобою, селюком, що дуже вразило його і викликало нанесення побоїв потерпілій. В той же час свої дії жодним чином не виправдовує. Крім того просить врахувати, що він не працює, є інвалідом третьої групи по зору, відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік його прибуток становив 10\~000 грн. Після припинення спільного проживання із дружиною приймає мірми по добровільному утриманню дітей, в зв"язку з цим оформив на дитину банківську картку куди направляє кошти. Також купляє і передає дітям продукти харчування. Теж просить взяти до уваги, що проживає спільно із батьками, які є інвалідами батько третьої, а мати першої групи. Його молодший брат перебуває в складі ЗСУ. Просить позов задовольнити частково. Дослідивши матеріали справи, обставини на які сторони посилаються як на підставу своїх доводів та заперечень, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні судом встановлено, що вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2023 року у кримінальному провадженні внесененому ЄРДР\~за № 12023096180000336 [PERSON] визнано винуватим за ч.1\~ст. 125 КК України, та призначено покарання штраф у розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вирок набрав законної сили, штраф засуджений сплатив (а.с. 5). Зі змісту вироку вбачається, що 18 листопада 2023 року близько 20 години перебуваючи на території домогосподарства за місцем проживання [PERSON] на ґрунті тривалих неприязних відносин, вчинив словесний конфлікт із дружиною [PERSON] . В ході даного чого діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання наніс потерпілій декілька ударів правою та лівою долонями в ділянку обличчя останньої, після чого силоміць штовхнув потерпілу до землі та наніс декілька ударів правою та лівою ногами в ділянку тулуба останньої, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках правої половини обличчя, правого стегна, правого ліктьового суглобу, лівого плеча, правої сідниці та лівої гомілки, садна лівої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також з вироку вбачається, що потерпіла [PERSON] цивільний позов в рамках розгляду кримінальної справи не заявляла. З положень, викладених в ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із ч.7\~ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно із ч.1\~ст.\~1166 ЦК України\~майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаних норм зобов`язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона (кредитор) має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків. Крім того, з огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів статей\~11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України\~факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України №6-954цс16 від 26 жовтня 2016 року. В судовому засіданні встановлено, що протиправними діями відповідача позивачці завдано моральної шкоди, яка виразилася в негативних переживаннях та спогадах, відчутті постійної тривоги, необхідністю зміни місця постійного проживання, почутті образи та приниження гідності. Розмір спричиненої моральної шкоди позивачкою визначено в сумі 50 000 грн. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст.ст.16,\~1168 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до\~ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За змістом ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст. 21 Конституції України). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Поняття «моральної шкоди» визначається постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, (надалі - Пленум ВСУ) Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як визначається п.3 Пленуму ВСУ моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Так, в наслідок вчиненого відповідачем\~кримінального правопорушення\~у позивачки порушений звичний для неї устрій життя. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(надалі\~Пленум) обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Під час судового розгляду встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачці, яка полягала у моральних стражданнях внаслідок фізичних та психологічних страждань спричинених близькою людиною. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Згідно роз`яснень п.9 Постанови Пленуму розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України №6-28008св10 від 13.07.2011). Згідно із ч.1ст.3\~Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Між тим, ст.\~17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу є безсумнівним, його наслідки у вигляді душевних страждань позивачки залежать від особливостей її емоційно-розумового сприйняття внаслідок злочинних дій відповідача та перенесених нею у зв`язку з цим страждань. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи наведене, суд визначає розмір відшкодування виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, при цьому бере до уваги глибину моральних страждань позивачки, характер психологічної травми, яку вона отримала внаслідок побиття і оцінює її у розмірі 10 000 грн. На визначення саме такої суми впливають і інші чинники вказані відповідачем, а саме - наявність на утриманні малолітньої дитини, наявність у нього третьої групи інвалідності, відсутність місця роботи, а отже і обмеженість доходів та перебування на утриманні батьків інвалідів з яким він спільно проживає. Ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених вимог. В порядку вимог\~ст. 141 ЦПК України, та в силу п.6 ч.1\~ст. 5 Закону «Про судовий збір», відповідно до якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1211,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial