Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.04.2024 звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зобов`язання виконати умови договору. Позовна заява обґрунтована тим, що 14 квітня 2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір №7/5-06, згідно з яким позивач зобов`язувався надати відповідачу послуги представництва при вирішенні справи в Івано-Франківській міській Раді та судових установах, пов`язаній із приватизацією земельної ділянки площею 975 м2, яка знаходиться [ADDRESS] (пункт 1 Договору). Згідно пункту 2 договору, за виконання послуг, вказаних в п. 1 договору, замовник обов`язується передати виконавцю безплатно у власність частку земельної ділянки площею 595м2, яка буде приватизована замовником за рішенням Івано-Франківської міської ради, чи за рішенням Івано-Франківської міської ради на підставі рішення суду. Згідно пункту 4 договору, замовник прийняв на себе зобов`язання: а) видати нотаріально посвідчену довіреність на уповноваження виконавцю представницьких дій в усіх судових інстанціях та державних установах; б) укласти в письмовій формі та нотаріально посвідчити угоду дарування про перехід права власності на земельну ділянку до Виконавця на належну йому відповідно до п.2 цього договору частку земельної ділянки площею 595м2 за місцезнаходженням [ADDRESS] в 3-х денний термін з дня прийняття рішення Івано-Франківської міської Ради про приватизацію земельної ділянки місцезнаходженням [ADDRESS] . Як передбачено пунктом 8 Договору, договір вступає в силу з моменту його підписання і діє протягом терміну виконання виконавцем своїх зобов`язань та врегулювання розрахунків між сторонами. Позивач повністю і добросовісно виконав усі свої зобов`язання за укладеним договором, у результаті чого відповідач приватизувала земельну ділянку, що підтверджується рішенням Івано-Франківської міської ради від 19.08.2016 № 257-7 та додатком 7 до цього рішення. Однак, відповідач не виконала умов договору і не передала позивачу у власність земельну ділянку площею 595 м2 за місцезнаходженням [ADDRESS] . На підставі наведеного, позивач просить суд зобов`язати відповідача [PERSON] виконати умови договору від 14 квітня 2006 року №7/5-06, а саме передати [PERSON] право власності на частку земельної ділянки площею 595 м2, за місцезнаходженням по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, додатково пояснив, що відповідач по справі є його сестрою, яка після смерті їхнього батька успадкувала будинок та земельну ділянку. З відповідачем був укладений вказаний договір, оскільки позивач взяв на себе організаційні питання щодо приватизації земельної ділянки, за що мав отримати обумовлену договором частину, однак умови договору відповідач не дотримала. Просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві. На запитання головуючого щодо можливості виконання рішення суду (які подальші дії відповідач повинна вчинити щоб виконати рішення про зобов`язання безоплатної передачі?), ствердної відповіді не надав, вважає, що для цього слід укласти певний правочин (який конкретно не зазначає), а у випадку ухилення від дій спрямованих на безоплатну передачу, позивач, ймовірно, знову звернеться до суду. Щодо природи цивільно-правового договору, то представник вважає, що договір містить змішані види договору, знову ж таки не конкретизує які саме. Просив\~ суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується матеріалами справи. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України\~ ухвалив провести заочний розгляд справи.\~ Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України). Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Так, при розгляді справи суд має з`ясувати чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах та чи є позовні вимоги, заявлені у справі, ефективними та призведуть до відновлення порушеного права. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц, провадження № 14-545цс19, від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, провадження № 12-61гс21 (пункт 148)). Судом встановлено, що 14 квітня 2006 року між позивачем [PERSON] , який діяв як фізична особа-підприємець, та відповідачем [PERSON] укладено договір №7/5-06, згідно умов якого позивач зобов`язувався надати відповідачу послуги представництва при вирішенні справи в Івано-Франківській міській Раді та судових установах, пов`язаних із приватизацією земельної ділянки площею 975 м2, яка знаходиться [ADDRESS] (пункт 1 Договору). Згідно пункту 2 договору, за виконання послуг вказаних в п. 1 договору замовник обов`язується передати виконавцю безплатно у власність частку земельної ділянки площею 595м2, яка буде приватизована замовником за рішенням Івано-Франківської міської ради, чи за рішенням Івано-Франківської міської ради на підставі рішення суду. Згідно пункту 4 договору, замовник прийняв на себе зобов`язання: а) видати нотаріально посвідчену довіреність на уповноваження виконавцю представницьких дій в усіх судових інстанціях та державних установах; б) укласти в письмовій формі та нотаріально посвідчити угоду дарування про перехід права власності на земельну ділянку до Виконавця на належну йому відповідно до п.2 цього договору частку земельної ділянки площею 595м2 за місцезнаходженням [ADDRESS] в 3-х денний термін з дня прийняття рішення Івано-Франківської міської Ради про приватизацію земельної ділянки місцезнаходженням [ADDRESS] . Як передбачено пунктом 8 Договору, договір вступає в силу з моменту його підписання і діє протягом терміну виконання виконавцем своїх зобов`язань та врегулювання розрахунків між сторонами. Договір містить печатку ФОП\~ [PERSON] (а.с.3). Згідно списку громадян, яким затверджуються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок\~ та передаються у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянам [PERSON] та [PERSON] рішенням Івано-Франківської міської ради шостого демократичного скликання від 26.05.2015 р. №1776-54 надано дозвіл на складання проекту землеустрою на земельну ділянку 0.0750 га (в тому числі зем.діл. площею 0,0052 га на яку поширюється дія обмеження) за адресою [ADDRESS] (а.с.6). Позивач стверджує, що він повністю і добросовісно виконав усі свої зобов`язання за укладеним договором, у результаті чого відповідач приватизувала земельну ділянку, однак відповідач не виконала умов договору і не передала позивачу у власність земельну ділянку площею 595 м2 за місцезнаходженням [ADDRESS] . Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, і можливість реального виконання рішення суду у спосіб обраний позивачем, суд зазначає наступне. При дослідженні укладеного між сторонами договору, судом не встановлено дійсну його цивільно-правову природу, і сторона позивача в судовому засіданні не надала суду зрозумілих пояснень. Прослідковується змішаний різновид таких правочинів як договір про надання послуг (стаття 901 ЦК України) та договір доручення (ст. 1000 ЦК України). При цьому, вказаний договір передбачає фактичну плату за його виконання в натуральній формі - товаром (землею) за послуги з представництва, водночас договором визначається, що передача земельної ділянки здійснюється безоплатно. Така суперечність породжує невизначеність щодо віднесення договору до платних чи безоплатних, а відтак і можливість виконавця за договором заявляти матеріальні претензії. Окрім того, судом не з`ясовано реальний механізм виконання відповідачем рішення суду, яким його буде зобов`язано передати безоплатно частину земельної ділянки. Не зрозуміло, який правочин, передбачений актами цивільного законодавства, повинна вчинити відповідач для виконання рішення суду про безоплатну передачу частини земельної ділянки? Окремо суд звертає увагу на те, що сторона виконавця виступала за даним договором як ФОП, проте не відомо чи мав право ФОП [PERSON] на здійснення такого виду діяльності? Також, матеріали справи не містять доказів того, що ФОП [PERSON] вчиняв будь-які дії в інтересах відповідача, спрямовані на виконання умов договору з приводу приватизації земельної ділянки, до прикладу не містить акту виконаних робіт. Суд не приймає до уваги твердження позивача про виконання умов договору, без надання з цього приводу жодного доказу. Більше того, матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач набула у власність спірну земельну ділянку, а рішення про затвердження проекту землеустрою не підтверджує вказану обставину. З приводу витребування доказів судом, клопотань від сторони позивача не надходило. Таким чином за результатами розгляду справи не встановлено дійсну природу правовідносин, які виникли між сторонами та можливість їх реального виконання, що, з урахуванням обраного позивачем способу захисту, який у випадку задоволення позову об`єктивно не призведе до відновлення його прав та законних інтересів, відносить обраний позивачем спосіб захисту до неефективного. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed