Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 31 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] в електронній формі шляхом підписання електронним підписом останньої укладено договір позики № 3079441, у результаті чого було перераховано грошові кошти на рахунок банківської карти, зареєстрованої позичальником, у розмірі 8 100 грн строком до 30 вересня 2021 року. Підписанням Договору позики Відповідач підтвердила, що вона повністю ознайомилася з усіма його умовами, в тому числі з Правилами. 09 лютого 2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 09/02-2022, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у тому числі за Договором позики № 3079441 від 31 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, у тому числі за Договором позики № 3079441 від 31 серпня 2021 року, укладеним між сторонами у цій справі. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до [PERSON] . Остання взятих на себе зобов`язань за цим кредитним договором не виконала, через що станом на 09 січня 2024 року вона перед позивачем має заборгованість на загальну суму 104 067, 20 грн, з яких 8 100 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) та 95 967, 20 грн - за відсотками на дату відступлення права вимоги. Проте, позивач, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, просить стягнути заборгованість у розмірі 41 130, 20 грн, з яких 8 100 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) та 33 030, 20 грн - заборгованість за відсотками, а також судовий збір у розмірі 3 028 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн. Оскільки відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконує, тому просить позов задовольнити. У судове засідання представник позивача Мостовенко О.І. не з`явився, однак у позовній заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, відзив не подала, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що 31 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] в електронній формі шляхом підписання електронним підписом останньої укладено договір позики № 3079441, у зв`язку з чим було перераховано грошові кошти на рахунок банківської карти, зареєстрованої позичальником, у розмірі 8 100 грн строком до 30 вересня 2021 року. Згідно з п. 2.4.2. Договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований - 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Відповідно до п. 2.5 Договору позики, розмір процентів на прострочену позику, фіксований - 1,01 % від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору. Відповідач [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, із введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому Кредитодавцем (ТОВ «МАНІФОЮ») було перераховано грошові кошти. Підписанням Договору позики [PERSON] підтвердила, що вона повністю ознайомилася з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Судом також встановлено, що 09 лютого 2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 09/02-2022, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у тому числі за Договором позики № 3079441 від 31 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, у тому числі за Договором позики № 3079441 від 31 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Станом на 09 січня 2024 року [PERSON] перед позивачем має прострочену заборгованість на загальну суму 104 067, 20 грн, з яких 8 100 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) та 95 967, 20 грн - за відсотками на дату відступлення права вимоги. Вказаний розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Відповідачем вказаний розрахунок жодними доказами не спростований, суду не надано своїх розрахунків погашення заборгованості, які б у свою чергу мали противагу розрахункам позивача; також відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання вимог договору. Отже, доказів, які б спростовували правильність наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. З самої позовної заяви видно, що позивач враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути заборгованість у розмірі 41 130, 20 грн, з яких 8 100 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) та 33 030, 20 грн - заборгованість за відсотками. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання за Договором позики № 3079441 від 31 серпня 2021 року, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 13 000 грн, суд зазначає наступне. Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. При визначенні суми відшкодування таких витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, та відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року; прайс-лист Адвокатського Об`єднання «Ліга Ассістанс»; платіжну інструкція № 0406030000 від 10 січня 2024 року; заявку про надання юридичної допомоги № 781 від 02 січня 2024 року на суму 13 000 грн; Витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08 січня 2024 року. ЄСПЛ підкреслив, що право на доступ до суду є невід`ємним аспектом гарантій, закріплених у Європейській конвенції з прав людини, посилаючись на принципи верховенства права та уникнення свавілля, які лежать в основі багатьох Конвенції. Можливі обмеження вищезазначеного права не повинні обмежувати доступ, наданий особі, таким чином або в такому обсязі, щоб була порушена сама суть права. Так, ЄСПЛ зазначив, що, застосовуючи процесуальні норми, суди повинні уникати надмірного формалізму, який би зашкодив справедливості розгляду. Суд вважає, що витрати понесені позивачем, є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правничу допомогу). Отже, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат є обґрунтованим та доведеним, а відповідач, у свою чергу, з приводу розміру правової допомоги заперечень не надав, а тому витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved