Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

У березні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , якою просив суд стягнути з відповідача на його користь: - заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 33 822 грн. 82 коп., -3% річних в розмірі 61 грн. 80 коп., інфляційних втрат в розмірі 34 грн. 12 коп.; -витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» у відповідності із Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Дніпропетровської області. Споживач електроенергії [PERSON] в точці продажу електроенергії за адресою: [ADDRESS] , є споживачем універсальної послуги та приєднався до діючого договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання електричної енергії, оскільки продовжує споживати електричну енергію (письмові звернення щодо відключення об`єкту і наміру розірвати публічний договір відсутні), яка постачається на об`єкт, згідно умов нового договору та оплатою частини боргу. За адресою споживання електричної енергії: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Позивач належним чином виконував свої зобов`язання за договором, зокрема з січня 2019 року по листопад 2023 року включно, постачав електричну енергію. Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги», з метою підтвердження спожитих обсягів електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , було направлено лист оператору системи розподілу АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з проханням підтвердити спожиті обсяги електричної енергії за період січень 2019 - листопад 2023 року. Відтак, Товариством було отримано довідку про обсяги споживання електричної енергії по коду точки комерційного обліку споживача за адресою: [ADDRESS] , копію договору користування електричною енергією №9314099 від 03.12.2005 року. Так, за період 01.01.2019 року - 30.11.2023 року було спожито по приладу обліку 31161 кВт*г на загальну суму 44 606,82 грн., сплачено за період розрахунку - 10 784,00 грн. Таким чином, заборгованість за спожиту електричну енергію, станом на 30.11.2023 року, складає 33 822,82 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ст.611 ЦК України відповідач має сплатити позивачу 3% річних в розмірі 61 грн. 80 коп. та інфляційні втрати в розмірі 34 грн. 12 коп. На адресу відповідача було направлено вимогу про необхідність сплатити борг, проте добровільно відповідач суму заборгованості не сплачує, а тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 травня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 03.05.2024 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. 30 травня 2024 року через систему «Електронний суд» позивачем було подано уточнену позовну заяву у якій позивач зазначає, що перевіривши особовий рахунок о/р [NUMBER] , було встановлено, що заборгованість за електричну енергію за період 01.01.2019 року - 30.11.2023 року в розмірі 33 822 грн. 82 коп. була погашена відповідачем 19.03.2024 року. Тобто, після звернення позивача до суду відповідач сплатив заборгованість, чим визнав позовні вимоги. Таким чином, залишок боргу відповідача перед позивачем складає 95 грн. 92 коп., а саме: 3% річних в розмірі 61 грн. 80 коп., інфляційні втрати в розмірі 34 грн. 12 коп. Також позивач просить суд за рахунок відповідача відшкодувати витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подав відзив, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські електромережі» - суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення згідно з пунктом 13 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії». Пунктом 13 Розділу XVII «Прикінцеві та Перехідні положення» встановлено, що суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам, у строк не пізніше ніж 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом зобов`язаний в установленому порядку отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії; упродовж шести років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання. Постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 429 ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам. Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» у відповідності із Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року - постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Дніпропетровської області. Відповідно до п.1.2.8. ПРРЕЕ, Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку. Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» було опубліковано договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг у газеті «Вісті Придніпров`я» від 06.11.2018 № 84 (1984), а також розміщено на офіційному веб-сайті https://yasno.com.ua (а.с.9-17). Пунктом 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ передбачено те, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору, що розміщений на офіційному сайті постачальника універсальних послуг і не потребує двостороннього підписання паперової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальних послуг та/або факт споживання електричної енергії, про що прямо передбачено абз. 5 п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії». Споживач електроенергії [PERSON] в точці продажу електроенергії за адресою: [ADDRESS] , є споживачем універсальної послуги з 03.12.2005 року та приєднався до діючого договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання електричної енергії, оскільки продовжує споживати електричну енергію, яка постачається на об`єкт, згідно умов нового договору (доказ споживання е/е: довідка про обсяги споживання електричної енергії видана оператором системи розподілу АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі») та оплатою частини боргу за спожиту електричну енергію. За адресою споживання електричної енергії: [ADDRESS] , присвоєно ЕІС-код точки комерційного обліку 62Z2698625887493 та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . З довідки про обсяги споживання електричної енергії по ЕІС - коду точки комерційного обліку: 62Z2698625887493 за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що по об`єкту за вищевказаною адресою за період 01.01.2019 року - 30.11.2023 року включно спожито 31161 кВт*г (а.с.18). За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Частино третьою статті 205 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно, з 03.12.2005 року [PERSON] приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції «Побутова» (для побутових споживачів Дніпропетровської області) (а.с.19-23). Відповідно до умов п. 2.1 Договору, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії. Відповідно до п. 5.1. Договору Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору. В розділі «Ціна» Комерційної пропозиції «Побутова» до Договору, зазначено, що постачання електричної енергії здійснюється за регульованими цінами (тарифами) на електроенергію, які розраховуються у відповідності до постанов, затверджених НКРЕКП. Згідно з п. 5.10 Договору, оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем (комерційна пропозиція є додатком 3 до Договору). В розділі «Термін оплати» Комерційної пропозиції до Договору, індивідуальний побутовий споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз на місяць за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим. Розрахунковий період для визначення обсягу спожитої електричної енергії становить один місяць, а саме: з 01 числа розрахункового місяця по останній день розрахункового місяця. Оплата рахунка Постачальника за Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не більше ніж 10 робочих днів від дати його отримання Споживачем, однак не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Пунктом 5.8 Договору визначено те, що розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Проте, боржник не виконував свої обов`язки споживача в частині своєчасної та повної оплати за спожиту ним електричну енергію за адресою: [ADDRESS] . Так, як вбачається з розрахунку, за період 01.01.2019 року - 30.11.2023 року, по приладу обліку спожито 31161 кВт*г на загальну суму 44606,82 грн. (а.с.7). За період розрахунку споживачем частково сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 10 784,00 грн. Таким чином, сума заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2019 року - 30.11.2023 року становить 33 882,82 грн. З метою врегулювання спору в позасудовому порядку 15.11.2023 на поштову адресу [PERSON] була направлена вимога ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» про сплату заборгованості за спожиту електричну енергію (а.с.8). Із наданої представником позивача банківської картки підприємства за період 01.08.2020 року по 30.04.2024 року за особовим рахунком № [NUMBER] споживач [PERSON] сплатив суму заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 33 822 грн. 82 коп. (а.с.52-54). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Частиною другою статті 255 ЦПК України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність предмета спору в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 33 822 грн. 82 коп., у зв`язку із чим вирішує закрити провадження в цій частині та повернути позивачу частково сплачену суму судового збору у розмірі 3 019 грн. 44 коп. Одночасно з цим, звертаючись до суду 30.05.2024 року з уточненою позовною заявою, позивач наголосив суду, що відповідач дійсно сплатив суму заборгованості за спожиту електричну енергію, проте за прострочення виконання зобов`язання відповідач має відшкодувати позивачу 3% річних та інфляційні втрати. З приводу чого суд зазначає наступне. Права та інтереси кредитодавця забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Із правового аналізу положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України слідує, що наявність заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 95 грн. 92 коп., а саме: 3% річних в розмірі 61 грн. 80 коп., інфляційні втрати в розмірі 34 грн. 12 коп., яку боржник не сплатив, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за увесь час прострочення, таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, як наслідок, право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Отже, у зв`язку з несплатою 3 % річних та інфляційних втрат зобов`язання не припинилось (за положеннями статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином); невиконання відповідачем грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, яке має наслідком відповідальність, передбачену статтею 625 ЦК України у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу за час прострочення, який визначається з моменту порушення грошового зобов`язання до його усунення. Розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат, наданий позивачем до суду за період виникнення боргу з 21.02.2019 по 10.03.2020 у загальному розмірі 95 грн. 92 коп., а саме: 3% річних в розмірі 61 грн. 80 коп., інфляційні втрати в розмірі 34 грн. 12 коп., не спростований відповідачем. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три відсотки річних та інфляційні витрати у загальному розмірі 95 грн. 92 коп., а саме: 3% річних в розмірі 61 грн. 80 коп., інфляційні втрати в розмірі 34 грн. 12 коп.. Суд також вважає за необхідне стягнути відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача відповідно до пропорційно задоволеної суми позовних вимог судові витрати у справі за сплату судового збору в сумі 08 грн. 56 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved