Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача в інтересах позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Як на підставу позову представник позивача посилається на те, що батькові позивача [PERSON] належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] , проте він нею не користується, не піклується, комунальні платежі не сплачує. Вона з 1996 року відкрито володіє часткою цієї квартири, що належить відповідачеві, тому просить визнати за нею право власності на цю частку за набувальною давністю. Процесуальні дії у справі. 01 квітня 2024 року позовна заява надійшла до суду. 08 квітня 2024 року позовна заява залишена без руху. 24 квітня 2024 року усунуто недоліки. 25\~квітня 2024\~року позовна\~заява прийнята\~до розгляду,\~провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, витребувано докази за клопотанням представника позивача. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, підтвердили всі обставини, які викладені в позові, просили задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позову. Допитана як свідок третя особа [PERSON] надала покази, відповідно до яких, [PERSON] - її батько, відповідач [PERSON] - її брат. Позивачка у справі є її рідною племінницею. Її батько мешкав за адресою: [ADDRESS] та помер у 1995 році. З 1996 року і по теперішній час за цією адресою мешкає [PERSON] . Не заперечує проти задоволення позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази, відповідно до яких позивач є її подругою з 1993 року. З 1996 року позивач почала мешкати у бабусі за адресою: [ADDRESS] , де і проживає по теперішній час. Фактичні обставини, встановлені судом. [INFO] народилась позивач, батьком якої вказаний [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. 01 червня 1993 року було видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач 06 червня 2023 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Як видно із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 лютого 2024 року та витягів з реєстрів [PERSON] успадкувала після померлої [INFO] [PERSON] 2/3 частини квартири [ADDRESS] . 05 вересня 2023 року відповідача було визнано безвістно відсутнім, що підтверджується копією судового рішення. Згідно зі свідоцтвами про народження, [INFO] народилась [PERSON] та [INFO] народився [PERSON] , батьками яких є [PERSON] та [PERSON] . За відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади за адресою: [ADDRESS] зареєстрованих осіб не значиться. Відповідно до архівної справи КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР станом на 31 грудня 2012 року, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить 2/3 частки квартири [ADDRESS] . 13 частка цієї квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 лютого 1996 року. Відповідно до звіту про оцінку майна від 28 березня 2024 року ринкова вартість 1/3 частки квартири [ADDRESS] на дату оцінки становить 120 200,00 грн, з вказаної вартості позивачем сплачено судовий збір за подання позову до суду. Зміст спірних правовідносин. Встановленим фактам відповідають правовідносини з набуття права власності за набувальною давністю. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В порядку ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно. Відповідно до частини четвертої цієї статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з\~приписами 4\~ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судова практика, яку використовує суд для спірних правовідносин. Відповідно до абзацу другого п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних с прав «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Як зазначено в п.14 вказаної Постанови, виходячи зі змісту\~ч.1 ст.344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 14\~травня 2019\~року у\~справі №\~910/17274/17\~(провадження\~№ 12-291гс18)\~зроблено висновок,\~про те,\~що умовами\~набуття права\~власності за\~набувальною давністю\~на підставі\~ст.344\~ЦК України\~є:\~наявність суб`єкта,\~здатного набути\~у власність\~певний об`єкт;\~законність об`єкта\~володіння;\~добросовісність заволодіння\~чужим майном;\~відкритість володіння;\~безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. За змістом ч.1 ст.344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Висновок суду. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позивач добросовісно заволодів нерухомим майном і продовжує самостійно відкрито, безперервно володіти ним понад 28 років (а враховуючи, що згідно з п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, норма статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, то понад 23 роки) постійно проживає у вказаному житлі, несе усі витрати по утриманню житла, підтримує його у належному стані, а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому суд враховує, що іншого способу набуття права власності на частку квартири у позивача немає. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141\~ЦПК України судові\~витрати покладаються\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Водночас, враховуючи характер спору, а також те, що позивач не просить повернути їй сплачений судовий збір, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved