Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

07.03.2024 р. [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаною заявою у якій просить усиновити дитину своєї дружини - [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування заяви вказує, його дружина є матір`ю дитини [PERSON] , біологічний батько якого помер. Разом з цим, дитина з раннього віку вважає заявника своїм батьком, вони мають приязні стосунки. При цьому, дитина пам`ятає свого біологічного батька, проти усиновлення не заперечує, однак просить не змінювати прізвище, ім`я та по батькові. Заявник зазначає, що усиновлення дитини відповідатиме її найкращим інтересам. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.02.2024 р. заяву залишено без руху. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 березня 2024 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримує, просить її задовольнити, пояснивши, що він, бажаючи надати дитині належний рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, прийняв для себе рішення про її усиновлення, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаною заявою. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримує, проти усиновлення її сина не заперечує, вказуючи на те, що між її чоловіком та сином склались добрі сімейні стосунки. Представник заінтересованої особи - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, доходить до висновку про можливість задоволення заяви, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON] про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві складено актовий запис №271 та видано відповідне свідоцтво. Батьком дитини вказано [PERSON] , матір`ю [PERSON] . 18.02.2016 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві (актовий запис №100). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась спільна дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 05.08.2016 р. Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві (актовий запис №2205). [INFO] р. [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації смерті у м.Києві (актовий запис №5742). Мати дитини [PERSON] 06.02.2024 р. надала письмову згоду на усиновлення неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , своїм чоловіком [PERSON] , [INFO] . Справжність підпису засвідчено 06.02.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартишенко С.С. та зареєстровано в реєстрі за №116. Мати дитини з правовими наслідками усиновлення ознайомлена. Згідно висновку КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Святошинського району м.Києва від 06.02.2024 р. №34, [PERSON] медичних протипоказань до опікунства немає. З довідки Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 25.01.2024 р. вбачається, що заявник [PERSON] отримує стабільний дохід. Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» МВС України, [PERSON] на 19.02.2024 р. до кримінальної відповідальності не притягався, незнятої чи непогашеної судимості не має та у розшуку не перебуває. Відповідно до акту обстеження умов проживання, родина мешкає за адресою: [ADDRESS] . У квартирі створено належні умови для проживання та розвитку дітей. Згідно висновку Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про доцільність усиновлення [PERSON] , [INFO] , встановлено, що усиновлення неповнолітнього [PERSON] громадянином України [PERSON] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Так, [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що не заперечує проти свого усиновлення [PERSON] . Враховуючи пояснення сторін, висновки, надані в матеріали справи, суд вважає доцільним задовольнити вимоги заявника та надати згоду на усиновлення неповнолітньої дитини. При ухваленні рішення суд бере до уваги, що відповідно до Конституції України ст. 52 діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом. Утримання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу. Держава заохочує і підтримує благодійницьку діяльність щодо дітей. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Суд, при вирішення питання про усиновлення враховує вимоги ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", за якою дитина, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Сторони попереджені про відповідальність за порушення прав та законних інтересів дитини. Суд враховує також той факт, що усиновлення допускається виключно в інтересах дитини України та відповідно до закону. Як передбачено ст. 3 Конвенції "Про права дитини" (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР N 789-XII (789-12) від 27.02.91) підписання Україною: 21 лютого 1990 р. набуття чинності для України: 27 вересня 1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Суд, задовольняючи вимоги стосовно усиновлення дитини, враховує перш за все, той факт, що дитина потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист. Суд виходить з фактичних інтересів дитини та розумів нормального виховання, а докази надані заявником підтверджують той факт, що дитина буде виховуватися в гідній родині, яка забезпечить їй нормальний рівень життя, моральний та духовний розвиток. Статтями 207, 208 Сімейного Кодексу України передбачено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Особа, яка може бути усиновленою, - це дитина (стаття 6 цього Кодексу). Згідно ст. 211 Сімейного Кодексу України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Статтями 230, 231 Сімейного Кодексу України передбачено право усиновлювача на зміну відомостей про місце народження та дату народження дитини, а також зміну прізвища, імені та по батькові особи, яка усиновлена. Згідно ст. 233 вказаного Кодексу на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заявника та дозволити йому усиновити [PERSON] . Частиною 7 статті 314 ЦПК України встановлено, що усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади.

Outcome: approved