Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

У жовтні 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.11.2014 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №941639561. 14.07.2017 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір відступлення прав вимоги №20170714, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Відповідно до реєстру боржників (Додатку №1 до договору), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] у сумі 53674,08 грн., з яких: 17955,01 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу; 6510,06 грн.\~сума заборгованості за відсотками; 19918,90 грн.\~сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 9290,11 грн.\~сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права вимоги відповідачка заборгованість не погасила, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №941639561 від 26.11.2014 у сумі 53674,08 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Представник відповідачки надав відзив на позовну заяву, просить застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості за період з 18.12.2014 по 18.09.2015. Також вказує, що пеня була нарахована за період до 20.06.2017, строк позовної давності щодо стягнення якої закінчився 20.07.2018. З позовом кредитор звернувся 16.10.2018, тобто з пропуском строку позовної даності. Також умови п. 4.8 кредитного договору є нікчемними, у зв`язку з чим у стягненні заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) у сумі 19918,90 грн.\~слід відмовити. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подав відповідь на відзив, у якій вказує, що згідно з умовами договору остаточною датою погашення кредиту є 18.11.2018, сторони кредитного договору досягли згоди, що позовна давність становить 50 років, а тому при зверненні з цим позовом до суду строк позовної давності позивач не пропустив. Ухвалою суд від 29.05.2020 було зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 26.09.2022 провадження у справі поновлено. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. Представник [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі відповідачки та її представника. Дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 26.11.2014 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №941639561. Згідно п.3 цього договору до складу його умов входять загальні умови ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особам кредитів. Згідно з п.4 кредитного договору, надання кредиту за цим договором здійснюється на таких умовах: сума та валюта кредиту 18580,22 грн., річна відсоткова ставка 14,99 % річних, строк надання кредиту 48 місяців, порядок надання кредиту перерахування на рахунок позичальника, перерахування на оплату страхових або інших послуг, повернення кредиту щомісячно за графіком платежів (додаток до договору), разова плата за кредит 320,00 грн., щомісячна плата за кредит 3,59% від суми кредиту, що становить 667,03 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань 0,3% від суми прострочення за кожний день. Аналогічні умови зазначені у Додатку до кредитного договору, який містить також графік платежів. Витрати на страхування становлять 2260,22 грн. Платіжним дорученням №152589177 від 26.11.2014 ТОВ «ФК «ЦФР» підтверджується переказ коштів у сумі 16000,00 грн. на рахунок [PERSON] в АТ «ОТП Банк», зазначений нею у заяві від 26.11.2014. Згідно із заявою-дорученням [PERSON] від 26.11.2014 кошти в сумі 2260,22 грн. перераховані на користь ПАТ «СК «ТАС» в рахунок оплати страхового платежу за договором страхування №941639561-С. Згідно із довідкою ТОВ «ФК «ЦФР» №1159188-SG про рух коштів за кредитним договором, станом на 14.07.2017 [PERSON] на погашення кредиту сплатила 2550,00 грн., з яких списано відсотки 590,73 грн., списано щомісячну плату за кредит у сумі 1334,00 грн., списано тіло кредиту 625,21 грн. Станом на 14.07.2017 сума несплаченого боргу становить 35769,82 грн., пеня 9290,11 грн., сума для дострокового погашення становить 53674,08 грн. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 14.07.2017 сума простроченої заборгованості становить 53674,0 грн., з яких: 17955,01 грн. сума заборгованості за кредитом; 6510,06 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками; 19918,90 грн. прострочена плата за управління, 9290,11 грн. сума заборгованості за штрафом/пенею. 14.07.2017 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (ТОВ «ФК «ЦФР») та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20170714, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Відповідно до реєстру боржників (Додатку №1 до договору), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] у сумі 53674,08 грн., з яких: 17955,01 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу; 6510,06 грн.\~сума заборгованості за відсотками; 19918,90 грн.\~сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 9290,11 грн.\~сума заборгованості за пенею. Листами від 21.07.2017 за № 001832300 та № 001832300-1 [PERSON] повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та наявність заборгованості за кредитним договором у сумі 53674,08 грн., з вимогою про дострокове повернення кредиту в повному обсязі в сумі 53674,08 грн. Відповідно до розрахунку ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованість складається із 17955,01грн. - суми заборгованості за основною сумою боргу; 6510,06 грн. сума заборгованості за відсотками; 19918,90 грн. - суми заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 9290,11 грн. - суми заборгованості за пенею. У зв`язку з невиконанням позичальницею умов кредитного договору в жовтні 2018 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 53674,08 грн. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Матеріали справи не містять доказів належного виконання кредитного зобов`язання [PERSON] як на користь первісного кредитора ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», так і на користь позивача. Зі змісту Довідки ТОВ «ФК «ЦФР» №1159188-SG про рух коштів за кредитним договором вбачається, що [PERSON] частково виконувала умови договору та сплачувала кошти на погашення кредиту, повернувши станом на 14.07.2017 2550,00 грн. Згідно з розрахунком позивача та з матеріалами справи, станом на 14.07.2017 на погашення тіла кредиту було сплачено 625,21 грн., а тому заборгованість за тілом кредиту становить 17955,01 грн. Відсотки за користування кредитом (14,99 % річних) нараховані за період з 26.11.2014 по 14.07.2017 відповідно до графіку кредиту, відповідачкою було сплачено відсотки у сумі 590,73 грн., тому заборгованість становить 6510,06 грн. Отже, наявність заборгованості за тілом кредиту у сумі 17955,01 грн. і заборгованості за відсотками у сумі 6510,06 грн., нарахованими за період з 26.11.2014 по 14.07.2017 в межах строку кредитування, підтверджується наданими суду доказами. Позивач також просить стягнути з відповідачки заборгованість за платою за управління кредитом у сумі 19918,90 грн., яка виникла станом на 14.07.2017, правомірність нарахування якої відповідачкою оспорюється. Стаття 626\~ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статті 526, частини 1 статті 530 ЦПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до умов кредитного договору № 941639561 від 26.11.2014, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» надало [PERSON] кредит без обмежень цілі використання, тому особливості регулювання відносин за договором встановлені Законом України «Про захист прав споживачів». Про поширення на ці правовідносини Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» також свідчить пункт 10 кредитного договору, відповідно до якого, підписанням цього договору позичальник засвідчує, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, передбачені ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~та їх зміст, а також: про всі інші умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Підпунктом 4.8 пункту 4 кредитного договору передбачена щомісячна плата за кредитом в розмірі 3,9% від суми кредиту, що становить 667,03,00 грн. У графіку платежів, який є додатком до кредитного договору, встановлена загальна сума щомісячного платежу в розмірі 1182,43 грн. за 47 місяців і 1182,17 грн. за 48-й місяць (всього 56756,38 грн. за 48 місяців). У пункті 6 цього кредитного договору встановлено, що до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять плата за річною відсотковою ставкою, разова плата за кредитом та щомісячна плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів. Разова плата за кредитом справляється за рахунок наданого кредиту, відразу після його надання. У разі укладення позичальником договору страхування або договору про надання інших послуг, пов`язаних з наданням кредиту, позичальник несе відповідно до графіку платежів витрати на надання зазначених послуг, які справляються за рахунок цього кредиту, відразу після його надання. Як встановлено судом, до тіла наданого кредиту включені разова плата за кредитом у сумі 320,00 грн., плата за договором страхування у сумі 2260,22 грн., і згідно з умовами договору позичальник та графіку платежів несе витрати на надання зазначених послуг, що також зазначено у окремо складених і підписаних позичальником заявах. Встановивши в кредитному договорі разову плату за кредитом а також та щомісячну плату за кредитом в розмірі 3,9% від суми кредиту, що становить 667,03 грн. на місяць, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» не зазначило, які саме послуги за вказані платежі надаються відповідачу. Відповідно до абзацу 3 частини 4\~статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (в редакції, яка була чинною на момент укладання кредитного договору) кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на момент укладання кредитного договору) до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на момент укладання кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Тобто, на момент укладення спірного кредитного договору було заборонено встановлювати в договорах про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. У разі встановлення в договорах про надання споживчого кредиту будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів тощо за дії, які не є послугою, то ці умови договору є нікчемними тобто такими, які не потребують окремому визнанню судом таких норм недійсними. Наведені приписи у такій редакції двяли до 10.06.2017, коли набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 по справі №363/1834/17). Всупереч цьому, зазначена у спірному договорі щомісячна плата за кредитом у розмірі 3,9% від суми кредиту, яку у позовній заяві позивач називає платою за управління кредитом, не відноситься до поняття послуга у кредитному договорі. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому, законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (ст. 215 ЦК України). За положеннями ч. 2 ст. 215 ЦК України, правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання утакому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається. Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ст. 216 ЦК України). Таким чином, оспорювана відповідачкою щомісячна плата за кредитом, передбачена підпунктом 4.8 пункту 4 кредитного договору не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» та є нікчемною і не створює юридичних наслідків. З урахуванням цього суд дійшов висновку, що правові підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за платою за управління кредитом у сумі 19918,90 грн. відсутні. Представником відповідачки подано заяву про застосування позовної давності, при вирішенні якої суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 3\~ст. 267 ЦК України\~визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Статтею 257\~ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Як встановлено судом, за умовами договору остаточною датою повернення кредиту було визначено 18.11.2018. Новим кредитором змінено умови кредитного договору, повідомлення про зміну умов кредитного договору та вимогу про дострокове повернення кредиту в повному обсязі в сумі 53674,08 грн. направлено новим кредитором [PERSON] 21.07.2017, згідно з цією вимогою строк виконання зобов`язання за кредитним договором настав на десятий календарний день з дня направлення цього повідомлення, тобто 31.07.2017. З позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду у жовтні 2018 року, тобто в межах загального строку позовної давності. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст.\~258\~ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Позивач просить стягнути заборгованість за пенею за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (0,3% від суми прострочення за кожний день) у розмірі 9290,11 грн. Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У кредитному договорі від 26.11.2014 домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності до 50 років, на що вказує представник позивача у відповіді на відзив, немає. Суд відхиляє аргументи представника позивача, що відповідачка підписанням кредитного договору приєдналася до Загальних Умов ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особам кредитів (в редакції від 25.07.2014), в яких збільшено позовну давність, а отже погодилася на збільшення позовної давності, з огляду на те, що в кредитному договорі і додатку до нього, які були підписані відповідачкою, строку позовної давності не зазначено. У постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, від 1 липня 2015 року міститься висновок про те, що Умови, в яких установлено позовну давність тривалістю із збільшеним строком, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Відповідно до статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналіз цих норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Згідно з розрахунком заборгованості, пеня нараховувалась за період з 19.12.2014 по 18.08.2016, після 18.08.2016 пеня не нараховувалась. Станом на 14.07.2017, тобто на момент відступлення прав вимоги новому кредитору, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» визначив загальну суму заборгованості по пені 9290,11 грн. і саме у такому розмірі заборгованості по пені до ТОВ «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржника. Враховуючи, що згідно з вимогою про дострокове повернення кредиту строк виконання зобов`язання за кредитним договором настав 31.07.2017, з позовом про стягнення пені у сумі 9290,11 грн., яка згідно розрахунку ТОВ «ЄАПБ» нараховувалась кредитором до 18.08.2016, позивач звернувся у жовтні 2018 року, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений річний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог. Враховуючи викладене, позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає задоволенню частково, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню заборгованість за кредитом у сумі 17955,01 грн. та заборгованість за процентами у сумі 6510,06 грн., а всього 24465,07 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст.\~141\~ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню 1388,48 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Outcome: partial