Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

До суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Рукшинської сільської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу у них народились двоє дітей, які є не повнолітніми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак [PERSON] після народження дітей після початку?повномасштабних військових дій військовими формуваннями російської федерації на території країни виїхала за кордон, оскільки потрібні були кошти утримувати сім`ю, але повертатись додому не виявила бажання, гроші на утримання дітей не передає їхнім життям не цікавиться. В період часу до розірвання шлюбу, проживаючи окремо від спільних малолітніх дітей відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, як мати не піклується дітьми, не цікавиться про їх фізичний, духовний та моральний розвиток та щодо підготовки їх до самостійного життя. Вказане виражається в тому, що відповідачка взагалі не зустрічається з дітьми на протязі останніх більш ніж 8 місяців, не телефонує, не запитує про їх стан здоров`я, жодного разу за цей час не передала гроші на їх утримання. Під час спілкування по телефону відповідачка повідомила батькам, що вона за кордоном знайшла собі іншого чоловіка з яким проживає і намірів повертатися до України до дітей не має. Такий чином відповідачка умисно самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по вихованню спільних дітей. Враховуючи вище викладене позивач просить суд прийняти рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 29.04.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивача [PERSON] , та його представник [PERSON] , в судовому засіданні просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] , в судовому засіданні не заперечувала щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлено про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 280 ч. 1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, та відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2023 року № 724/1902/23 шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу у них народились двоє дітей, які є не повнолітніми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , серія [NUMBER] . Діти зареєстровані та проживаю разом з батьком за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальних громад, які містяться в матеріалах справи та довідкою від 19.02.2024 року № 54, актом обстеження матеріально-побутових умов, двома актами обстеження матеріально-побутових умов проживання малолітніх дітей від 18.12.2024 року та від 17.02.2024 року. У відповідності до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей, Орган опіки та піклування (комісія з питань захисту прав дитини) Рукшинської сільської ради Дністровського району Чернівецької області, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав, даний висновок затверджений рішенням № 20/04/2024 від 11.03.2024 року виконавчого комітету Рукшинської сільської ради, Дністровського району, Чернівецької області. Згідно заяви, [PERSON] , відповідно до власного волевиявлення, відмовляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] та дає згоду на їх усиновлення чи встановлення опіки над ними заяву зареєстровано в реєстрі за № 160 в присутності приватного нотаріуса Дністровського РНО Чернівецької області Масловською І.Ю. Відповідно до характеристики з Рукшинської сільської ради № 61 від 21.02.2024 року, позивач у справі зарекомендував себе з позитивної сторони, не конфліктний. Алкогольні напої не вживаю, скарг на поведінку не надходило, до виконання батьківських обов`язків відноситься відповідально Згідно довідки № 247 від 21.02.2024 року з КНП «Хотинської багатодрофільної лікарні» Хотинської міської ради позивача на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває. Відповідно до довідка № 16 від 21.02.2024 року з Рукшинської АЗПСМ у позивача захворювань не виявлено і він здоровий. Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України. Так, згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16жовтня 2019 року у цивільній справі № 753/1233/15-ц (провадження №61-12938св19). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Звертаючись з даним позовом до суду позивач посилається на те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Суд вважає, що позивач належним чином не довів про обрання щодо відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, не надав належних та допустимих доказів невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків без поважних причин, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, а також не встановлено чи до відповідачки раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. В силу частини шостої статті 19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд в даному конкретному випадку не погоджується з висновком органу опіки та піклування Рукшинської сільської ради, згідно з яким було визнано за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно дітей [PERSON] , та [PERSON] . Так, у висновку органу опіки та піклування вказано те, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, проте не наведено належних підстав та достатніх аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дітей та не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей. Крім того, тільки заява матері про те, що вона свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і не проти позбавлення її батьківських прав не може бути самостійною підставою для позбавлення її батьківських прав. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Враховуючи встановлені обставини про недоведеність навмисного ухиляння відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, її винної поведінки у цьому чи свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, відповідності позбавлення її батьківських прав істинним інтересам дітей, наданий висновок органу опіки та піклування, відсутність підстав для застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав при не застосуванні до неї попередньо будь-яких інших заходів впливу, підстав для позбавлення її батьківських прав відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України немає, а тому у задоволенні позову слід відмовити, при цьому суд вважає за необхідне попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. Щодо судових витрат. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі відмови від позову на позивача. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed