Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся\~ в суд з позовом до Черкаської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його було незаконно засуджено вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26.03.2014 за ч. 3 ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих, адміністративно - господарських обов`язків в органах державної влади, правоохоронних та органах місцевого самоврядування строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання його звільнено із випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю у 3 роки. За результатами апеляційного перегляду вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області залишений без змін та 19.05.2015 він набрав законної сили. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.02.2016 вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду скасовані із призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції. Вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2017 року позивач визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, і виправданий у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення. 02 липня 2020 року Кропивницький апеляційний суд апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а ухвалений 24.02.2017 вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області - без змін. Таким чином, позивач стверджує, що без відповідної правової підстави з 01.04.2013 по 02.07.2020 перебував під кримінальним переслідуванням, при цьому 60 днів його було обмежено у вільному виборі місця знаходження та поведінки, оскільки відносно нього було застосовано домашній арешт. Проведеним незаконним обшуком порушена недоторканість його житла та вчинено неправомірне втручання у сімейне життя, позаяк у житловому будинку [ADDRESS] , окрім нього, на момент проведення обшуку, проживали також члени його родини - дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , [INFO] . Також зазначає, що унаслідок незаконного засудження вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26.03.2014 його незаконно звільнено з роботи, у зв`язку із чим він намагається відновити порушене право в судовому порядку. Окрім того, після незаконного звільнення зі служби в органах внутрішніх справ, 14.09.2015 він був прийнятий в ЛАТ Страхова компанія «Провідна» на посаду керівника Центру прийому та обслуговування клієнтів в м. Христинівка Філії м. Черкаси. Проте, через 17 днів роботи на підставі незаконно ухваленого судового рішення від 26.03.2014 його, за ініціативи працедавця, було переведено на посаду фахівця зі страхування. Тобто ухвалений Монастирищенським районним судом Черкаської області 26.03.2014 вирок позбавив його можливості заробляти собі на життя вільно обраною працею. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просив суд стягнути із Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів із єдиного казначейського рахунку на його користь 7\~000\~000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним тривалим кримінальним переслідуванням, незаконним засудженням, незаконним повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконним домашнім арештом, незаконним проведенням в ході кримінального провадження обшуку, незаконним відстороненням від роботи (посади) та незаконним звільненням. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 02.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 29.09.2021 представник відповідача Державної казначейської служби України подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, зазначивши, що незаконні дії органів досудового розслідування, прокуратури і суду не обов`язково мають завдати особі моральну шкоду, а зазначена шкода не презюмується та має бути доведена відповідно до вимог чинного законодавства. Вважає, що позивачем не надано доказів душевних страждань, втрати авторитету серед оточення, глобальної зміни життєвого укладу, а також доказів того, що саме притягнення позивача до кримінальної відповідальності спричинило ці наслідки. Окрім того, зазначив, що позивачем належним чином не обґрунтовано розмір моральної шкоди, який є явно завищеним та не відповідає принципам розумності, справедливості та співмірності. Вказує, що оскільки позивач перебував під слідством і судом із 28.03.2013 по 02.07.2020, тобто 7 років 3 місяці та 4 дні або 87 місяців 4 дні, то сума моральної шкоди може становити: 6\~000 грн * 87 = 522\~800 грн, де 6000 грн мінімальний розмір заробітної плати станом на 01.01.2021. Також представник відповідача зауважив, що Державна казначейська служба України не є належним відповідачем у справі, так як не є органом, діями якого завдано шкоди. Представник відповідача Черкаської обласної прокуратури 30.09.2021 надіслав до Христинівського районного суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на ненадання позивачем доказів спричинення йому моральної шкоди. Мінімальний розмір моральної шкоди за час перебування [PERSON] під слідством і судом вважає 523\~000 грн (6\~000 грн * 87 міс 5 днів). У відповіді на відзив [PERSON] вказав, що у зв`язку із тривалим кримінальним переслідуванням та ухваленням щодо нього 26.03.2014 незаконного вироку суду він зазнав душевних страждань, втратив авторитет серед оточення, був відсторонений від посади, у його житлі проводився обшук. Після тривалого часу роботи у правоохоронному органі, у зв`язку із притягненням до кримінальної відповідальності, він втратив роботу та можливість вільно її обирати. Тривалі душевні переживання спровокували загострення у позивача важкої хвороби, у зв`язку з чим він був змушений звертатися за медичною допомогою до клініки торакальної хірургії Національного військово медичного клінічного центру «ГВКГ». Одночасно у поданій відповіді на відзив позивач клопотав про призначення у справі судової психологічної експертизи. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 11.10.2021 із Монастирищенського районного суду Черкаської області витребувано для огляду в судовому засіданні матеріали кримінальної справи № 702/1044/13-к. Постановленою 23.11.2021 Христинівським районним судом Черкаської області ухвалою у даній справі призначено судову психологічну експертизу, виконання якої доручено експертам Черкаського науково дослідного експертно криміналістичного центру МВС, а провадження у справі зупинено. Ухвалою Христинівського районного суду від 09.06.2022 провадження у справі поновлено. 22.08.2022 Христинівським районним судом постановлено ухвалу, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 14.11.2022 провадження у справі зупинено до припинення перебування позивача [PERSON] у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. 27.03.2024 за заявою [PERSON] провадження у справі поновлено. У поданих 13.05.2024 до Христинівського районного суду письмових поясненнях представник Державної казначейської служби України додатково зауважив про необґрунтовано завищений розмір моральної шкоди, про стягнення якої клопоче позивач, а також вказав, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом слід обраховувати виходячи із розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом, що діє на момент розгляду справи. Оскільки відповідно до абз. 4 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» мінімальний розмір заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішенням суду, становить 1\~600 грн, то мінімальний розмір морального відшкодування, на думку представника відповідача, має складати : 139 413,33\~ грн (1600 грн * 87 + 213,33 грн (1 600 грн /30*4). Аналогічна позиція викладена і в письмових поясненнях представника Черкаської обласної прокуратури, які надійшли на адресу суду 24.05.2024. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник Черкаської обласної прокуратури та представник Державної казначейської служби України у задоволенні позову просили відмовити з мотивів, викладених у поданих до суду заявах по суті справи. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із такого. Згідно з ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, 01.12.2012 до Єиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 12012250260000039 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 364 КК України. 28.03.2023 [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України зловживання службовим становищем, тобто умисного, з корисливих мотивів використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам, вчинене працівником правоохоронного органу. 29.03.2013 на підставі ухвали слідчого судді Христииівського районного суду Черкаської області від 29.03.2013 за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] проведено обшук, у ході якого нічого не вилучено. 17.04.2013 на підставі ухвали слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області Андрійчука М.М. відсторонено від посади дільничного інспектора міліції сектору ДІМ Христииівського РВ УМВС в Черкаській області строком на два місяці, починаючи з дня, наступного за днем оголошення ухвали. Постановленою 18.04.2013 слідчим суддею Христинівського районного суду Черкаської області ухвалою щодо [PERSON] обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: [ADDRESS] на строк два місяці, починаючи з 18.04.2013 і до 17.06.2013. Обвинувальний акт відносно [PERSON] скерований до суду для розгляду по суті. У ході судового розгляду прокурором у провадженні змінено висунуте обвинувачення та кваліфіковано дії [PERSON] за ч. 3 ст. 368 КК України. \~ \~ \~ \~Вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26.03.2014 [PERSON] засуджено за ч. 3 ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих, адміністративно - господарських обов`язків в органах державної влади, правоохоронних та органах місцевого самоврядування строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування основного покарання із випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю у 3 роки. За результатами апеляційного оскарження вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області залишений без змін та 19.05.2015 набрав законної сили. \~ \~ \~ \~Наказом УМВС України в Черкаській області від 08.06.2015 № 1092 [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ. Рішення про звільнення начальник УМВС України в Черкаській області прийняв у зв`язку з тим, що 19.05.2015 вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області вступив у законну силу, а відповідно до ст. 67 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу засуджені за вчинення злочину працівники міліції підлягають звільненню зі служби в органах внутрішніх справ після вступу вироку суду в законну силу. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.02.2016 вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду скасовані із призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції. Вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2017 року [PERSON] визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, і виправданий у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення. 02 липня 2020 року Кропивницький апеляційний суд апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а ухвалений 24.02.2017 вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області - без змін. Статтею 56 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома статті 1176 ЦК України). Статтею 1\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» (далі по тексту - Закон)\~передбачено, що відповідно до положень цього\~Закону\~підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених\~законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю»\~та іншими актами законодавства. Відповідно до пункту першого частини першої статті 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.\~\~3 цього Закону, у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовується моральна шкода. За змістом ч. ч. 2 та 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (стаття 4 Закону). За змістом статті 13 Закону питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12 Закону. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298 цс 18) зроблено висновок про те, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. При цьому, визначений статтею 13 Закону розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] перебував під слідством та судом із 28.03.2013 (дата повідомлення про підозру у вчиненні злочину) по 02.07.2020 (дата постановлення ухвали Кропивницьким апеляційним судом про залишення виправдувального вироку без змін), тобто 7 років 3 місяці та 4 дні або 87 місяців 4 дні. Відповідно до абз. 4 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» мінімальний розмір заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішенням суду, становить 1\~600 грн. Тоді мінімальний розмір відшкодування позивачу моральної шкоди за час перебування під слідством та судом складає: 1 600 грн (мінімальна заробітна плата на час розгляду справи) * 87 (кількість місяців перебування під слідством та судом)+ 213,33 грн (1 600 грн /30*4) - сума моральної шкоди за 4 дні перебування під слідством та судом ) = 139 413,33\~ грн. Однак, вказаний розмір завданої моральної шкоди є мінімальним, тобто таким, який має бути відшкодований за відповідний період у будь-якому випадку і будь-якій особі, внаслідок незаконного притягнення її як обвинуваченого. З урахуванням характеру і обсягу страждань, яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування [PERSON] має бути більшим за гарантований державою мінімум. Так, при визначенні розміру відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, суд бере до уваги його доводи щодо тривалості перебування під кримінальним переслідуванням (понад 87 місяців), застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, у результаті чого він був обмежений у вільному виборі місця знаходження та поведінки, проведення за місцем його проживання обшуку, чим порушено право на недоторканність житла та сімейного життя, відсторонення від займаної посади строком на 60 днів. У результаті незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та постановлення обвинувального вироку суду позивача було звільнено із займаної посади у правоохоронному органі. Відповідно до висновку експерта № СЕ 19/124 22/963 ПС від 12.05.2022 незаконне притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності та його наслідки мали для позивача психологічно деструктивний вплив, об`єктивно носило стресогенний характер, адже у нього присутні ознаки негативних змін у соціальному функціонуванні, ознаки порушення соціальної сутності, звуження соціальних зав`язків, зниження пізнавальної активності, фізичного тонусу, загального стану здоров`я, що значно впливає на його основні сфери життєдіяльності та свідчить про виражені негативні переживання. Власне ситуація незаконного притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] , зневажливе ставлення до позивача, приниження честі, гідності, погіршення загальної якості життя, тривалість судових процесів були психотравмувальними для нього та призвели до тимчасових змін в ієрархії мотиваційної сфери, в окремих сферах структури його особистості, у психофізіологічному стані, призвели до виникнення тимчасових проблем у декількох основних сферах життєдіяльності, що протягом певного періоду часу заважало повною мірою реалізувати звичне (оптимальне) соціальне функціонування, але не перешкодило відновленню попереднього стану життєдіяльності та реалізації життєвих планів і подальшого розвитку. У зв`язку із чим експерт констатувала значний психотравмувальний вплив ситуації та незначний ступінь ураження особистості підекспертного. Орієнтовна сума грошової компенсації за спричинені [PERSON] . страждання, відповідно до висновку експерта, може становити 180 МЗП, розмір якої встановлюється рівнем розміру мінімальної заробітної плати на момент винесення рішення суду. Суд відхиляє доводи позивача про недопустимість висновку експерта у даній справі, позаяк ним використано «модифіковану» Методику встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань [PERSON] з його формулою. Так, висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Експертне дослідження у даній справі проведено за клопотання позивача, на підставі зареєстрованих методик, складений висновок експерта відповідає вимогам процесуального закону, а відтак суд оцінює викладені в ньому дані як належний та допустимий доказ при ухваленні рішення. Суд вважає, що грошове відшкодування у розмірі 288\~000 гривень (180 МЗП * 1 600 грн) за незаконне притягнення позивача до кримінальної відповідальності та пов`язані із цим обмеження у вигляді застосування запобіжного заходу, відсторонення від посади, проведення обшуку та послідуючого звільнення із займаної посади у зв`язку із набранням обвинувального вироку суду законної сили, є обґрунтованим, справедливим та співмірним завданим позивачу моральним стражданням. При цьому, суд відхиляє доводи позивача про необхідність стягнення 7\~000\~000 грн у відшкодування спричиненої йому моральної шкоди, адже такий розмір компенсації є необґрунтованим та явно завищеним. При цьому, суд наголошує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, що відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі\~№ 752/17832/14-ц\~ та постанові Верховного Суду\~від 31 серпня 2022 року у справі № 306/701/20. Щодо доводів представника відповідача про безпідставність залучення Державної казначейської служби України в статусі відповідача, суд зазначає таке. Відповідно до\~статті 2 ЦК України\~учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі\~статті 1174 ЦК України\~є держава Україна, а тому вона має бути\~\~відповідачем.\~\~ Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга\~статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 170 ЦК України\~держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є Черкаська обласна прокуратура (дії посадових осіб якої призвели до незаконного перебування позивача під слідством та судом) і Державна казначейська служба України (яка відповідно до законодавства є органом, що здійснює повернення коштів з державного бюджету). Кошти на відшкодування державою шкоди підлягають стягненню з Державного бюджету України без зазначення відомостей про суб`єкта виконання судового рішення, номерів та видів рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів, що відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом п.13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Таким чином, судовий збір за розгляд справи необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial