Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

від імені та в інтересах позивача [PERSON] до суду звернулась її представник адвокат Колесніченко І.В. з позовом до відповідача [PERSON] та просить: визнати об`єктом права спільної сумісної власності позивача і відповідача легковий транспортний засіб HONDA CROSSTOUR, 2013 року випуску, об`єм двигуна 3471 куб. см., № кузову [NUMBER] ; у порядку поділу майна подружжя виділити у власність відповідача легковий транспортний засіб HONDA CROSSTOUR, 2013 року випуску, об`єм двигуна 3471 куб. см., № кузову [NUMBER] , стягнувши на користь позивача грошову компенсацію за її частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя 1/2 ринкової вартості спірного транспортного засобу HONDA CROSSTOUR, 2013 року випуску, об`єм двигуна 3471 куб. см., № кузову [NUMBER] (неподільної речі) в розмірі 302\~420 гривень та, припинивши право спільної сумісної власності подружжя на вказане майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 20.09.2014 між [PERSON] та [PERSON] Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №518. Від шлюбу з сторони у справі мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.07.2022 шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано. У період шлюбу Позивачем та Відповідачем за спільні сімейні грошові кошти було придбане 12.08.2021, але записане на ім`я Відповідача, легковий транспортний засіб HONDA CROSSTOUR, 2013 року випуску, об`єм двигуна 3471 куб. см., № кузову - [NUMBER] . На підставі договору купівлі-продажу (СГ) №7877/21/008672 від 12.08.2021 у ТСЦ МВС №1248 було проведено перереєстрацію транспортного засобу на громадянина [PERSON] . Після розірвання шлюбу між Позивачем та Відповідачем спірний транспортний засіб залишився та знаходиться виключно у щоденному користуванні Відповідача. При цьому Позивач позбавлена можливості як використовувати його самостійно чи спільно з Відповідачем, так і відчужити його, оскільки він знаходиться у Відповідача. Тому позивач просить суд вирішити питання щодо розподілу майна подружжя. Ухвалою суду\~від 08\~травня 2023\~року провадження\~у справі\~було відкрито, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та витребувано докази у справі. 05\~червня 2023\~року представником\~відповідача адвокатом\~Гудимою Т.В.\~через підсистему\~«Електронний суд»\~скеровано відзив\~на позов.\~Представник відповідача\~просить у позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ відмовити в повному обсязі. Ухвалою суду від 26 червня 2023 року призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 08 травня 2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Сілкіної М.В. про поновлення провадження у справі, оскільки за рік експертиза так і не була проведена, а відповідач весь цей час користується спірним авто, тим самим знижуючи його вартість, та перешкоджає у проведенні експертизи. Ухвалою суду від 27 травня 2024 року провадження у справі поновлено. У судовому засіданні представник позивача адвокат Сілкіна М.В. позовні вимоги підтримала частково, не заперечувала щодо стягнення з відповідача на користь позивача компенсації, виходячи з висновку експерта №Д13/04/24 від 22.05.2024. Представник відповідач адвокат Гудима Т.В. позовні вимоги визнала та просила позов в частині стягнення компенсації задовольнити, виходячи з висновку експерта №Д13/04/24 від 22.05.2024. Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та\~ [PERSON] з 20 вересня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2022 року, яке не оскаржене та набрало законної сили 18.08.2022 (а.с. 26 - копія свідоцтва про шлюб, а.с. 27, 28 копія рішення). Є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 34 копія свідоцтва про народження). Відповідно до Договору купівлі-продажу транспортного засобу 7877/21/008672 від 08.08.2021 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 22.09.2021, у період шлюбу, сторони у справі придбали автомобіль HONDA CROSSTOUR, 2013 року випуску, об`єм двигуна 3471 куб. см., № кузову [NUMBER] , державний реєстраційний\~номер [NUMBER] (а.с. 85 копія договору, а.с. 95 копія свідоцтва). Згідно висновку експерта №Д13/04/24 від 22.05.2024 (а.с. 143-163) вартість спірного автомобіля станом на день проведення експертизи 16.04.2024 складає 486\~024,50 грн. У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилами статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). За змістом частин першої, третьої, четвертої статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Пунктами 24 і 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч.4 ст.65 СК). Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Враховуючи, що спірний автомобіль було придбано відповідачем 08 серпня 2021 року за час шлюбу з позивачем, зазначений автомобіль належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Пунктом 22 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №11\~від 21\~грудня 2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» судам роз`яснено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України). За положенням частин першої та другої статті 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. За змістом статті 364\~ЦК України власник, який бажає виділу своєї частки, може вимагати виділу такої частки в натурі, і лише у зв`язку з неможливістю такого виділу або заборони такого виділу відповідно до закону він має право на компенсацію, яку може вимагати на підставі цієї норми права. Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно. У судовому засіданні представник позивача просила, а представник відповідача не заперечувала, щодо стягнення з відповідача на користь позивача вартості 1/2 частини спірного автомобіля, як спільного сумісного майна подружжя, у розмірі 243\~012,25 грн. (відповідно до висновку експерта №Д13/04/24 від 22.05.2024). Доказів того, що виплата компенсації становить для відповідача надмірний тягар та він не спроможний виплатити компенсацію вартості належної позивачу частки у спільному майні, суду не надано, більш того, відповідач згодний виплатити розмір компенсації, виходячи з висновку експерта №Д13/04/24 від 22.05.2024. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, спірне рухоме майно слід визнати спільною сумісною власністю сторін у справі та в порядку спільного майна подружжя стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частку його вартості у розмірі 243\~012,25 грн. Відповідно до ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд при зверненні позивача до суду відстрочив сплату судового збору, враховуючи, що відповідач до початку слухання справи по суті визнав позов, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру у сумі (1\~211,20 грн. * 3) /2 = 1\~816,80 грн. (50%). Інші 50% мають бути віднесені за рахунок держави. Також з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір за подання клопотання про забезпечення позову, сплачений при поданні клопотання про забезпечення позову (а.с. 137), у сумі 605,60 грн.

Outcome: approved