Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Радивилівського районного суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів через зміну способу їх стягнення. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі наказу Радивилівського районного суду Рівненської області № 568/1375/21 від 28.09.2021 р. стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Проте, на даний час розмір аліментів на утримання дочки, який визначений рішенням суду, є недостатнім в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину. Вважає, що на цей час у відповідача змінилося матеріальне становище, він є військовослужбовцем, а тому має можливість спалчувати аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх доходів. У письмовій заяві відповідач позовні вимоги визнав в частині стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі 1/8 частки від його доходів. Зазначив, що під час виконання військового обов`язку, він втратив ногу, у зв`язку з чим не може знайти роботу, вимушений постійно проходити лікування та витрачати кошти на сервіс протезу. Він є інвалідом 2 групи та єдиним джерелом доходу є пенсія по інвалідності. \~ \~ \~ \~ Ухвалою від 17.06.2024 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засідання сторони не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідкками про доставку повідомлення про виклик до суду. Позивач подав заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав заяву про розгляд справи без її участі. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд враховує наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.02.2016 р. (а.с. 1). Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 16.11.2021 р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Наказом Радивилівського районного суду Рівненської області № 568/1375/21 від 28.09.2021 р. стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.09.2021 р. та до досягнення дитиною повноліття. З інформації про склад зареєстрованих осіб у житловому будинку №655/01.10-36 від 20.05.2024 р. вбачається, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] .. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на 01.05.2024 р. заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів - відсутня. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 21.05.2024 р., [PERSON] має захворювання розлад харчової поведінки. З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду у даній справі є збільшення розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення. Підставами позову слугували обставини, які, на думку позивача, тягнуть через зміну способу стягнення аліментів із відповідача (з твердої грошової суми на частку від доходу) збільшення розміру аліментів. Тобто, право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів і збільшення розміру аліментів унаслідок такої зміни не заперечується, як таке. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст.181, 192 СК України, розмір аліментів та спосіб їх стягнення, визначений рішенням суду, не є незмінним. Зміна розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження, узгоджуються з положеннями статті 192 СК України (аналогічна правова позиція в постанові Верховного суду від 10.07.2019 р. у справі № 415/4386/16-ц). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 статті 75 СК України передбачено, що непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Суд враховує, що згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААГ № 288816 від 16.02.2024 р. у зв`язку з пораненням, [PERSON] встановлено первннну групу інвалідності безстроково. Протипоказана важка праця та праця з довготривалою ходою. Відповідно до посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії [NUMBER] від 26.02.2024 р. [PERSON] має другу групу інвалідності. З військового квитка серії [NUMBER] від 12.12.2022 р. вбачається, що 09.01.2024 р. [PERSON] звільнений (демобілізований) у відставку з військової служби за станом здоров`я. Відповідач, зазначаючи про те, що він є інвалідом 2 групи і єдиним джерелом доходу є пенсія, проте довідку про її розмір суду не надав, як і не надав доказів на підтвердження витрат на придбання препаратів для подальшої реабілітації від отриманого поранення. Крім того, всупереч вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не підтвердила належними та допустимими доказами обставини, передбачені статтею 192 СК України, - зміну майнового (покращення/погіршення) стану її та відповідача, погіршення стану здоров`я дитини після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів. Разом з тим, судом встановлено, що на даний час розмір раніше стягнутих аліментів за наказом Радивилівського районного суду Рівненської області № 568/1375/21 від 28.09.2021 р. є недостатнім для утримання неповнолітньої [PERSON] , оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері та ставить її у скрутне матеріальне становище. Крім того, суд враховує, що інфляційні процеси, які відбулися в державі за останні роки не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання дитини та її нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. Водночас, суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів - із стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу, забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації без звернення до суду, що буде сприяти кращому захисту інтересів дитини. Враховуючи той факт, що відповідач є інвалідом 2 групи та стабільно отримує пенсію по інвалідності, виходячи із засад справедливості, з метою захисту прав дитини, суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частки усіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Системний аналіз ст. 191 СК України, ст.ст. 18, 273 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що стягнення аліментів після зміни способу та розміру їх стягнення можливе лише починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду про зміну стягнення аліментів. За таких обставин суд вважає, що стягнення аліментів після зміни способу їх стягнення у цій справі, повинно розпочатися з дня набрання законної сили рішенням у справі, а не з моменту звернення до суду. Враховуючи, що на підставі ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» сторони звільнені від сплати судового збору, тому судові витрати у справі слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved