Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

29 квітня 2024 року [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із позовом до Хмільницької міської ради Вінницької області про визнання права на приватизацію житла та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є військовослужбовцем із 30 червня 1997 року. Одружившись у 2006 році із [PERSON] , він звернувся до командування військової частини, у якій на той час проходив службу, із клопотанням про забезпечення його сім`ї житловим приміщенням, у зв`язку з чим між КП "Хмільницька ЖЕК" та військовою частиною було укладено договір оренди житлового приміщення по [ADDRESS] , строком на один рік. В подальшому, у зв`язку із обміном квартир, між КП "Хмільницькою ЖЕК" та військовою частиною було укладено договір оренди іншого житлового приміщення по [ADDRESS] , та надано для проживання йому із дружиною. Вказаний договір неодноразово переукладався. Позивач взятий на квартирний облік на поліпшення житлових умов та внесений до списку на отримання житла у першу чергу, однак виконком Хмільницької міської ради відмовив у його зверненні про приватизацію займаного ним житла та рекомендував звернутися до суду. Позивач зазначає, що власного житла на праві приватної власності ні він, ні його дружина не мають, вони проживають у вказаній квартирі протягом тривалого часу разом із дітьми, сплачують комунальні та інші платежі, здійснили за власні кошти ремонт та оплатили газове опалення житла, а відтак він має право на приватизацію займаного ним житла. Враховуючи викладене позивач просив визнати за ним та членами його сім`ї право на приватизацію двокімнатної квартири [ADDRESS] та зобов`язати виконавчий комітет Хмільницької міської ради провести приватизацію вказаної квартири, шляхом її безоплатної передачі йому та членам його сім`ї. Ухвалою суду від 03 травня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання та залучено в якості третіх осіб [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки [PERSON] та сина [PERSON] . 27 травня 2024 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Так, квартири [ADDRESS] перебуває в комунальній власності та набута згідно договору міни квартир від 10 січня 2007 року. Рішенням Хмільницької міської ради було надано дозвіл на укладення договору оренди вказаної квартири, який укладався між КП "Хмільницька ЖЕК" та військовою частиною в особі командира. Предметом вказаного договору було використання зазначеного житла, шляхом вселення [PERSON] та [PERSON] строком на один рік. Такі договори оренди періодично укладались між тими ж сторонами, тобто укладались нові договори, а не продовжувалась дія попереднього. Востаннє договір було укладено 22 квітня 2017 року, дія якого закінчилась 23 березня 2020 року, після чого командування військової частини з пропозиціями чи намірами щодо поновлення договору оренди житлового приміщення не зверталось. Представник відповідача вказує на те, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, у повному господарському віданні або оперативному управління яких знаходиться державний житловий фонд, а громадянином при зверненні до відповідного органу, подається зокрема ордер про надання житлової площі. Так, спірна квартира є власністю Хмільницької територіальної громади та не включена в перелік майна, що віднесено до житлового фонду громади. Жодних угод, меморандумів чи "відповідних житлових фондів" спільно з Міністерством оборони України не має, житла, яке може бути включено до переліку житлового фонду , що може використовуватись для розміщення чи розселення військовозобов`язаних осіб не створено, а тому, представник відповідача не вбачає підстав для надання дозволу на приватизацію спірної квартири. Ухвалою суду від 02 липня 2024 року у справі закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання учасники не з`явились, про його дату, час та місце були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 496 від 05 жовтня 2006 року КП "Хмільницька ЖЕК", як балансоутримувачу, надано дозвіл укласти договір оренди житлового приміщення по [ADDRESS] , з командуванням військової частини [NUMBER] , для подальшого його надання для проживання військовослужбовцю [PERSON] з сім`єю, терміном на один рік, при умові погашення заборгованості за спожиті комунальні послуги в минулих періодах і забезпечення своєчасних розрахунків за поточне споживання комунальних послуг (а.с. 28). 16 жовтня 2006 року між КП "Хмільницька ЖЕК" та військовою частиною [NUMBER] укладено договір оренди житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] , строком на один рік, для проживання [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29-30). Згідно з довідкою командира військової частини [NUMBER] № 946 від 27 листопада 2006 року, [PERSON] перебуває в загальній черзі на отримання жилих приміщень у в/ч [NUMBER] та є першим серед військовослужбовців Хмільницького гарнізону (а.с. 27). Рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 221 від 17 травня 2007 року КП "Хмільницька ЖЕК", як балансоутримувачу, надано дозвіл укласти договір оренди житлового приміщення квартири [ADDRESS] , з командуванням військової частини [NUMBER] , для подальшого його надання для проживання військовослужбовцю [PERSON] з сім`єю, терміном до 01 жовтня 2007 року (а.с. 31). 21 травня 2007 року між КП "Хмільницька ЖЕК" та військовою частиною [NUMBER] укладено договір оренди житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] , строком до 01 жовтня 2007 року, для проживання [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32-33). Листом КП "Хмільницька ЖЕК" № 110 від 03 вересня 2007 року повідомлено командира військової частини [NUMBER] про закінчення 01 жовтня 2007 року строку дії договору оренди квартири [ADDRESS] , та необхідність її звільнення в п`ятнадцятиденний термін або звернення до міської ради із проханням про надання дозволу на укладення договору оренди (а.с. 34). Відповідно до угоди між військовою частиною [NUMBER] та [PERSON] , [PERSON] від 02 жовтня 2007 року, останні взяли на себе зобов`язання щодо своєчасного проведення розрахунків за поточне споживання комунальних послуг у відповідності до діючих тарифів та плату за оренду приміщення в розмірі 1 грн в рік (а.с. 35). 03 жовтня 2007 року між КП "Хмільницька ЖЕК" та військовою частиною [NUMBER] укладено договір оренди житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] , строком до 02 жовтня 2008 року, для проживання [PERSON] та [PERSON] (а.с. 36-37). Листом КП "Хмільницька ЖЕК" № 124 від 05 вересня 2008 року повідомлено командира військової частини [NUMBER] про закінчення 02 жовтня 2008 року строку дії договору оренди квартири [ADDRESS] , та необхідність її звільнення в п`ятнадцятиденний термін або звернення до міської ради із проханням про надання дозволу на укладення договору оренди (а.с. 38). 10 жовтня 2008 року між КП "Хмільницька ЖЕК" та військовою частиною [NUMBER] укладено договір оренди житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] , строком до 09 жовтня 2009 року, для проживання [PERSON] та [PERSON] (а.с. 39-40). Рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 433 від 18 вересня 2009 року КП "Хмільницька ЖЕК", як балансоутримувачу, надано дозвіл укласти договір оренди житлового приміщення квартири [ADDRESS] , з командуванням військової частини [NUMBER] , для подальшого його надання для проживання військовослужбовцю [PERSON] з сім`єю, терміном на 2 роки, при умові забезпечення своєчасних розрахунків за поточне споживання комунальних послуг (а.с. 41). 01 жовтня 2009 року між КП "Хмільницька ЖЕК" та військовою частиною [NUMBER] укладено договір оренди житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] , строком до 30 вересня 2011 року, для проживання [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] (а.с. 42-43). Рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 135 від 20 квітня 2012 року КП "Хмільницька ЖЕК", як балансоутримувачу, надано дозвіл на продовження дії договору оренди житлового приміщення квартири [ADDRESS] , з командуванням військової частини [NUMBER] , шляхом укладення нової угоди терміном на 5 років (а.с. 44). 23 квітня 2012 року між КП "Хмільницька ЖЕК" та військовою частиною [NUMBER] укладено договір оренди житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] , строком п`ять років з 23 квітня 2012 року по 22 квітня 2017 року, для проживання [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] (а.с. 45-46). Відповідно до угоди між військовою частиною [NUMBER] та [PERSON] , [PERSON] від 2012 року, останні взяли на себе зобов`язання щодо своєчасного проведення розрахунків за поточне споживання комунальних послуг у відповідності до діючих тарифів та плату за оренду приміщення в розмірі 465,60 грн в рік (а.с. 47). 22 квітня 2017 року між КП "Хмільницька ЖЕК" та військовою частиною [NUMBER] укладено договір оренди житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] , строком на два роки з 23 квітня 2017 року по 23 березня 2020 року, для проживання [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 48-50). Згідно з додатковою угодою № 9 до Договору оренди нежитлового приміщення від 22 квітня 2017 року, дію договору оренди житлового приміщення продовжено на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану (а.с. 177). Відповідно до листа командира військової частини [NUMBER] від 15 травня 2020 року № 619, останній звернувся до Хмільницької міської ради Вінницької області із проханням про вирішення питання щодо надання дозволу на продовження договору оренди приміщення квартири [ADDRESS] , терміном на 5 років, для проживання сім`ї військовослужбовця в/ч [NUMBER] [PERSON] , який рахується на квартирному обліку у Вінницькому гарнізоні. При вирішенні питання просив врахувати наявність в [PERSON] двох малолітніх дітей та те, що він учасник бойових дій (а.с. 51). На вищевказаний лист, виконавчий комітет Хмільницької міської ради повідомив листом № 60/01-19 від 15 вересня 2020 року [PERSON] , про те, що виконавчі органи Хмільницької міської ради вишукують можливі шляхи розв`язання питання щодо приватизації квартири, розробляється відповідний проект рішення (а.с. 52). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 228840046 від 20 жовтня 2020 року у [PERSON] відсутнє житло у приватній власності (а. с. 53). Згідно з рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 369 від 29 липня 2021 року [PERSON] разом із сім`єю в кількості чотирьох осіб, в тому числі: дружина [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , взято на квартирний облік на поліпшення житлових умов та внесено до списку на отримання житла у першу чергу (а. с. 54). 13 грудня 2023 року [PERSON] звернувся до міського голови Хмільницької міської ради із проханням, про розгляд питання щодо надання дозволу на приватизацію квартири [ADDRESS] , для проживання сім`ї військовослужбовця [PERSON] , так як його сім`я перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Хмільницької міської ради та має пільгу на безоплатне житло (а.с. 55). Хмільницька міська рада листом від 10 січня 2024 року № К-902/02 повідомила [PERSON] , про те, що квартира [ADDRESS] перебуває в комунальній власності Хмільницької міської територіальної громади та на теперішній час відсутній договір оренди вказаної квартири (а.с. 56). Листом від 15 січня 2024 року [PERSON] знову звернувся до Хмільницької міської ради, із проханням щодо дозволу на приватизацію квартири (а.с. 57). Згідно даних, що містяться в технічному паспорті (а.с. 58-59) квартира [ADDRESS] , власником якої є Територіальна громада міста Хмільника в особі Хмільницької міської ради, має загальну площу 38,8 кв. м, житлова 25,2 кв. м. та складається з коридору № 1, кімнати № 2, кладової № 3, кімнати № 4, кухні № 5, ванної № 6, туалету № 7. (а. с. 58-59). Відповідно до довідки Інституту радіоелектронніки ім. С. П. Корольова № 975/90 від 07 червня 2002 року, [PERSON] знаходився на казарменому положенні в Житомирському військовому інституті радіоелектроніки ім. С. П. Корольова з 1997 року по 2002 рік (а.с. 60). Згідно з довідкою № 14 від 02 лютого 2016 року, [PERSON] перебував на квартирному обліку у військовій частині [NUMBER] з 18 березня 2004 року по 26 березня 2014 року, складом сім`ї з 2 осіб, житлом за рахунок Міністерства оборони не забезпечувався, є наймачем іншого житлового приміщення (а.с. 61). Із довідки № 235 від 07 серпня 2019 року слідує, що [PERSON] під час проходження служби у Рівненському гарнізоні у військовій частині [NUMBER] жиле приміщення не отримував (а.с. 62). Відповідно до довідки № 57 від 03 червня 2021 року [PERSON] під час проходження служби у Вінницькому гарнізоні з 21 червня 2002 року по 29 березня 2021 рік перебував на обліку військовослужбовців, які потребують покращення житлових умов з 18 березня 2004 року по 19 травня 2021 року. Склад сім`ї чотири особи (він, дружина, син, донька). Проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 63). Згідно з довідкою № 51 від 26 листопада 2020 року [PERSON] перебуває в списках військовослужбовців Вінницького гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов в загальній черзі з 18 березня 2004 року № 1080 та в списку на першочергове отримання житла з 11 березня 2016 року № 767 (УБД), складом сім`ї чотири особи (він, дружина, син, донька). Вислуга 23 календарних років (а.с. 64). Із довідки № 81 від 03 червня 2021 року слідує, що [PERSON] під час проходження служби у Вінницькому гарнізоні за період з 21 червня 2002 року по 29 березня 2021 рік житловою площею від Міністерства оборони України не забезпечувався (а.с. 65). Відповідно до довідки № 53 від 03 червня 2021 року [PERSON] під час проходження служби у Вінницькому гарнізоні з 03 липня 2019 року по 29 березня 2021 рік перебувала на обліку військовослужбовців, які потребують покращення житлових умов, у складі сім`ї чоловіка, майора [PERSON] з 18 березня 2004 року по 19 травня 2021 рок. Проживала та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 66). Згідно з довідкою № 77 від 03 червня 2021 року [PERSON] під час проходження служби у Вінницькому гарнізоні за період з 03 липня 2019 року по 29 березня 2021 рік житловою площею від Міністерства оборони України не забезпечувалась (а.с. 67). Із довідки ТВБВ № 10001/0120 Філії Вінницького обласного управління АТ "Ощадбанк"№ 243 від 14 червня 2024 року слідує, що відомості про використання [PERSON] житлових чеків відсутні, житловий чек не одержував та в списках на приватизацію житла не значився (а.с. 180). Із довідки ТВБВ № 10001/0120 Філії Вінницького обласного управління АТ "Ощадбанк"№ 242 від 14 червня 2024 року слідує, що відомості про використання [PERSON] житлових чеків відсутні, житловий чек не одержувала та в списках на приватизацію житла не значилась (а.с. 181). [PERSON] є учасником бойових дій та з 05 лютого 2016 року перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради, занесений до Єдиного Державного автоматизованого реєстру осіб як учасник бойових дій та має право користуватися пільгами згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (а.с. 68-69). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 27 листопада 2009 року. До складу його сім`ї входять дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-25). У [PERSON] та членів його родини житло у приватній власності відсутнє (а.с. 182-186). Листом від 25 лютого 2016 року № 146 КП "Хмільницька ЖЕК" надано згоду на проведення в квартирі [ADDRESS] газового опалення (а.с. 70). [PERSON] було проведено роботи по встановленню в квартирі газового котла та проведено відповідні роботи (а.с. 71-75). [PERSON] сплачував квартирну плату та комунальні послуги (а.с. 76-134). Встановивши викладені обставини, суд приходить до такого. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. У ст.47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. За правилами ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. У ч. 3 ст. 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно зі ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ч. 4 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (ч.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно з ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. У ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №201/6092/17. У постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року в справі №296/4642/19 (провадження №61-2708св20) вказано, що «у частині десятій статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі №200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18)». Згідно з п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2. Пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Громадянин подає до органів приватизації такі документи: - заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; - копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; - копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); - копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); - довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; - технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; - копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; - документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; - копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); - заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. За малолітніх та неповнолітніх членів сім`ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або опікуни. Згоду на участь у приватизації дітей батьки (усиновлювачі) або опікуни засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі. Форму журналу реєстрації заяв та прийнятих документів наведено у додатку 3. Поряд з цим, до заяви про приватизацію заявник має подати документи, перелік яких визначений пунктом 18 вищевказаного Положення. У п.36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, п.63). Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. Аналіз вищевикладених норм права свідчить про те, що встановлене законом право громадянина на житло, у тому числі і на приватизацію житла гарантується державою і підлягає захисту у разі його порушення. Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі №750/2176/17. Принцип пропорційності у розумінні Європейського суду з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Законність проживання позивача у спірній квартирі з листопада 2006 року доведена під час судового розгляду, зокрема договорами оренди, останнім - від 22 квітня 2017 року та додатковою угодою до нього, з яких слідує, що договір оренди житлового приміщення було продовжено на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану. При цьому відповідач не оспорював законність проживання позивача у спірній квартирі, вимог про усунення перешкод в користуванні житлом протягом усього часу користування позивачем квартирою не заявляв. Квартира [ADDRESS] , на приватизацію якої претендує позивач, належить до об`єктів приватизації, визначених законом. Позивачем подано визначений законом перелік документів для приватизації. Таким чином, позов в частині визнання за позивачем та членами його сім`ї права на приватизацію даної квартири обґрунтований та підлягає задоволенню. При цьому відсутність ордера не спростовує висновків суду щодо права позивача та членів його сім`ї на приватизацію квартири [ADDRESS] та законність його вселення в дане житло і подальшого там проживання. Заперечення відповідача в цій частині прозову спростовані наданими позивачем доказами. Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача вчинити дії, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради від 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної справах «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії» від 09 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії» від 17.12.2004 р., завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» викладено позицію щодо недопустимості суду підміняти собою органи владних повноважень, відповідно до якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» і Положення встановлюють порядок передання квартир у приватну власність, згідно з яким наймач та члени його сім`ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов`язаний у місячний термін із дня одержання заяви прийняти рішення про передання житла у власність, після чого оформити відповідне свідоцтво. Норми вказаних нормативних актів передбачають, що приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються в установлений термін після одержання заяви громадянина. З урахуванням наведеного, з огляду на те, що позивач просить суд зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення, прийняття якого належить до компетенції відповідача, при цьому згідно ч. 2 ст. 264 ЦПК України, суд при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, вимога позову щодо зобов`язання вчинити дії задоволенню не підлягає. Судові витрати підлягають розподілу згідно вимог п. 3 ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved