Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

В інтересах та від імені [PERSON] до Суворовського районного суду м.Одеси з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, звернувся адвокат Тимофієв Ігор Володимирович. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 31.10.2020 року з вини відповідача [PERSON] , який не впорався з керованим ним транспортним засобом, здійснивши неконтрольований виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Venza» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , яка рухалася у зустрічному напрямку у другій смузі проїжджої частини вул. Миколаївська дорога та в умовах вказаної аварійної ситуації не мала технічної можливості запобігти зіткненню. Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2022 року (справа № 523/11673/21) [PERSON] , [INFO] , визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки. Пошкоджений в ДТП автомобіль «Toyota Venza» реєстраційний номер [NUMBER] , на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права власності. Представник позивача зазначає, що згідно висновку №204-20 від 28.12.2020 р. вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля становить: 395 565 гривень 09 коп. Також, представник зазначає, що позивач поніс моральні переживання, які оцінює в 10 000 гривень. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь позивача майнову шкоду у розмірі: 100 000 гривень; з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі: 298 565 грн. 09 коп., моральну шкоду в розмірі: 10 000 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі: 15 000 гривень. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2022 року в задоволенні клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту відмовлено. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2022 року заяву представника відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено, здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (а.с.88). Роз`яснено сторонам положення ст. 178 ЦПК України щодо подання відзиву на позовну заяву. В подальшому, ухвалою суду від 13 жовтня 2022 року відмовлено представнику позивача в задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с.101-102). На адресу суду 15.12.2022 року (вх. № 24668) надійшла позовна заява (уточнена) представника позивача адвоката Тимофієва Ігоря Володимировича про заміну відповідача. В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» припинило свої повноваження, поштову кореспонденцію відповідач не отримує. На підставі викладеного представник позивача просить замінити первісного відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на належного, а саме на Моторно (транспортне) страхове бюро України (код ЄДРПОУ: 21647131, місце знаходження: м. Київ, бульвар Русанівський, 8). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року задоволено клопотання представника позивача, замінено первісного позивача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на Моторно (транспортне) страхове бюро України (а.с.122). Не погоджуючись з позовними вимогами 23.02.2023 року (вх. № 1365) представник відповідача МТСБУ адвокат О.Панасюк подав відзив на позовну заяву згідно якого, представник залученого відповідача зазначив, що МТСБУ не являється належним відповідачем у даній справі, оскільки Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» банкротом не визнано. На підставі викладеного зазначив, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити (а.с.124-127). В подальшому, ухвалою суду від 13 березня 2023 року задоволено клопотання представника позивача замінено неналежного відповідача Моторно (транспортне) страхове бюро України Товариство та відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (а.с.132). На адресу суду 26.05.2023 року (вх. № 14528) надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача адвоката Василіна В.В., згідно якого представник зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки були сплачені одразу після набрання вироком суду законної сили (а.с.140-142). До відзиву надані копії скарг в рамках кримінального провадження. Ухвалою суду від 26 травня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.175-176). В подальшому, в ході розгляду справи ухвалою суду від 17 серпня 2023 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Тимофієва Ігоря Володимировича про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Призначено у справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання: 1.Яка вартість відновлювального ремонту завданого власнику КТЗ «Toyota Venza» реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП, що сталося 31.10.2020 року з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на дату завдання шкоди? 2.Який розмір матеріального збитку завданого власнику КТЗ «Toyota Venza» реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП, що сталось 31.10.2020 року, станом на дату завдання шкоди? (а.с.215-216). На адресу суду 01.11.2023 року (вх. № 31795) надійшов висновок експерта № 230-23 від 27.10.2023 року (а.с.219-253). Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи в судове засідання (а.с.2 том №2). На адресу суду представником позивача надано заяву про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату вартості проведення експертизи (а.с.4,5том №2). Чергове судове засідання у справі призначено на 17 липня 2024 року, на адресу суду надійшли заяви представника позивача адвоката Тимофієва І.В., про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій представник зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.48 том №2) та Представник відповідача адвокат Василін В.В., який зазначив, що позов не визнає в повному обсязі. Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» до суду не з`явився, судом вживались заходи щодо повідомлення відповідача, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.47 том №2). Згідно положення п.1 ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Таким чином судом встановлено, що сторони у справі про час та місце слухання справи повідомлені, представники позивача та відповідача звернулись із заявами про слухання справи за їх відсутності, представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» про слухання справи повідомлявся, а відтак підстав для відкладення слухання справи передбачених ст. 223 ЦПК України не встановлено. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, відзив на позов, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що в наслідок неправомірних дій відповідача позивачу було завдано матеріального збитку та моральної шкоди, а відтак просить стягнути з відповідачів завдані збитки, моральну шкоду, судові витрати та витрати на правничу допомогу. Судом встановлено, що вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2022 року (справа № 523/11673/21) [PERSON] , [INFO] , визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, призначено йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки. Виконання вироку в частині вилучення посвідчення водія та позбавлення [PERSON] права керувати транспортними засобами покладено на Управління патрульної поліції в Одеській області, направив копію вироку після набрання чинності до органу, якому доручено виконання. Міри запобіжного заходу стосовно [PERSON] під час судового провадження не застосовувалися, тому після набрання вироком законної сили скасуванню не підлягають. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 8580,50 гривень (1372,88грв., 1716,10грв., 2745,76грв., 2745,76 грв.), пов`язаних із залученням експертів для проведення судових авто технічних та трасологічної експертиз під час досудового розслідування. Речовий доказ - автомобіль марки «Toyota Venza» реєстраційний номер [NUMBER] , який переданий власнику [PERSON] відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] на відповідальне зберігання - вважати повернутим за належністю. Речовий доказ - автомобіль марки «Hyundai H1» реєстраційний номер [NUMBER] , який переданий власнику [PERSON] на відповідальне зберігання - вважати повернутим за належністю. Уточнений цивільний позов представника позивача [PERSON] пред`явлений до обвинуваченого [PERSON] про відшкодування на користь [PERSON] завданого матеріального збитку у розмірі 298565,09 гривень та моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень, а також витрати на правову допомогу у сумі 30000 гривень та стягнення з ТДВ страхової компанії «Ю.Ес.Ай» майнової шкоди у сумі 100 тис. гривень - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] морального збитку у розмірі 10000 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 гривень. Цивільний позов [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на його користь завданого матеріального збитку у розмірі 298565,09 гривень, а також з ТДВ страхової компанії «Ю.Ес.Ай» майнової шкоди у сумі 100 тис. гривень залишено без розгляду за підстав, викладених в мотивувальній частині вироку (а.с.12-17 том №1). Зазначеним вироком суду встановлено, що «…31.10.2020 року приблизно о 22:50 годині, [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «Hyundai H1» реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись при достатній видимості по вологому дорожньому покриттю у крайній правій смузі свого напрямку руху по вул. Миколаївська дорога з боку вул. Лузанівська в напрямку вул. Красна у м. Одесі, порушуючи у сукупності вимоги п.п.2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме діючи з необережності, будучи неуважним, не вживши своєчасних заходів щодо зменшення швидкості свого руху до безпечної, не врахувавши зміну дорожньої обстановки, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, наближаючись до будинку [ADDRESS] , не впорався з керованим ним транспортним засобом, здійснивши неконтрольований виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Venza» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , яка рухалася у зустрічному напрямку у другій смузі проїжджої частини вул. Миколаївська дорога та в умовах вказаної аварійної ситуації не мала технічної можливості запобігти зіткненню. В результаті дорожньо - транспортної пригоди водій автомобілю марки «Toyota Venza» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] відповідно висновку судово-медичної експертизи отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритих внутрішніх суглобових переломів проксимальних відділів 4 та 5 пальців лівої кісті, які за критерієм небезпеки для життя відповідно п.п.2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Також в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобілю марки «Toyota Venza» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , відповідно висновку судово-медичної експертизи отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носу та нижньої станки правої орбіти, які за критерієм небезпеки для життя відповідно п.п.2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений [PERSON] свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні, викладеному в обвинувальному акті визнав повністю, та пояснив, що 31.10.2020 року у вечірній час після 22:00 години, керуючи технічно справним належним йому автомобілем марки «Хюндай», рухався зі сторони 7-ої Пересипської в сторону сел. Котовського по проїзній частині вул. Миколаївська дорога у м. Одесі у крайній правій смузі свого руху, на повороті біля школи, розташованої в районі Сортировочної, за поганих погодних умов, так як йшов дощ, не справився з керуванням транспортного засобу, машину занесло на слизькій дорозі, внаслідок чого він виїхав на зустрічну полосу руху, його автомобіль розвернуло на 90 градусів, тому не зміг уникнути зіткнення з автомобілем «Тойота», який їхав в своїй полосі з сел. Котовського. Потім дізнався, що внаслідок ДТП водій та пасажир «Тойоти» отримали тілесні ушкодження. Він також отримав травми, був відвезений до лікарні. Вину визнає повністю, не заперечуючи того факту, що не впорався з керуванням транспортного засобу, незважаючи на те, що його увагу нічого не відволікало, усвідомлюючи, що внаслідок його дій сталася дорожньо-транспортна пригода, фактично дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висновки експертиз, схему ДТП не оспорює.». Зазначені обставини встановлені вироком суду, який набрав законної сили 27.06.2022 року. Згідно положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України - вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене, судом не приймаються до уваги твердження представника відповідача щодо наявності вини з боку з двох осіб, як винуватця ДТП так і особи, яка керувала транспортним засобом, оскільки дані твердження є такими, що прямо спростовані вироком суду у кримінальній справі. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь позивача майнової шкоду у розмірі: 100 000 гривень, суд виходить з наступного. Згідно полісу № 159700730 на 31.10.2020 року транспортний засіб «Hyundai H1» реєстраційний номер [NUMBER] кастровано в Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (а.с.21). З повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого на адресу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» звернулась [PERSON] повідомлення зареєстровано за № 21-4031, одержано 04.06.2021 року. Згідно повідомлення зазначено, що ДТП сталось 31.10.2020 року (а.с.19 том №1). Також, 04.06.2021 року за № 20-7761; 21-4029 зареєстровано заяву про страхове відшкодування з зазначенням даних одержувача [PERSON] (а.с.20 том №1). Відповідно до положення ст. 35.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. З даного приводу суд зазначає, що подача повідомлення про ДТП потерпілим страховику винуватця не передбачено законом. Обов`язок подавати повідомлення про ДТП існує лише у самого страхувальника і лише щодо своєї страхової компанії. Потерпілий же подає лише заяву про виплату відшкодування у страхову винної особи. позиція Верховного Суду викладена в постанові від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування"). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV), у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно до ст. 28 Закону № 1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до п.9.1 ст. 9 Закону № 1961-ІV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.14 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначені розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Порядок страхового відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом, цивільно-правова відповідальність власника якої була застрахована, регулюється ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV). Згідно з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у справі №785/18006/15-ц від 04.07.2018 р., відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно позовних вимог, встановлено, що відповідно до полісу 159700730, сума страхового відшкодування на одного потерпілого заподіяна майну становить: 100 000 грн., розмір франшизи становить: 2 000 гривень. Згідно ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: п.п.12.1 - передбачено - розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Судом встановлено, що згідно полісу 159700730 франшиза становить:2 000 гривень. Згідно висновку експерта № 230-23 від 27.10.2023 року встановлено: вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного ТКЗ (його складових), автомобіля «Toyota Venza» реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 31.10.2020 року, на дату зазначену судом, визначається рівною 395 565, 09 гривень; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Venza» реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 31.10.2020 року, на дату зазначену судом, визначається рівною 585 594, 90 гривень; результати проведеного дослідження, в рамках експертної ініціативи, дозволяють зробити висновок про те вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного КТЗ (його складових), автомобіля «Toyota Venza» реєстраційний номер [NUMBER] , на дату (оцінки) огляду 29.09.2023 року, пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 31.10.2020 року визначається рівною 578 616, 65 гривень (а.с.220-229 том №1). Таким чином, з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь позивача підлягає до стягнення страхове відшкодування у розмірі: 98 000 гривень, з урахуванням зменшення на суму франшизи. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі: 298 565 грн. 09 коп., моральну шкоду в розмірі: 10 000 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі: 15 000 гривень, суд зазначає наступне. Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкода зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків. Згідно ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі статті 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної у результаті пошкодження транспортного засобу, у більшості випадків ця різниця утворюється внаслідок того, що страхові компанії вартість відновлювального ремонту обраховують з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму. Отже, з огляду на зазначені норми закону, потепліла особа, тобто позивач, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутись з позовом про стягнення з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, різниці вартості між виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту. Так, відповідно до висновку експерта № 230-23 від 27.10.2023 року встановлено: вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного ТКЗ (його складових), автомобіля «Toyota Venza» реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 31.10.2020 року, на дату зазначену судом, визначається рівною 395 565, 09 гривень. Судом, задоволено вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі: 98 000 гривень, (з урахуванням зменшення на суму франшизи), а відтак з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає до стягнення різниця вартості між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту, що становить: 297 565, 09 гривень, а також підлягають до стягнення витрати понесені з проведенням експертного дослідження. Так, відповідно до платіжної інструкції (а.с.5 том №2) позивач сплатив вартість за проведення експертного дослідження у розмірі: 7 000 гривень. Щодо зауважень представника відповідача з приводу того, що за результатами проведеного експертного дослідження, на які посилався представник позивача у позові, а саме висновок № 204-20 - експерта не було попереджено про кримінальну відповідальність. Суд зазначає, що судом, при розгляді справи приймається до уваги висновок експерта який складено відповідно до ухвали суду, та згідного якого експерта було попереджено про кримінальну відповідальність відповідно до ч. 5 ст. 106 ЦПК України та у висновку зазначено, що він виготовлений для подання до суду, тобто висновок експерта № 230-23 від 27.10.2023 року, який в розумінні ст.ст. 76-78 ЦПК України, є належним та допустимим доказом, а відтак судом приймаються до уваги висновки та розрахунки викладені саме в даному висновку. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень. Моральна шкода має компенсуватися в будь-якому випадку її спричинення, оскільки право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм законодавства. Разом з цим, судом приймаються до уваги заперечення викладені представником відповідача у відзиві щодо того, що моральну шкоду з відповідача на користь позивача внаслідок заподіяного ДТП вже було стягнуто вироком суду, який набрав законної сили. Так, судом встановлено, що відповідно до вироку суду з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] стягнуто моральний збиток у розмірі 10 000 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 гривень. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки моральну шкоду спричинену позивачу внаслідок ДТП, вже було стягнуто при розгляді судом цивільного позову в рамках кримінального провадження, за результатами розгляду кримінальної справи ухвалено вирок. Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України адвокатом позивача разом з заявою про збільшення (уточнення) позовних вимог подано до суду заяву про передній розрахунок суми судових витрат. Так, згідно розрахунку витрати на професійну правничу допомогу становлять: 15 000 грн. Відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу, згідно договору про надання правової допомоги від 04.01.2022 року, сторонами договору погоджено розрахунок витрат на правову допомогу 500 гривень за 1 годину, відповідно до розрахунку, витрати в годинах склали 30 годин, що відповідно становить 15 000 гривень. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №25/22 від 25.05.2022 року [PERSON] сплатив витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн (а.с.9а). Відповідно до запровадженого принципу співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141). Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial