Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

20 листопада 2023 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовною заявою до Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бондаренко Юлія Володимирівна, Акціонерне товариство «Сенс Банк», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що з у 1979 році вона познайомилася з [PERSON] , [INFO] . Вони почали зустрічатися, а через деякий час, а саме на початку 1980 року вирішили жити разом як чоловік і дружина. [INFO] [PERSON] через несподівано хворобу (хронічна ішемічна хвороба серця) помер. Таким чином, як зазначає позивач, вона та [PERSON] проживали разом як чоловік та дружина у період з 1980 року по [INFO], тобто більше 42 років. Шлюб між ними зареєстрований не був. В іншому шлюбі вони не перебували. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували меблі, побутову техніку та ін., сплачували комунальні послуги. Крім того, всі свята проводили в колі рідних, друзів та сусідів. [PERSON] і [PERSON] спілкувалися з батьками один одного. Все це підтверджується спільними фотографіями, які зроблені у різні часи. 20.01.1981 [PERSON] придбав 15/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] . Гроші на придбання даного будинку давав батько позивачки - [PERSON] . Після купівлі даного будинку [PERSON] і [PERSON] стали там разом проживати та вдвох мали реєстрацію за вказаною адресою. Факт постійного проживання за вказаною адресою підтверджується амбулаторною медичною карткою хворого , яка заведена на ім`я [PERSON] у 1998 році, показами свідків та іншими письмовими доказами. Також позивач зазначила, що після смерті [PERSON] , вона займалася його похованням, організовували поминальний обід. 26.01.2023 [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] . Однак, нотаріус їй повідомила про те, що оскільки вона з [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину відсутні. Крім того, позивач зазначила, що після смерті [PERSON] на його картковому рахунку, відкритому в АТ «Сенс Банк» залишилася не отримана ним за життя сума заробітної плати у розмірі 52 053,10 грн., на яку, як вважає позивач, вона також має право. Всі вищевикладені обставини і вимусила позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 листопада 2023 року та від 04 грудня 2023 року позовну заяву [PERSON] до Харківської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бондаренко Юлія Володимирівна, Акціонерне товариство «Сенс Банк», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом залишено без руху. Наданий час для усунення недоліків. Ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Харківської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бондаренко Юлія Володимирівна, Акціонерне товариство «Сенс Банк», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Призначено підготовче судове засідання. 09 січня 2024 року від представника 3-тьої особи АТ «Сенс Банк» до суду надійшли письмові пояснення, згідно яких вони повідомили, що як вбачається з виписки по рахунку [NUMBER] залишок коштів [PERSON] на рахунку банку становить 72,26 грн. 24 січня 2024 року від позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої вона не змінюючи підстави та обставини, якими обґрунтовує позовні вимоги, доповнила 3-тю особу Комунальне підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова (КП «Шляхрембуд») та просила визнати за нею право власності на грошові кошти [PERSON] , померлого [INFO] , що знаходяться у Комунальному підрядному спеціалізованому підприємстві по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова (КП «Шляхрембуд»), які належать померлому, але не були отримані ним за життя у розмірі 52 053,10 грн. Ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 лютого 2024 року, постановленими без видалення до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника позивача про допит свідків, витребування з Жовтневого районного суду м. Харкова матеріалів цивільної справи №639/1076/23. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 березня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 639/6780/23 за позовною заявою [PERSON] до Харківської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бондаренко Юлія Володимирівна, Акціонерне товариство «Сенс Банк», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Комунальне підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова (КП «Шляхрембуд») про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, призначено справу до судового розгляду в судове засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Саєнко В.С., який діє на підставі ордеру, заявлений позов підтримали та дали пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище. Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позовну заява не подав. 3-ті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] не заперечували, підтвердили факт проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу більше 40 років. 3-тя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бондаренко Ю.В. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, рішення прийняти на розсуд суду. 3-ті особи АТ «Сенс Банк», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , КП «Шляхрембуд» в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися, про причину неявки суд не повідомили. На підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача та третіх осіб, ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач та її представник. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, 3-тіх осіб, допитавши свідків, дослідивши матеріали даної справи та справи № 639/1076/23, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, зо суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що встановлені ч. 2 ст. 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ч. 4 ст.3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Позивач просить суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 1980 року по 07.12.2022 року. Приписами статті 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Як вбачається з відповіді Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові від 07.04.2023, перевіркою архівного фонду відділу та за даними розширеного пошуку системи Державного реєстру актів цивільного стану громадян за період з 22.04.1971 по теперішній час, актових записів цивільного стану про шлюб стосовно [PERSON] , [INFO] та за період з 01.08.1976 року по теперішній час, актових записів цивільного стану про шлюб стосовно [PERSON] , [INFO] , не виявлено. ( справа № 639/1076/23 а.с. 83) Отже, [PERSON] та [PERSON] в іншому зареєстрованому шлюбі не перебували. Позивач зазначає, що вона проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Частина даного будинку була придбана у власність на ім`я [PERSON] вже в період їх сумісного проживання. Вони разом були зареєстровані за даною адресою. Увесь час, починаючи з 1980 року і до смерті [PERSON] , вони разом жили як подружжя, вели спільне господарство, мали спільний побут, разом купували продукти харчування, оплачували комунальні послуги, робили ремонт, мали спільний бюджет, спільні взаємні права та обов`язки. Вони разом, як сім*я неодноразово відпочивали, святкували дні народження, свята. [INFO] [PERSON] несподівано помер. Позивач займалася організацією його поховання, поминального обіду, робила це за власні кошти. Після смерті цивільного чоловіка, вона залишилася проживати в будинку, де вони і проживали разом. На підтвердження позиції позивача, нею були надані суду ряд письмових доказів, які були досліджені судом. Так, згідно договору купівлі-продажу від 20 січня 1981 року [PERSON] на праві власності належить 15/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] . ( т.1 а.с. 38) Згідно домової книги по [ADDRESS] зареєстровані у тому числі [PERSON] , [INFO] з 03.02.1987 року, [PERSON] , [INFO] з 24.06.1987 року. ( т.1 а.с. 39-40) Факт реєстрації [PERSON] та [PERSON] за вищевказаною адресою також підтверджується копією паспортів на їх ім`я, довідкою з місця проживання від 20.11.2009. ( т.1 а.с. 32,34-35, 46) З амбулаторної медичної карти на ім`я [PERSON] , заведеної у 1998 році, вбачається, що адресо її проживання зазначена: [ADDRESS] ( т.1 а.с. 81-82) Крім того, на підтвердження заявлений позовних вимог [PERSON] було надано суду ряд письмових доказів, а саме: копія квитанцій на оплату комунальних послуг за адресою [ADDRESS] ; договорів на виконання робіт за вказаною адресою; товарні чеки на придбання побутової техніки. ( т.1 а.с. 52-67) В судовому засіданні були оглянуті фотографії з зображенням [PERSON] та [PERSON] під час святкуванні днів народження, на відпочинку на природі та ін. у різні періоди часу. ( т.1 а.с. 42-45) [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, про що була зроблена відповідна актова запис №12677, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] . ( т.1 а.с. 36) Згідно договору-замовлення на організацію та проведення поховання та Акту на ритуальні послуги, організацією поховання [PERSON] займалася [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . ( т.1 а.с. 48-49) Крім того, за клопотанням позивача в судовому засіданні були допитані свідки. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є хрещеною донькою [PERSON] . [PERSON] знала як його дружину. В період з 1995 по 2006 роки вона проживала в сім*ї свого хрещеного. Під час її проживання в даній родині вона бачила, як [PERSON] та [PERSON] разом будувались, робили ремонтні роботи в будинку, робили сумісні покупки. Вона завжди вважала їх чоловіком та дружиною. Також судом були допитані в якості свідків треті особи [PERSON] , [PERSON] , які пояснили, що вони є співвласниками будинку [ADDRESS] , а отже сусідами позивачки [PERSON] . Вони завжди вважали своїх сусідів [PERSON] та [PERSON] подружжям, оскільки вони разом проживали, вели спільне господарство, разом ремонтували будинок, разом відпочивали. Інших родин та дітей вони не мали. Коли [PERSON] помер, то [PERSON] займалася його похованням та організовувала поминальний обід. Суд знаходить покази свідків правдивими та достовірними, оскільки вони об`єктивно підтверджуються сукупністю інших письмових доказів, які маються в матеріалах справи. Даних про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи, судом не встановлено. Згідно до ч. 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 1980 року проживали однією сім`єю в будинку, який на праві власності належить останньому, що розташований в [ADDRESS] , де і були разом зареєстровані, вели спільне господарство, мали спільний побут, разом проводили ремонтні роботу, купували побутову техніку, відпочивали, дбали один про одного. Отже, на думку суду, в стосунках [PERSON] та [PERSON] наявні ознаки шлюбних відносин. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Європейський суд з прав людини при розгляді справи «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) встановив, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. За загальним правилом дії законів та інших правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Отже, не можна встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] до 01 січня 2004 року, оскільки законодавством України, яке діяло до 2004 року, встановлення такого факту не мало правового значення. Відповідні положення містяться у постанові КЦС ВС від 24 січня 2020 року у справі № 546/912/16-ц. Отже, суд приходить до висновку про встановлення факту проживання позивача [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1 січня 2004 року по [INFO] , день смерті останнього. Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №12677. ( т.1 а.с. 36) Після його смерті відкрилася спадщина. З договору купівлі-продажу від 20 січня 1981 року вбачається, що [PERSON] на праві власності належить 15/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] . ( т.1 а.с. 38) Даний факт також підтверджується Довідкою «КП «ХМБТІ» від 27.01.2023. ( т.1 а.с. 69-70) Отже, зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина, у тому числі, у вигляді 15/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] . Крім того, згідно відповіді КП «Шляхрембуд» від 15.05.2023 на ім`я приватного нотаріуса ХМНО Ю.Бондаренко, повідомлено, що [PERSON] , який помер [INFO] був звільнений згідно наказу №20 від 11.01.2023. За період з 01 грудня 2022 по 07 грудня 2022 йому була нарахована заробітна платі у розмірі 4 325,64 грн, утримано податків та інших обов`язкових платежів 886,76 грн., належить до виплати за грудень місяць 2022 року - 3 438,88 грн. У січні 2023 року було нараховано компенсацію за дні невикористаної відпустки 61 149,96 грн, утримано податків та інших обов`язкових платежів 12 535,74 грн., належить до виплати за січень 2022 року 48 614,22 грн. Заробітна плата і компенсаційні виплати при звільнені [PERSON] було депоновано. Загальна сума виплат, які належали померлому, але не були ним одержані за життя складає 52 053,10 грн. (т.1 а.с. 204) Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилося внаслідок його смерті. ( стаття 1218 ЦК України) У статті 1223 ЦК України зазначено, що у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охвату заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 Кодексу. За життя [PERSON] заповіту не залишив. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за його життя і народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив, і батьки. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - Постанова) роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. В судовому засіданні було встановлено, що після смерті [PERSON] залишилася спадкоємиця четвертої черги, позивач [PERSON] . Інших спадкоємців не залишилося. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. (ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України) Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Зі спадкової справи № 1/2023 заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] гр. [PERSON] . ( справа №639/1076/23 а.с. 86-102) Інших заяв про прийняття або про відмову від прийняття спадщини після померлого [PERSON] матеріали спадкової справи не місять. Таким чином, єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] залишилася [PERSON] , яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.10.2023 приватним нотаріусом Бондаренко Ю.В. Харківського міського нотаріального округу Харківської області відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] гр. [PERSON] , оскільки нею не було надано документу, який би підтверджував її родинний зв`язок зі спадкодавцем. ( т.1 а.с. 85) Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Отже, у [PERSON] виникло право на звернення до суду з позовом. Оскільки спадкоємець четвертої черги [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а спадкоємці попередніх черг відсутні, суд вважає необхідним саме за нею визнати право власності в порядку спадкування за законом на 15/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та на грошові кошти, які залишилися не отриманими у КП «Шляхрембут» за життя померлим [PERSON] у розмірі 52 053,10 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: partial