Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

21\~травня 2024\~року представник позивачки звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказує, що 22 квітня 2024 року, позивачка звернулася до нотаріуса, для отримання нотаріальних послуг, який її повідомив, що стосовно неї відкрито виконавче провадження. Того ж дня, оскільки позивачка не була повідомлена щодо винесення стосовно неї рішення суду чи вчинення щодо неї виконавчого напису нотаріуса, та через те що, вона не була повідомлена та обізнана про відкриття виконавчого провадження, з метою встановлення цих даних, позивачкою засобами поштового зв`язку було направлено заяву на приватного виконавця щодо отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та отримання копії виконавчого документу. 17.05.2024 позивачкою отримано відповідь від приватного виконавця Дорошкевич В.Л. датовану 01.05.2024 до якої було долучено постанову про відкриття виконавчого провадження та виконавчий напис. Ознайомившись з якою, вона дізналася, що стосовно неї приватним нотаріусом Гораєм О.С. 08.09.2020 вчинено виконавчий напис нотаріуса який зареєстрований в реєстрі за №33833 відповідно до якого стягнено грошові кошти з позивача на користь ТОВ ФК «АЛАНД» у розмірі 19398,28 грн. Позивачка вважає за необхідне оскаржити виконавчий напис оскільки вважає, що стягнена з неї з виконавчим написом сума є безпідставною та спірною, а саме вчинення виконавчого напису є протиправним та таким, що вчинене всупереч вимог чинного законодавства, яким порушено її законні права та інтереси. Зокрема, по перше, позивачка вказала, що ніколи не проживала та не працювала на території м. Житомир, не має та не мала майна на території м. Житомир, а тому відсутні законні підстави вчиняти виконавчий напис на території Житомирського міського нотаріального округу. По друге, адреса зазначена у виконавчому написі: [ADDRESS] їй не відома, там вона ніколи не була та ніколи не проживала та не мала свого майна, відповідно така адреса є фіктивною. З 2014 року вона зареєстрована та постійно мешкає в [ADDRESS] . Таким чином вона не могла дізнатися про вчинення щодо неї виконавчого напису нотаріуса. Борг, позивачка не визнає в повному обсязі, оскільки, жодних правовідносин, в тому числі. фінансового характеру, вона з відповідачем не має та не мала. Крім того, позивачка ніколи не отримувала жодних позик. Вважає, що надані документи підтверджують протиправний характер дій щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса та наявність всіх законних підстав до визнання виконавчого напису таким, що не підлягає примусовому виконанню. В зв`язку з викладеним прохає визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 33833, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення грошових коштів з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» у розмірі 19398,28 грн, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Л.В., та стягнути з відповідача на її користь судовий збір та витрати на правничу допомогу. Ухвалою судді Глобинського районного суду Полтавської області від 21.05.2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивачки та позивачка не з`явилися. Представник направив до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Треті особи будучи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися, пояснення щодо позову або відзиву, заяви про розгляд справи за їх відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України\~неявка в судове засідання будь-якого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 вересня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович вчинив виконавчий напис №33833 про стягнення з [PERSON] ,\~яка є\~боржником за\~кредитним договором\~003-16529-090813\~від 09.08.2013\~укладеним з\~ПАТ «Дельта\~Банк»,\~правонаступником усіх\~прав та\~обов`язків якого,\~на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 42-К від 06.10.2017 є ТОВ «ФК «Кредит-капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованість за кредитним договором 003-16529-090813 від 09.08.2013. Строк платежу за кредитним договором 003-16529-090813 від 09.08.2013 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 по 17.08.2020. Сума заборгованості 18898,28 грн, яких: 12073,28 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 6825,00 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату в розмірі 500,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 19398,28 грн (а.с.11). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 29 жовтня 2020 відкрито виконавче провадження № 63443302 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованість у розмірі 19398,28 грн. Згідно ч.1 ст.14\~ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 не передбачає можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. При цьому стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме така правова позиція сформульована в постанові ВСУ від 05 липня 2017 року за результатами касаційного перегляду цивільної справи №754/9711/14-ц. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем [PERSON] заперечується безспірність грошових вимог кредитора до боржника. Проаналізувавши надані суду письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що представник позивача довів суду факт вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»\~та всупереч чинній редакції Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «ФК\~«АЛАНД»первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не встановлено, що при винесенні виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Отже, вчинений виконавчий напис приватного нотаріуса необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, з підстав викладених вище. Суд, вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу встановив наступне. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно ч.4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних з наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Судом встановлено, що представником позивача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано цивільно-правовий договір з надання послуг від 17 травня 2024 року про надання професійної правничої (правової) допомоги, укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом Репецьким В.О. Відповідно до Акту виконаних робіт та наданих послуг за цивільно-правовим договором з надання послуг від 17.05.2024, адвокат Репецький В.О. отримав від позивача [PERSON] за надані послуги 5000,00 гривень. Таким чином, зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 гривень. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час розгляду справи, документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 1211,20 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved