Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 200980960001 від 19.02.2019 року відповідачу було видано кредит з лімітом овердрафту у сумі 30 000грн., який згодом було збільшено до 34\~800грн. Позовна заява мотивована тим, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного внесення коштів на відповідний рахунок у неї виникла заборгованість станом на 28.05.2020р. у сумі 66\~234,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом 33\~076,51грн.; заборгованість за відсотками 32957,75 грн.; заборгованість за комісією 200,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості та судовий збір. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.07.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 лютого 2024 року справу №766/9636/20 передано судді Кузьміній О.І. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.02.2024 року прийнято провадження до свого провадження, здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи порядку загального провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача, в підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в підготовче засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, надала до суду відзив, в якому зазначила, що вважає вимоги АТ «ПУМБ» необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження предмета та підстав позову, а саме: відсутній розрахунок заборгованості за певний період (порядок нарахування тіла кредиту, процентів за його користування, штрафів за прострочення, комісії); не додані додатки до договору, які визначають розмір процентної ставки та комісій; відсутнє підтвердження факту обрання відповідачем певного кредитного продукту; надана банком публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування Фізичних осіб у новій редакції, що діє з 10.06.2017р., не містить підпису відповідача та зазначення, що вона ознайомлена із даною пропозицією. Зазначила, що не є належним та допустимим доказом розмір заборгованості, оскільки не містить детального розрахунку заборгованості із зазначенням всіх складових заборгованості. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Позивачем не доведено факту укладання кредитного договору в письмовій формі, не узгоджено в письмовій формі всі істотні умови та правила користування кредитною картою, розрахунок не містить належних доказів на наявність боргу. Крім того, позивачем вже стягнуто 9203,83грн. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №10648 від 08.05.2019р. У зв`язку із чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у позові. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.02.2018 між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] шляхом підписання заяви №200980960001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит з лімітом\~овердрафту у\~сумі 30\~000грн.,\~який згодом\~було збільшено\~до 34\~800грн. із строком кредитування 12 місяців з автоматичною пролонгацією у разі заперечень сторін. Відповідно до заяви №200980960001 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 19.02.2019, з умовами якої погодилася відповідач, про що свідчить наявність її власноручного підпису в ній, визначено базову відсоткову ставку, розмір щомісячних платежів, тощо. Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діє з 10.06.2017 р.), затвердженої рішенням Правління АТ «Перший Український Міжнародний Банк» протокол № 653 від 30.05.2017, передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти. Згідно з п. 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 200980960001 станом на 28.05.2020р. у сумі 66\~234,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом 33\~076,51грн.; заборгованість за відсотками 32957,75 грн.; заборгованість за комісією 200,00 грн. 21.03.2019 АТ «Перший Український Міжнародний Банк» направив письмову вимогу [PERSON] на адресу місця проживання [ADDRESS] , яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Отже, судом встановлено, що всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання, в зв`язку з чим станом на 28.05.2020 у [PERSON] перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» виникла заборгованість за кредитом у розмірі 33076,51 грн. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи викладене, оскільки відповідачем належним чином не виконується зобов`язання за кредитним договором та згідно відзиву вона не заперечує щодо факту наявності кредитної заборгованості, то суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по кредитному договору у розмірі 33076,51 грн., що становить: 33076,51 грн. - заборгованість за кредитом. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Вказані висновки щодо застосування ч. 1 ст. 1050 та ст. 625 ЦК України у їх взаємозв`язку викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі №912/1120/16. Отже, враховуючи зміст кредитного договору №200980960001 від 19.02.2018, останній укладений строком на 12 місяців, тобто до 19.02.2019, тому позивач має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 19.02.2019, якщо відсуне заперечення сторін щодо пролонгації. Після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. На підтвердження вимоги щодо розміру заборгованості за відсотками за кредитним договором № 200980960001, позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 200980960001 від 19.02.2018, станом на 28.05.2020р. (включно). Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за договором позики № 200980960001 від 19.02.2018 у період з 20.02.2019 по 28.05.2020 задоволенню не підлягають, оскільки нараховані після закінчення терміну дії договору кредиту. Крім того, з наданого розрахунку заборгованості не можливо встановити розмір заборгованість за процентами. Таким чином, вимога щодо стягнення заборгованість за процентами за кредитним договором №200980960001 від 19.02.2018 задоволенню не підлягає. В частині вимог щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд враховує наступне. Частиною першою статті 626ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 627ЦК України визначено, що відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що до загального розміру заборгованості відповідачки станом на 28.05.2020 року банком включено заборгованість за комісією в сумі 200 грн. Однак вказана вимога банку задоволенню не підлягає, з тих підстав, що вона є необґрунтованою, оскільки банк не мав права встановлювати\~у спірному кредитному договорі винагороду за управління кредитом, які банк вчиняє на власну користь, з огляду на таке. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом\~витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, таким чином, позовні вимоги банку про стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підставі задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно з ч. 1ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та надані у справі докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основна сума боргу за кредитним договором №200980960001 від 19.02.2018 в розмірі 33076,51 грн., внаслідок чого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума\~задоволених вимог\~позивача складає\~33076,51грн.\~(33076,51*100:66234,26=49,9%)\~та з\~відповідача підлягає\~стягненню судовий\~збір на\~користь позивача\~в сумі\~529,29\~грн.\~(2102,00*49,9:100= 1048,90). Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1048,90грн.

Outcome: partial