Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Ічнянська міська рада Прилуцького району Чернігівської області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2013 по 2016 рік проживала з відповідачем [PERSON] без реєстрації шлюбу та під час спільного проживання у них з відповідачем народилася спільна донька - [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні своєї малолітньої доньки [PERSON] , морально та матеріально не підтримує, а також не сплачує аліменти на утримання останньої відповідно до судового наказу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03.01.2019 року, внаслідок чого на даний час утворилася заборгованість по аліментах в сумі 152324,53 грн. Після припинення спільного проживання з [PERSON] , її малолітня донька [PERSON] залишилася проживати разом з нею. Всі питання щодо виховання малолітньої доньки вирішуються самостійно нею та її теперішнім чоловіком, які утримують останню. Тому, позивачка просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, зазначивши, що [PERSON] , після припинення спільного проживання з 2016 року не цікавиться життям своєї доньки [PERSON] , не сплачує аліменти на її утримання, внаслідок чого на даний час утворилася заборгованість по сплаті аліментів. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Сакун І.А. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (а.с. 49). Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області як органу опіки та піклування Матвієнко Г.Ю. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні показали, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] дійсно проживали однією сім`єю з 2013 по 2016 рік та під час спільного проживання [INFO] в них народилася донька [PERSON] , батьком якої є [PERSON] . З 2016 року [PERSON] та [PERSON] припинили спільно проживати, малолітня донька останніх [PERSON] залишилася проживати разом з матір`ю [PERSON] . [PERSON] не цікавиться життям своєї малолітньої доньки [PERSON] , коштів на її утримання не надає, місце перебування останнього не відоме. На даний час малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] та її чоловіком [PERSON] , в [ADDRESS] , які забезпечують останню всім необхідним, дбають про її здоров`я та розвиток. Заслухавши позивачку та її представника, представника органу опіки та піклування, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є позивачка по справі [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 10.12.2014 року (а.с. 7). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.07.2022 року, актовий запис № 67, виданого Ічнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) видно, що після укладення шлюбу з [PERSON] позивачка по справі [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 6). Відповідно до Акту № 7 від 16.02.2024 року, складеного старостою Гужівського старостинського округу Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області за участю сусідів, за адресою [ADDRESS] фактично проживають: [PERSON] , 1990 р.н.; [PERSON] , 2014 р.н.; [PERSON] , 2016 р.н.; [PERSON] , 2023 р.н.; [PERSON] , 1964 р.н. [PERSON] , 1993 р.н., також фактично проживає за даною адресою без реєстрації (на даний час служить в ЗСУ). Діти відвідують Гужівську гімназію, проживають разом з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] і перебувають на повному їх утриманні та вихованні. [PERSON] проживає разом з дітьми з 2021 року та приймає активну участь у їх вихованні та фінансово підтримує. [PERSON] разом з дітьми не проживає і участі у вихованні дітей не приймає, не відвідує, матеріально не утримує (а.с. 14). Згідно довідки № 9 від 19.02.2024 року, виданої директором Гужівського ліцею Ічнянської міської ради, [PERSON] навчається у 3 класі вищевказаного ліцею, проживає з мамою [PERSON] та вітчимом [PERSON] , який опікується дитиною, займається вихованням та розвитком, дбає про добробут родини. Участь батька [PERSON] у вихованні дочки за роки навчання не спостерігалася (а.с. 12). Як видно з копії постанови старшого державного виконавця Ічнянського РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області Черненко А.В. про відкриття виконавчого провадження від 09.01.2019 року ВП № [NUMBER], відповідно до судового наказу Ічнянського районного суду Чернігівської області № 2-н/733/55/18 від 03.01.2019 року, із відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуто аліменти на малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Відповідач [PERSON] аліменти на утримання своєї малолітньої доньки [PERSON] не сплачує, внаслідок чого станом на 15.02.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 152324,53 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Ічнянського ВДВС СХ МУ МЮ від 15.02.2024 року (а.с. 11). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 даної Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Норми ст. 150 СК України вказують на те, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частини 1, 2 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачають, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до копії висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області від 06.06.2024 року, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради № 329 від 06.06.2024 року, Ічнянська міська рада, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 41). Досліджені в судовому засіданні довідки, копія постанови державного виконавця, висновок органу опіки та піклування, а також покази свідків підтверджують факт невиконання відповідачем [PERSON] батьківських обов`язків відносно малолітньої [PERSON] . Таким чином, відповідач протягом тривалого часу матеріально малолітню дитину не утримував, іншої допомоги на утримання доньки не надавав, не виконує рішення суду щодо сплати аліментів на утримання доньки, не приймав будь-якої участі у вихованні та житті останньої, на даний час своєї поведінки не змінив, таким чином, останній фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманні своєї доньки та лише формально залишається батьком, а реально не бере ніякої участі у житті доньки. Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки [PERSON] , не маючи об`єктивних причин, пов`язаних зі станом фізичного або психічного здоров`я, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини - доньки [PERSON] в зв`язку з нехтуванням ним своїх батьківських обов`язків та винної його поведінки, а тому суд вважає за необхідне, враховуючи інтереси дитини, позбавити відповідача батьківських прав. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача слід стягнути судові витрати на користь позивачки в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Outcome: approved