Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Дядик Я.Б. звернулася з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06 червня 2009 року вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №76. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: дочка, [PERSON] , [INFO] та син, [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між ними не склалися, вони перестали розуміти один одного, фактично їхня сім`я розпалася. З січня 2023 року разом не проживають та подружні відносини не підтримують, шлюб носить формальний характер. В подальшому даний шлюб зберігати не доцільно. Миритись не бажає. Згідно прохальної частини позовної заяви просить обох дітей залишити проживати разом з матір`ю. Ухвалою судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження про що повідомлено учасників справи. Призначено підготовче судове засідання в справі на 09.07.2024 на 10 год. Учасники справи в підготовче судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до положень ст.128 ЦПК України. 16.06.2024 року від представника позивача адвоката Дядика Я.Б. через систему «Електронний суд» надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій сторона позивача просила про розірвання шлюбу між сторонами, розгляд справи проводити у відсутності позивача та його представника. Відповідачем [PERSON] 09.07.2024 на адресу суду надіслано відзиву на позов. Зменшені позовні вимоги, а саме позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав повністю. Розгляд справи просив проводити без його участі та розірвати шлюб, укладений між сторонами. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до приписів ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вимог ст.ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , 06.06.2009 року уклали шлюб, який вони зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, відповідний актовий запис №76, згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , видане 06 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області.(а.с.4) Сторони по справі являються батьками [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 23 березня 2010 року Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області.(а.с.8) та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] видане 06 липня 2020 року Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області.(а.с.9) Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 26 листопада 2018 року в справі № 761/33261/16-ц. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнав позов. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяви позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, згідно поданих сторонами справи заяв по суті, судом встановлено, що позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, сімейні відносини, що склались, суперечать інтересам позивачки. [PERSON] визнав ці обставини. Частиною 4 ст.206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає таке визнання, що відповідно до ч.4 ст.206, ч.3-4 ст.200 ЦПК України є підставою для задоволення позову За встановлених обставин суд вважає, що підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про зміну прізвища позивачки з « [PERSON] » на дошлюбне дівоче « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суду у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору,сплаченого при поданні позову. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»). Таким чином, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті та позовні вимоги ухвалено до задоволення в підготовчому судовому засіданні, суд дійшов до висновку про повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову про розірвання шлюбу . Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] сплачений нею судовий збір в сумі 605, 60 грн.. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Оскільки позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за позовні вимоги про визначення місця проживання дітей і ця позовна вимога, згідно письмового клопотання сторони позивача зменшена, тому позивачці [PERSON] підлягає поверненню сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved