Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

У квітні 2021 року представник КП «Київтеплоенерго» - Лопатін К.О. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі - 19 278,71 грн. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 11 886,39 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі - 22 930,73 грн. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 10 369,58 грн.; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн., а також судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим, КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-ІV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до п.8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже, відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відповідач від послуг централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення у встановленому законом порядку не відмовився. Проте, відповідач вчасно не сплачував за спожиті послуги централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, у результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01 березня 2021 року складається зі спожитих з 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення у розмірі - 22 930,73 грн., заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуг централізованого постачання гарячої води у розмірі - 10 369,58 грн. Крім того, позивач на підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі - 31 165,10 грн, з яких - заборгованість за послуги централізованого опалення в розмірі - 19 278,71 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 11 886,39 грн. Згідно з п.3.4.2 Договору цесії новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених в Додатку №1 та/або Додатку №2 до договору цесії сплати заборгованості. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 квітня 2021 року справу розподілено головуючому судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ст.190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами було направлено за зареєстрованим місцем проживання відповідача, та отримано ним 28 липня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0311330473679. Ухвалою суду від 27 червня 2022 року продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 04 липня 2023 року залучено у справі співвідповідачем [PERSON] . Копію ухвали разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами було направлено за зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] . Однак, рекомендований лист з додатками повернувся до суду без вручення відповідачу у зв`язку з закінченням терміну зберігання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0311332094594, №0600275994348. 20 вересня 2023 року представник КП «Київтеплоенерго» подав до суду позовну заяву у новій редакції, у якій виклав позовні вимоги до кожного з відповідачів та просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі - 15 422,96 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 9 509,11 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі - 18 344,58 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 8 295,66 грн; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 26,40 грн., а також судовий збір в розмірі 1 816,00 грн; стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі - 3 855,75 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 2 377,28 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі - 4 586,15 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 2 073,92 грн; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 6,60 грн., а також судовий збір в розмірі 454,00 грн. У судове засідання представник позивача Боката А.В. не з`явилася, 15 травня 2024 року подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідачів до суду не надійшло. Згідно ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 №270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч.9 ст.130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення повістки-повідомлення з причин закінчення строку зберігання. В т.ч. жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена. Зважаючи на те, що відповідачів належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримали вони адресовану їм кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що позивач не заперечуєть проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом установлено з відповіді на ухвалу суду КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 01 липня 2021 року №062/14-8235, що співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] - 4/5 частки, [PERSON] - 1/5 частки на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального окруру Сердюк Н.А. 10 липня 2003 року за реєстровим №6342. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Враховуючи, що квартира за адресою: [ADDRESS] є об`єктом права спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , з урахуванням положень ст. 360 ЦК України, обов`язок відповідачів брати участь у витратах щодо спільного майна відповідає розміру їх частки. Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим, КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно зі ст. ст. 67, 68 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, і має вноситися споживачами послуг своєчасно. Згідно із пунктом 5 частини третьої ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок споживача здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію визначено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а отже - відповідачі [PERSON] та [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відповідачі від послуг централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення у встановленому законом порядку не відмовилися. Проте, відповідачі вчасно не сплачували за спожиті послуги централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, у результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01 вересня 2021 року складається зі спожитих з 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення у розмірі - 22 930,73 грн., заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуг централізованого постачання гарячої води у розмірі - 10 369,58 грн. Крім того, позивач на підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі - 31 165,10 грн, з яких - заборгованість за послуги централізованого опалення в розмірі - 19 278,71 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 11 886,39 грн. Згідно з п.3.4.2 Договору цесії новий Кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених в Додатку №1 та/або Додатку №2 до Договору цесії сплати заборгованості. Надання послуг відповідачам здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженої Правилами надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, який був опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року (4511). Встановлено, що з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про виконання послуг позивачем. Виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а споживач отримує такі послуги оскільки від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Крім того, постанова судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20 червня 2014 року справа №6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Вбачається, що у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачами отриманих комунальних послуг, утворилась заборгованість, яка складається зі спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 31 165,10 грн, з яких - заборгованість за послуги централізованого опалення в розмірі - 19 278,71 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 11 886,39 грн. Частиною 1 ст.714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з пунктами 5, 10 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачі, не сплативши у строк вартість послуг, порушили вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зважаючи на те, що відповідачі є споживачами послуг та повинні були здійснювати оплату таких послуг на рахунок КП Виконавчого органу Київради (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» пропорційно до розміру часток у праві власності на майно, однак, вчасно та регулярно платежі на оплату послуг не вносили, що призвело до утворення заборгованості, а тому така заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи прострочення сплати коштів за користування комунальними послугами з боку відповідача, відсутності будь-яких контр розрахунків та доказів на підтвердження сплати заборгованості у відзиві на позовну заяву, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 2 270 грн та витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved