Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

29.03.2024 [PERSON] , в інтересах якої діє її представник адвокат Фляшовський В.А., звернулася до Волочиського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» в особі відокремленого підрозділу Волочиський машинобудівний завод Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що з 22.03.1995 вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, а 13.05.2020 була звільнена з роботи на підставі п.1 ч.1\~ст. 40\~КЗпП України. 30.01.2024 постановою Хмельницького апеляційного суду у справі 671/875/2020 визнано незаконними та скасовано накази директора відокремленого підрозділу Волочиський машинобудівний завод Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» №536-к від 12.05.2020 та №52 від 13.05.2020, \~ [PERSON] поновлено на роботі та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на її користь 5561,64 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14.05.2020 по 12.06.2020. При цьому питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13.06.2020 по 30.01.2024 залишилося не вирішеним. Просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на користь [PERSON] заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.06.2020 по 30.01.2024, який згідно з доданим до позовної заяви розрахунком складає 246036,36 грн. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 30.01.2024 остаточно вирішено питання поновлення на роботі і питання стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Додатково та окремо від поновлення на роботі питання середнього заробітку за час вимушеного прогулу вирішено не може бути у силу закону. Крім того, неможливо повторно розглядати справу за наявності рішення суду, що набрало законної сили, поставленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав. Також вказав, що 15.02.2024 [PERSON] звільнено за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП України, в день звільнення з нею було проведено повний розрахунок. Разом з тим, виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є різновидом оплати праці та елементом структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, а отже, строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, і цей строк позивачка пропустила. У задоволенні позову просив відмовити. Крім того, 06.05.2024 від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України. Представник позивачки подав до суду відповідь на відзив, в якій доводи та аргументи відповідача просив відхилити як помилкові, а також подав заперечення проти клопотання про закриття провадження у справі. Ухвалою суду від 28.05.2024 у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі відмовлено. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просила відмовити. Заслухавши пояснення позивача представників сторін дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З матеріалів справи вбачається, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 30.01.2024 у справі 671/875/2020 визнано незаконними та скасовано накази директора відокремленого підрозділу Волочиський машинобудівний завод Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» №536-к від\~\~12.05.2020 та №52 від 13.05.2020, \~ [PERSON] поновлено на посаді розподілювача робіт цеху №403 Відокремленого підрозділу Волочиський машинобудівний завод ПАТ «Мотор Січ», стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на користь [PERSON] 5561,64 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з часу звільнення по день звернення до суду (за 21 день), стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на користь держави 6306,00 грн. судового збору. Додатковою постановою Хмельницького апеляційного суду від 20.02.2024 у справі 671/875/2020 з Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на користь [PERSON] стягнуто 5885,60 грн. судового збору. Разом з тим, питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13.06.2020 по 30.01.2024 залишилося не вирішеним, оскільки, як зазначив Хмельницький апеляційний суд у вищевказаній постанові, за змістом позовних вимог позивачка не визначала період для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - по день ухвалення рішення, а визначала його розмір конкретною сумою, крім того, відповідно до вимог ч. 6\~ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не приймає і не розглядає позовних вимог, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зазначене не позбавляє позивачку в майбутньому звернутись до суду за захистом своїх прав. На підставі постанови Хмельницького апеляційного суду від 30.01.2024 наказом директора Відокремленого підрозділу Волочиський машинобудівний завод ПАТ «Мотор Січ» №56/к від 14.02.2024 [PERSON] поновлено на посаді розподілювача робіт цеху №403 Відокремленого підрозділу Волочиський машинобудівний завод ПАТ «Мотор Січ`та виплачено стягнутий судом середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 5561,64 грн. Наказом №18 від 15.02.2024 [PERSON] 15.02.2024 звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ч. 2\~ст. 235 КЗпП України\~при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про по-новлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час ви-мушеного прогулу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 вказала, що середній заробіток за ч.2\~ст. 235 КЗпП України\~за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах. Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого ч.2 ст. 235 КЗпП України\~позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону № 3674-VI. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення цього середнього заробітку без обмеження будь-яким строком згідно з ч.2 ст. 233 КЗпП України\~та не позбавлений права після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі в подальшому звернутися до суду із позовом про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначеного ч.2\~ст. 235 КЗпП України. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Згідно з п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. В обгрунтування розміру позовних вимог [PERSON] посилається на розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, наведений у постанові Хмельницького апеляційного суду від 30.01.2024 у справі 671/875/2020, з якого вбачається, що середньоденна заробітна плата позивачки складає 264,84 грн., а середньомісячний заробіток 4237,45 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інще не встановлено законом. Отже, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з розміру середньоденної заробітної плати, встановленого судовим рішенням у справі 671/875/2020 264,84 грн. Згідно з розрахунком, наданим позивачкою, час її вимушеного прогулу становить 929 днів. Відповідачем іншого розрахунку не надано. Разом з тим, з долучених відповідачем копій наказів по відокремленого підрозділу Волочиський машинобудівний завод Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» вбачається, що з 01.09.2019 для працівників заводу встановлено чотирьохденний робочий тиждень, деякі робочі дні були оголошені вихідними, а в певні періоди часу, в тому числі з 16.11.2022 по цей час завод перебуває у простої (а.с.135 158). За таких обставин суд вважає, що оплаті підлягають 812 днів вимушеного прогулу за період з 13.06.2020 по 30.01.2024. Середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 215050,50 грн. (264,84 грн. х 812 днів =215050,50) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Статтею 430 ЦПК України\~встановлено, що суд допускає негайне виконання рішень в частині присудження позивачеві виплати стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі середньомісячного заробітку - 4237,45 грн. Судові витрати відповідно до\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~підлягають стягненню з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог - у сумі 2150,50 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial