Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

У грудні 2021 року позивачі [PERSON] та [PERSON] в особі свого представника адвоката Михайлової Ю.О. звернулися до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до Краматорської міської ради про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] батько [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина. 09.06.1984 року старшим державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за реєстровим № 2-1097 на будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого спадкоємцями є в рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначене свідоцтво було втрачено. 17.01.2014 року державним нотаріусом Донецького обласного державного нотаріального архіву був виданий дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом. 17.08.2021 року у [PERSON] викрали сумку, в якій знаходилися документи, в тому числі свідоцтво про право на спадщину за законом та дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом. Отримати дублікат свідоцтва про право на спадщину неможливо, так як за повідомленням Донецького обласного державного нотаріального архіву всі документи, прийняті на зберігання протягом 1944-2000 років, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких відсутній. За цих підстав позивачі просять визнати за кожною з них, [PERSON] та [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами загальною площею 45,7 кв.м. (одноповерховий жилий шлаколітий, обкладений цеглою будинок) за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 24 січня 2022 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська. В жовтні 2023 року дана справа була зареєстрована в Індустріальному районному суді міста Дніпропетровська, ухвалою якого від 13 листопада 2023 року призначено підготовче засідання. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14 травня 2024 року підготовче провадження, яке було проведено за участю представника позивачів, закрито та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] ,, яка приймала участь у режимі відеоконференції, позов підтримала. При цьому під час судового розгляду представником позивача було зазначено, що в позовній заяві була допущена описка та позивачі просять визнати за ними право власності на 1/3 частину житлового будинку за кожною в порядку спадкування за законом не після смерті [PERSON] , а після смерті [PERSON] . Відповідач Краматорська міська рада про розгляд справи була повідомлена, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, відзив на позов не надала, тому судом проведений заочний розгляд справи у відсутність представника відповідача на підставі наявних даних та доказів. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] . Після його смерті [INFO] старшим державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 2-1097 на будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого спадкоємцями [PERSON] є в рівних частках його діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 17.01.2014 року Державним нотаріальним архівом в Донецькій області був виданий дублікат цього свідоцтва про право на спадщину за законом за № 1-5. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті Третьою краматорською державною нотаріальною конторою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції була заведена спадкова справа № 10/2021. 19.04.2021 року [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] 26.04.2021 року нотаріусом було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку та допоміжних будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстроване в реєстрі за № 10/2021. Згідно з наявною у справі інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , якій належить 2/3 частини (1/3 частина на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину від 17.01.2014 та 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.04.2021) та [PERSON] , якій належить 1/3 частина (на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину від 17.01.2014). В цій справі позивачами заявлені позовні вимоги про визнання за кожною з них права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами загальною площею 45,7 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , посилаються на втрату 17.08.2021 року правовстановлюючих документів на будинок. При розгляді справи в межах заявлених позовних вимог суд виходить із того, що частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України, частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статями 1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 3\~статті 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Поряд із цим статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з частиною 1, 3 статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 12 ЦПК України). Відповідно до\~статей 12, 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд ураховує, що позивачі у своїй позовній заяві просили визнати за кожною з них право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] - на 1/3 частину житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями та спорудами загальною площею 45,7 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Водночас згідно з наявною у справі копією спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] 19.04.2021 року від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовилася, а [PERSON] 26.04.2021 року в установленому законом порядку було отримано свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , на підставі якого зареєстровано її право власності на 1/3 частину спадкового майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, 20.09.2021 року нотаріусом був виданий [PERSON] дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Тобто спадкові права позивачів після смерті [PERSON] не є такими, що були порушені, невизнані або оспорені. В судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача усно заявила, що фактично позивачі просять визнати за ними право власності на 1/3 частину спадкового майна за кожною не після смерті [PERSON] , а після смерті [PERSON] . З огляду на це суд відзначає, що статтею 49 ЦПК України визначені процесуальні права та обов`язки сторін. Згідно з частиною 3 статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. При цьому під\~предметом позову\~розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову\~становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів. Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20 та від 10.11.2021 у справі №\~ 916/1988/20. Відповідно до частини 5 статті 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої, зокрема,\~частиною третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень\~статті 43\~цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі. Однак позивачами та їх представником як під час підготовчого провадження, так і до початку розгляду справи по суті відповідна заява про зміну предмета позову з дотриманням вимог статті 49 ЦПК України не була подана і, відповідно, не була направлена відповідачу. Суд звертає увагу, що відповідачу була вручена позовна заява та запропоновано надати відзив на позов у редакції від 25.11.2021 року. Крім того, під час підготовчого провадження у справі всі докази суд витребував в контексті заявлених позивачами позовних вимог у позовній заяві від 25.11.2021 року - про визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Відтак у суду відсутні підстави для прийняття безпосередньо під час судового розгляду справи по суті усної заяви представника позивача та розгляду інших позовних вимог, аніж ті, що були заявлені у позовній заяві від 25.11.2021 року, оскільки в такому випадку в диспозитивному процесі відповідач буде позбавлений можливості висловити свою позицію щодо позову та захищати свої права та інтереси відповідно до положень цивільного процесуального законодавства. Отже, враховуючи, що позивачами або їх представником у встановленому законом порядку не була подана письмова заява про зміну предмета позову, зокрема не уточнено, на які саме частки нерухомого майна вони просять визнати за ними право власності та з яких підстав, а підстав для задоволення їх позову в межах заявлених ними позовних вимог судом не встановлено, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] . При цьому позивачі не позбавлені можливості у разі втрати ними документів, які засвідчують їх право власності на спадкове майно, звернутися до суду відповідно до статті 392 ЦК України з позовом про визнання їх права власності на це майно. Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові понесені судові витрати позивачам не відшкодовуються.

Outcome: dismissed