Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

Знам`янський дитячий будинок інтернат ІІ-ІІІ-ІV профілю звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатною [PERSON] , [INFO] та встановити над ним опіку, призначивши опікуном директора будинку інтернату, в особі [PERSON] . Вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] ,\~яка проживає та перебуває на повному державному утриманні у Знам`янському дитячому будинку-інтернаті ІІ-ІІІ-ІV профілю, є інвалідом дитинства ІІ групи загального захворювання. Має діагноз розумова відсталість помірного ступеню, інші уточнені вроджені вади розвитку кінцівок, епілепсія неуточнена. В зв`язку з наявністю в неї психічного захворювання потребує постійного догляду. Через свою хворобу не пересувається самостійно, не читає, не пише, не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними. [PERSON] не отримує призначену пенсію самостійно, не може здійснювати покупку та оплату товарів, продуктів харчування, а також не може посвідчити нотаріально відповідне доручення на здійснення будь яких дій від свого імені. На сьогоднішній день [PERSON] , у зв`язку із досягненням 18-ти річного віку переведена до молодіжного відділення будинку-інтернату. В зв`язку із викладеним вище заявник змушений звернутись до суду з даною заявою. Представник заявника в судове засідання не з`явився, надала заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області до суду також не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що проти задоволення вимог заявника, не заперечує. Представник [PERSON] адвокат Новіков О.М. в судове засідання також не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги заяви та просить їх задовольнити. Необхідність особистої участі [PERSON] у даному судовому засіданні не встановлена, враховуючи стан здоров`я останнього. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України № [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] . З 11.11.2021\~і по\~теперішній час\~він перебуває\~в Знам`янському\~дитячому будинку\~ інтернаті\~ІІ-ІІІ- ІVпрофілю\~на повному\~державному забезпеченні,\~відповідно до\~довідки закладу\~від 28.02.2024\~№ 116.\~ [PERSON] з 01.12.2021 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Знам`янського міськвиконкому та отримує допомогу як дитина з інвалідністю, про що свідчить довідка Управління соціального захисту населення Знам`янського міськвиконкому Кіровоградської області від 16.02.2024 № 221. Довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №396824 свідчить про те, що [PERSON] є інвалідом з дитинства, і їй встановлено безтерміново ІІ групу інвалідності. У довідці №36 від 02.01.2024 виданій КНП «Знам`янська міська лікарня ім. Лисенка», зазначено, що [PERSON] за станом здоров`я є інвалідом ІІ групи з дитинства, з вадами фізичного і розумового розвитку та психічними розладами, і потребує постійного стороннього догляду. Встановлено діагноз: помірна розумова відсталість. Згідно з витягом з історії хвороби від 28 лютого 2024 року, [PERSON] встановлений клінічний діагноз: помірна розумова відсталість, інші уточнені дані розвитку кінцівок. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №207 проведеної 17 травня 2024 року [PERSON] на даний час страждає стійким хронічним психічним захворюванням у формі тяжкої розумової відсталості (згідно МКХ-10, F-71.0). За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує накладання опіки. Згідно подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 21.03.2024, останній погоджує питання щодо призначення директора закладу [PERSON] опікуном. Наявність обставин, які виключають можливість призначення директора інтернату [PERSON] опікуном судом не встановлено. У відповідності до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.12 ЦПК України та відповідно до ч.ч.1, 5 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Згідно зі ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вже зазначалось вище, висновком судово-психіатричного експерта № 207 від 17.05.2024 підтверджено, що [PERSON] на даний час страждає стійким хронічним психічним захворюванням у формі помірної розумової відсталості. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує накладання опіки. Зазначений висновок є належним доказом у даній справі на підтвердження вимог заявника щодо визнання особи недієздатною. Таким чином, вимоги заявника щодо визнання [PERSON] недієздатною є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Разом з тим, згідно зі ст.58 ЦК України опіка встановлюється, зокрема, над фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 1 статті 300 ЦПК України також передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з п.п.1.1, 1.2 Правил опіки та піклування, затв. наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України та Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року, опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомогти щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Пунктом 3.6 вищевказаних Правил опіки та піклування визначено, що якщо над особами, які потребують опіки (піклування) і влаштовані у відповідні лікувальні установи чи установи соціального захисту населення, опікуни (піклувальники) не призначені, то виконання обов`язків опікунів і піклувальників від імені держави здійснюють ці установи в особі керівників цих установ. Якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад (ст.66 ЦК України). Відповідно до ст.67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням; зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. До суду\~надано відповідне\~подання органу опіки\~та піклування про призначення керівника закладу [PERSON] опікуном. Згідно із ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті (ч.7 ст.300 ЦПК України). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про визнання недієздатною [PERSON] та призначення їй опікуна підлягає задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне встановити строк дії рішення про визнання останньої недієздатною у два роки з дня набрання цим рішенням законної сили. Відповідно до ч.5 ст.300 ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. На підставі викладеного, ст.39,41,55, 58, 60, 64 ЦК України і

Outcome: approved