Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернулася до суду з заявою, у якій просить встановити факт смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м.Генічеськ, Генічеського району, Херсонської області. У обґрунтування заяви зазначено, що вона [PERSON] , народилася [INFO] в с.Павлівка Генічеського району Херсонської області. ЇЇ батьком є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 12.12.1987 року, актовий запис №28. 22 квітня 2017 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, та прізвище було змінено з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб cepiї [NUMBER] , виданого Дзержинським районним у місті Харкові відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, актовий запис №176. ЇЇ батько, відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 11.03.2024 року Сімферопольським районним відділом РАЦС №2 Департаменту РАЦС Міністерства юстиції [PERSON] [INFO] помер в м.Генічеськ, Генічеського району, Херсонської області. Однак, вищевказане свідоцтво про смерть є недійсним i не створює правових наслідків. Представник заінтересованої особи - Дергачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно поданої до суду заяви просить розглянути справу без їх участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які заявниця посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає заяву задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м.Генічеськ, Генічеського району, Херсонської області, про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] від 11.03.2024, видане Симферопольським районним відділом РАЦС № 2 Департаменту РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис про смерть № 170249910003001065002 виданим 11.03.2024. Заявник [PERSON] , [INFO] є донькою померлого [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~про що\~свідчить копія\~свідоцтва про\~народження [NUMBER] \~від 12.12.1987\~року та\~копія свідоцтва\~про шлюб Сepiя [NUMBER] , які містяться в матеріалах справи. Як встановлено судом, заявник має намір встановити факт смерті батька, оскільки це має юридичне значення, а саме для отримання належного свідоцтва про смерть, та настання наслідків, відповідно до законодавства України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно з п. 1\~ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» від 15 квітня 2014 року, сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається тимчасово окупованою територією. Як передбачено ч. 1\~ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. ч. 2, 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ст. 315 ЦПК України в окремому провадженні суд, зокрема, розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, яка викладена у висновках ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «laizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих та такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а де становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Нормами цивільно-процесуального кодексу України врегульовано особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до частин 4, 5 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Отже, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м.Генічеськ, Генічеського району, Херсонської області. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved