Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на будинку [ADDRESS] з належними до нього господарськими будовами та спорудами, що розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом за бабусею [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно виписки з погосподарської книги виконавчого комітету Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 721 від 21 вересня 2023 року головою дворогосподарства був її дідусь [PERSON] , який помер [INFO] та на випадок своєї смерті заповіту не залишив. Згідно довідки виконавчого комітету Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 723 від 21 вересня 2023 року разом із [PERSON] на день його смерті та протягом шести місяців після смерті у будинку за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована та проживала дружина покійного [PERSON] . Відтак, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину, є її бабуся [PERSON] . Ніхто окрім неї спадщину не прийняв. Проте [INFO] року остання померла. Згідно довідки виконавчого комітету Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 722 від 21 вересня 2023 року разом із [PERSON] на день її смерті була зареєстрована та проживала позивач [PERSON] . Її матір та рідна донька померлих [PERSON] проживає окремо та заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавала. Водночас, вона ще з дитинства спільно проживала зі своїм дідусем та бабусею, вони разом вели побут, мали взаємні права та обов`язки. Вона піклувалася та дбала про своїх дідуся та бабусю, а після одруження вони всі спільно однією родиною проживали у будинку [ADDRESS] , який ще за життя було спільно побудовано покійними [PERSON] та [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у жовті 2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса. Однак листом за № 60/01-16 від 16 жовтня 2023 року приватний нотаріус повідомила її, що у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину, їй необхідно звернутися до суду для вирішення цього питання у судовому порядку. Згідно листа Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області №23/11-09 від 25 вересня 2023 року у переданому Ужгородською районною радою архіві БТІ с. Порошково відсутня інвентаризаційна справа та відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 350207201 відсутня інформація про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за адресою: [ADDRESS] . З огляду на вищевикладене просить позов задовольнити. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 жовтня 2023 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Ганька І.І. Ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2023 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року залучено до участі у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, [PERSON] . У підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Зизич Н.Ю. не з`явилися, однак остання подала заяву про проведення розгляду справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, заявлені до неї вимоги підтримує у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. У підготовче судове засідання представник Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та не заперечила проти задоволення позовних вимог. [PERSON] як третя особа у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. Одночасно підтверджує той факт, що хоча на момент смерті [PERSON] був фактично зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак з 2003 року фактично проживав разом зі своє дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Тому визнає, що з 2003 року по даній адресі ( [ADDRESS] ) не проживає, хоча фактично там зареєстрований. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що [INFO] помер дідусь [PERSON] - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області [INFO] року, актовий запис № 06 (а. с. 6, 7, 9, 12, 13, 14, 15). Також суд встановив, що за адресою: [ADDRESS] дійсно зареєстрований особовий рахунок, номер обєкта погосподарського обліку 0559 в погосподарській книзі № 11. Головою вищевказаного дворогосподарства та забудівельником був [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Рік побудови житлового будинку 1960, про що свідчить Виписка з погосподарської книги, видана старостою Порошківського старостинського округу Й.Цвіком 21 вересня 2023 року за № 721 (а. с. 18). Згідно довідки № 723, виданої старостою Порошківського старостинського округу Й.Цвіком 21 вересня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним на день його смерті та протягом шести місяців після смерті у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - дружина, яка померла [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , - зять; [PERSON] , [INFO] , - внучка (а. с. 8). Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим Кодексом чинності. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася [INFO] року і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним застосувати до даних правовідносин норми ЦК УРСР. Так, відповідно ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Однак, відповідно до ст. 548 цього Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] як спадкоємець першої черги протягом строку, встановленого ст. 549 ЦК Української РСР, фактично вступила в управління спадковим майном, так як була зареєстрована та проживала у останньому, згідно ст. 553 цього Кодексу від прийняття спадщини не відмовилися (а. с. 8), тому вважається такою, що її прийняла одноосібно. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 75333370 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 75333355 від 04 січня 2024 року, наданих приватним нотаріусом Конончук В.Ю., спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , не заведена (а. с. 42-44). Однак, [INFO] [PERSON] , яка була бабусею позивача [PERSON] , померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області [INFO] року, актовий запис № 36 (а. с. 6, 9, 10, 12, 13, 14, 15). Враховуючи те, що спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася 24 липня 2005 року, тому відносини спадкування регулюються правилами ЦК України. З довідки № 722, виданої старостою Порошківського старостинського округу Й.Цвіком 21 вересня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею на день її смерті у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - зять, та [PERSON] , [INFO] , - внучка (а. с. 11). Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 74997419 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 74997434 від 05 грудня 2023 року, наданих приватним нотаріусом Конончук В.Ю., спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена (а. с. 37-39). Отже, враховуючи те, що [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги за законом за спадкодавцем [PERSON] , постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не відмовилася від спадщини, а інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку та прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено, тому позивач прийняла таку одноосібно. Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Конончук В.Ю. від 16 жовтня 2023 року № 60/01-16 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та належав її діду [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок (а. с. 19). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №350207201 від 12 жовтня 2023 року відомості про права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження у вказаних реєстрах щодо майна по [ADDRESS] також відсутні (а. с. 17). Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, з врахуванням вищевикладеного, а також беручи до уваги, що у позивача [PERSON] існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Що стосується відповідача [PERSON] , то така, навіть будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] , на час відкриття спадщини постійно з ними не проживала, заяв про прийняття спадщини у встановлені законом строки (ст. 549 ЦК Української РСР та ст. 1270 ЦК України) не подавала, обставин, які б свідчили про те, що у неї виникло право на обов`язкову частку у спадщині, не встановлено, а відтак вважається такою, що не прийняла її. Одночасно з приводу [PERSON] як можливого спадкоємця на підставі ст. 549 ЦК Української РСР та ст. 1264 ЦК України суд звертає увагу на наступне. Відповідно до частини другої статті 2 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження. У постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) зроблено висновок про те, що державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації. Як вбачається з Акту про встановлення факту не проживання за адресою реєстрації від 30 квітня 2024 року, [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 2003 року за даною адресою не проживає; фактично з 2003 року разом зі своєю дружиною проживає за адресою: [ADDRESS] (а. с. 69). Оскільки [PERSON] у спірному житловому будинку був зареєстрований, однак не проживав з 2003 року, у тому числі й на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] (батьками дружини), що підтверджено належними доказами, а сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцями на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому такий, як спадкоємець не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилась після смерті спадкодавців, а відповідно не набув права на спадкове майно. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620 св 21). Крім цього, відповідно до платіжної інструкції № 0.0.3268097610.1 від 23 жовтня 2023 року позивачем сплачено 2 965,40 грн судового збору (а. с. 5). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 цього Кодексу у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, [PERSON] з державного бюджету слід повернути 1 482,70 грн (2 965,40 грн х 50%), а інші 50 % судового збору стягнути на її користь порівну з відповідачів [PERSON] та Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, що відповідає положенням ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved