Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

21 березня 2024 року позивачка\~\~ [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів, у якому просила суд стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що\~03 серпня 2007 року вона, [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , який вони зареєстрували 03.08.2007 року в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що зроблений актовий запис № 1939. У шлюбі у них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , про що зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації народжень від 23.07.2008 року №1543. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 р. (справа № 759/6177/21, суддя Бабич Н.Д.) шлюб між Позивачем і Відповідачем було розірвано за заявою Відповідача. При розлученні між нею та відповідачем досягнуто усної згоди, щодо місця проживання дитини та визначено, що [PERSON] , [INFO] , буде проживати з нею [PERSON] . Таким чином, позивачка вважає, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини повинні бути стягнуто з Відповідача. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, та враховуючи той факт, що на даний момент вона не працює, та отримала статус безробітної, тому вважає, що батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки, як їй відомо, працює в структурі ПрАТ Київстар та має постійний дохід, розмір якого їй невідомий. Так, відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивачка вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів.\~ Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2024 року\~відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29 травня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив суд позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього [PERSON] , на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття задовольнити частково та призначити сплату мінімального рекомендованого розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , у розмірі прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років щомісячно. Відзив обгрунтований тим, що дійсно між ним та [PERSON] в 2007 році офіційно було зареєстровано шлюб, в період перебування в якому у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року (справа №759/6177/21, суддя Бабич Н.Д.) шлюб між ними було розірвано. Твердження позивачки про те, що він не бере участі у вихованні та утриманні їхньої спільної дитини м`яко кажучи не відповідає дійсності враховуючи наступне. Спільне проживання з позивачкою вони припинили фактично з вересня 2020 року. Переїхавши в інше місце проживання, він жодним чином не припинив бачитись, спілкуватись та піклуватись про Іоанну. Їхню з донькою взаємодію може підтвердити спільною перепискою та фото їхніх зустрічей і відпочинку. Окрім того, він систематично бере участь в матеріальному забезпечені дитини. Він постійно надавав кошти як доньці особисто, так і безпосередньо позивачці на окремий картковий рахунок Приват Банк, забезпечував іншими необхідними побутовими речами, оплачував тренування, курси англійської мови, розваги та лікування. І такий рівень забезпечення завжди був значно більше прожиткового мінімуму на який так наголошує позивачка в позовній заяві. За останні 4 місяці поточного року не було з його боку перерахунків на картку позивачки в тих об`ємах як завжди, через те, що по-перше, він мав сумніви в цільовому використанню цих коштів позивачкою, по-друге, вони з донькою почали лікування зубів (встановлення брекет системи) і їздили з нею відпочивати в [PERSON] (з 01.02.2024 р. по 04.02.2024 р.). В сукупності для нього ці витрати за цей період виявились значними. Однак, попри це, в цей період (останні 4-5 місяців) він перераховував доньці на особисту банківську карту Моно Банк грошові кошти на її потреби і про це також знає позивачка. Таким чином, зі свого боку, як одного з батьків, він робить все у відповідності до законодавства для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку їхньої неповнолітньої дитини. З жовтня 2023 року, він працевлаштований в компанії ТОВ «Юкрейн Тауер Компані», що є його єдиним джерелом доходу. При цьому, звертає увагу суду, що оскільки у нього відсутнє власне житло, з вересня 2023 року він зі своїм вітчимом орендують житло та ділять орендну плату та плату за комунальні послуги порівну. Це орендоване житло необхідне, в тому числі, для здорового та комфортного перебування доньці коли вона приїздить до нього в гості. Натомість, позивачка має у власності житло, загальною площею 107,1 кв.м. нещодавно вийшла заміж та, як йому відомо на початку 2024 року придбала з салону новий [PERSON] 12 червня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якому позивачка ( [PERSON] ) [PERSON] просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у своєму відзиві зазначив, що працевлаштований та має щомісячний високий дохід, розмір якого дозволяє йому витрачати щомісячно 28000 гривень на оренду квартири. При цьому згадуючи про нібито турботливе ставлення до доньки, просив суд обмежити розмір аліментів до мінімального розміру прожиткового мінімуму. Хоча, як би він мав відповідальність та щирість батьківських почуттів, то знайшов би оренду квартири зі значно поміркованою оплатою, а заощаджені кошти спрямував на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач не має на своєму утримання інших осіб, або дітей, цілком працездатний, має високий дохід, має транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає він може сплачувати такий розмір аліментів. 17 червня 2024 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, у якому він просив суд позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього, [PERSON] , на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , у розмірі 1/4 частки у усіх видів мого заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття задовольнити частково. Призначити сплату мінімального рекомендованого розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , у розмірі прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років щомісячно. У судове засідання позивачка не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином. Надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 03 серпня 2007 року позивачка [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , [INFO] , який вони зареєстрували 03.08.2007 року в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що зроблений актовий запис № 1939. У шлюбі у них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , про що зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації народжень від 23.07.2008 року №1543. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 р. (справа № 759/6177/21, суддя Бабич Н.Д.) шлюб між Позивачем і Відповідачем було розірвано за заявою Відповідача. При розлученні між нею та відповідачем досягнуто усної згоди, щодо місця проживання дитини та визначено, що [PERSON] , [INFO] , буде проживати з нею [PERSON] . На даний час сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров`я відповідачем суду не надано. У матеріалах справи відсутня інформація, що у відповідача є інші діти, окрім [PERSON] , [INFO] , також не наведено доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України). Водночас високий заробіток (дохід) платника аліментів не може слугувати підставою для зменшення частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на утримання дитини, має становити 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON] є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана 17 січня 2024 року, тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1211,20 грн. в дохід держави. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved