Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їхньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за виконавчим листом № 2/673/96/17 від 19.05.2017 року в межах виконавчого провадження № 54070019. Обґрунтовуючи позов, посилається на те, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 03 листопада 2016 року розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно виконавчого листа в справі №2/673/96/17 від 19.05.2017 р. було вирішено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 01.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Так, позивач стверджує, що з моменту відкриття виконавчого провадження він сплачував аліменти, оскільки дитина проживала разом з матір`ю. Однак, вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16.06.2023 року відповідачку [PERSON] було визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 21.09.2023 року вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16.06.2023 року залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення. Позивач стверджує, що наразі забрав дитину до себе, дитина проживає із ним та перебуває на повному його утриманні, у зв`язку з чим відпала підстава нарахування та стягнення з нього аліментів на користь відповідачки. Ухвалою судді від 04.03.2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. В судове засідання позивач не з`явився, проте подав клопотання, в якому просить проводити розгляд справи у його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнала, вказавши, що після відбування покарання забере сина на утримання. Дослідивши матеріали справи та письмове клопотання позивача, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 03.11.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02.09.2013 року виконавчим комітетом Яблунівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, актовий запис № 03, розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] ,який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю. В подальшому, відповідно до рішення суду та виконавчого листа в справі №2/673/96/17, виданого 19.05.2017 р. Деражнянським районним судом, було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно актового запису про шлюб №1 від 03.02.2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб та після державної реєстрації шлюбу прізвище нареченої - [PERSON] . Так, вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16.06.2023 року відповідачку [PERSON] було визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 21.09.2023 року вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16.06.2023 року залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, [PERSON] відбуває покарання у місцях позбавлення волі реально, а отже, не проживає із своїм сином [PERSON] та витрат на його утримання не несе. Разом з тим, на даний час згідно акту обстеження умов проживання від 02.02.2024 року, проведеного у кв. [ADDRESS] , записані зі слів [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком, навчається в Хмельницькій ЗОШ №27, 4-В клас, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, оскільки неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає із своїм батьком [PERSON] - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, суд констатує зміну обставин, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача, як це передбачено чинним законодавством України, і є підставою для задоволення даного позову. З огляду на викладене, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі виконавчого листа в справі №2/673/96/17, виданого 19.05.2017 р. Деражнянським районним судом. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо звільнення від стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved