Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

4 грудня 2023 року позивач звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Гуляйпільської державної нотаріальної контори про звільнення з-під арешту належного йому майна. В позові позивач зазначив, що є власником квартири [ADDRESS] , з наміром продати яку звернувся до нотаріуса, де йому стало відомо про існування обтяження у виді арешту та заборони відчуження, що накладене на все його майно 13 липня 2007 року Гуляйпільською державною нотаріальною конторою. Йому невідомо про існування вказаних обтяжень, оскільки він ніколи не мав статусу боржника у виконавчому провадженні. У нього та членів сім`ї не існує жодного невиконаного зобов`язання перед фізичними та юридичними особами, він та члени його сім`ї ніколи не мали статусу сторони в цивільному процесі або статусу підозрюваної (обвинуваченої) особи в кримінальному провадженні. У відповідності до вимог «Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5 в редакції, що діяла на момент застосування вказаного обтяження, підставою для внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна було накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом-реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З огляду на викладені норми «Положення…» ідентифікація певної особи, зокрема [PERSON] , на чиє майно накладений арешт, є неможливою. Очевидно, вказані обтяження внесені до державних реєстрів у зв`язку із повним співпадінням прізвища, ім`я та по батькові фактичного боржника з його прізвищем, ім`ям та по батькові у відсутність посилання на реєстраційний номер облікової картки платника податків, за яким було б можливо ідентифікувати особу. Наявність вказаного обтяження у відсутність виконавчого провадження та інших зобов`язань і підстав для застосування такого обтяження обмежує позивача в реалізації повною мірою охоронюваного національним та міжнародним законодавством права власності. У зв`язку з викладеним позивач просить звільнити належне йому майно з-під арешту. На підставі ухвали судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2023 року справу направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, де внаслідок автоматизованого розподілу судових справ її передано в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І. Ухвалою судді Дацюк О.І. від 19.02.2024 року справу передано на розгляд Заводського районного суду м. Запоріжжя, де на підставі ухвали судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2024 року справу направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. На підставі ухвали судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В. від 10.04.2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. В судове засідання позивач не з`явився, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову та розгляд справи у його відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Означені судом обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для вирішення справи без участі позивача і його представника. Представник відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився, відзиву на позов, клопотання про відкладення судового засідання або про вирішення справи у його відсутність не надав. Зазначені обставини є підставою для проведення судового розгляду при заочному розгляді справи зі згоди позивача, викладеної у його письмовій заяві, що повністю узгоджується з правилами статті 280 ЦПК України З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що на підставі повідомлення Гуляйпільської державної нотаріальної контори від 13.07.2005 року державним реєстратором 10 лютого 2022 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо усього майна [PERSON] , посилання на реєстраційний номер облікової картки платника податків якого відсутнє (а. с. 13-14). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент вчинення вказаних заходів забезпечення виконавчого провадження, примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, а згідно із ст. 1 Закону виконавче провадження - це сукупність дій, що спрямовані на примусове виконання рішень судів. Жодної інформації про існування виконавчого провадження, боржником за яким є (був) саме позивач, а також про інші підстави для застосування означеного обтяження у суду немає. У відповідності до вимог «Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5 в редакції, що діяла на момент застосування вказаного обтяження, підставою для внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна було накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом-реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З огляду на викладені норми «Положення…» ідентифікація певної особи, зокрема [PERSON] , на чиє майно накладений арешт, у відсутність інформації про персональний номер картки платника податків є неможливою. Позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2007 року (а. с. 11-12). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові, як випливає із змісту ч. 1 ст. 317 ЦК України, якою внормовано зміст права власності, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Непорушність права власності гарантована Основним Законом України та міжнародним законодавством. Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, а із змісту ст. 391 ЦК України випливає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права володіння та розпорядження своїм майном. Право власника захистити своє речове право внормоване наведеними положеннями закону, а також випливає із змісту роз`яснень пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідно до якого позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником цього майна. Наявність вказаного заходу на тлі відсутності будь-яких зобов`язань у [PERSON] , який є позивачем в цій справі, предметом забезпечення яких було б вказане нерухоме майно, обмежує позивача в реалізації ним повною мірою права власності, зокрема, позбавляє його права розпорядитися майном, тому порушене право підлягає захисту. Підставою для вчинення реєстраційної дії щодо скасування обтяження речового права на нерухомість в силу законодавства про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є рішення суду. У зв`язку з викладеним суд вважає за можливе захистити право заявника та ухвалити про скасування арешту на належне йому майно. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved