Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з клієнта гонорару успіху, посилаючись на таке. 08.11.2022 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до вимог якого позивач як адвокат брав на себе зобов`язання здійснювати представництво інтересів відповідача в суді по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстрації, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Пунктом 2.3 договору визначено, що у разі прийняття рішення на користь [PERSON] , а саме у разі відмови у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстрації, та задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] додатково сплачується адвокату 5000 грн. гонорару успіху протягом 10 днів з дня постановлення рішення судом. Рішенням Вижницького районного суду від 16.11.2022 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстрації відмовлено. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 17.03.2023 рішення Вижницького районного суду від 16.11.2022 в частині вимог позову [PERSON] , та її позов до [PERSON] про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом задоволено. Але всупереч вимог п.2.3 Договору [PERSON] не сплатила [PERSON] 5000 грн. Виходячи з викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 5000 грн. на підставі п.2.3 Договору та сплачений при зверненні до суду судовий збір. Ухвалою від 28.12.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі. Відповідач надала суду відзив на позов, яким позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, оскільки всі виплати адвокату здійснила. Просила викликати свідків. Позивач надав заперечення на відзив, яким вважав відзив на позов безпідставним. Ухвалою від 20.05.2023 справу призначено до розгляду у судовому засіданні. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач та її представник адвокат Данко М.В. позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити, оскільки [PERSON] повністю сплатила свій борг за отримані послуги за договором. Свідок [PERSON] в судому засіданні показала, що вона являється мамою відповідача. Вказала, що адвокат Краснюк В.В. особисто взяв 100 літрів та декілька ящиків винограду, який був зібраний свідком. Крім того, свідок допомагала відповідачу винести на дорогу 4 мішка пшениці, які пізніше забрав адвокат Краснюк.В.В. Свідок [PERSON] в судому засіданні показала, що вона являється двоюрідною сестрою відповідача. Вказаза, що відповідач разом з адвокатом Краснюком В.В. брала зерно. За розпорядженням [PERSON] адвокат Краснюк брав кукурудзу. Це було орієнтовно у 2022 році. Скільки було взято кукурудзи та пшениці свідок не пам`ятає. Проаналізувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд знаходить, що у позові слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно бути виконано належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 08.02.2022 між позивачем та відповідачем укладеного договір про надання правничої допомоги. Пунктом 2.3 цього договору визначено, що у разі прийняття Вижницьким районним судом рішення на користь [PERSON] ( у разі відмови у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстрації, та задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] додатково сплачується адвокату 5000 грн. гонорару успіху протягом 10 днів з дня постановлення рішення судом. З аналізу вказаної норми випливає, що сторони визначили обов`язок сплати [PERSON] 5000 грн. [PERSON] 5000 грн. у випадку одночасної наявності таких 3-х обставин: по-перше це має бути саме рішення Вижницького районного суду, (а не постанова апеляційного суду чи касаційного суду); по-друге цим рішенням Вижницького районного суду має бути ВІДМОВЛЕНО у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстрації; та по-третє: ЗАДОВОЛЕНО зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом». При цьому умовами договору не передбачено можливість отримання пропорційної винагороди [PERSON] у випадку задоволення первісного позову [PERSON] до [PERSON] , чи відмови у зустрічному позові [PERSON] до [PERSON] 16.11.2022 Вижницьким районним судом прийнято рішення по справі №713/786/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстрації, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом прийнято рішення, яким відмовлено у задоволенні первісного та зустрічного позовів (а.с.17). (Іншого рішення Вижницького районного суду до позову не додано). Вказаним рішенням відмолено як у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , та відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] . За таких обставин умову п.2.3 договору виконано ЧАСТКОВО, а саме відмовлено у задоволенні первісного позову, разом з тим вказаним рішенням також відмовлено і у задоволенні зустрічного позову. Вказане означає, що третя обставина, - тобто задоволення зустрічного позову [PERSON] відсутня. Тобто, така умова не передбачена у п.2.3 договору як підстава для виплати [PERSON] представнику [PERSON] 5000 грн. Вказане означає, що обов`язку для [PERSON] для виплати [PERSON] 5000 грн. не виникло. За таких обставин суд знаходить, що позов є необгрунтованим та у його задоволенні слід відмовити. При цьому суд знаходить інші посилання позивача на виникнення у [PERSON] обов`язку щодо виплати йому 5000 грн. безпідставними, виходячи з такого. Так, позивач посилається на постанову Чернівецького апеляційного суду від 17.03.2023, яким рішення Вижницького районного суду від 16.11.2022 в частині вимог позову [PERSON] , та її позов до [PERSON] про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом задоволено. Суд не погоджується з такою позицією позивача. Пунктом 2.3 договору не передбачено виникнення у [PERSON] обов`язку щодо сплати позивачу 5000 грн. у випадку наявності рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції щодо відмови у первісному позові [PERSON] та задоволенні зустрічного позову [PERSON] . Як було зазначено вище, такий обов`язок у [PERSON] виникає тільки у випадку прийняття такого рішення саме Вижницьким районним судом. Але такого рішення не існує. Крім того, суд критично оцінює покази свідків щодо того, що [PERSON] сплатила свій борг в сумі 5000 грн. [PERSON] «виноградом, пшеницею та кукурудзою». Договором не передбачена можливість отримання гонорару адвоката продуктами, та покази свідків у даному випадку є неналежним доказом щодо виконання [PERSON] обов`язку сплати адвокату гонорару. Така позиція суду грунтується на тому, що правочини між фізичними особами на суму більше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, згідно п.3 ч.1 ст.208 ЦК України, слід вчиняти у письмовій формі. Але письмових доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем надано не було. Щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обгрнутовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц. На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 612, 611, 629, 759, 760, 762, 764,782,785 ЦК України,

Outcome: dismissed