Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

У лютому 2024 року позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що вона у період з 04 серпня 2007 року по 24 грудня 2019 року проживала однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі\~ з відповідачем. В період шлюбу у них народився син [PERSON] , який залишився проживати з нею та перебуває на її повному утриманні. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 липня 2019 року і до 25 березня 2026 року. Вказано, що в порушення свого батьківського обов`язку, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Внаслідок не виконання відповідачем рішення суду за ним утворилась заборгованість станом на 31 грудня 2023 року по виплаті аліментів в сумі 118 369,89 грн. З підстав викладених у позові, позивач просила позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 118 369,89 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання від представника позивача, адвоката Поліщук Ю.Р. надійшла заява, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву відповідач не скористався та не подав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі,\~ який рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 листопада 2019 року було розірвано. Від\~ шлюбу вони мають\~ сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується\~ свідоцтвом про народження. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 листопада 2019 року (справа № 404/4556/19), стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 липня 2019 року до 25 березня 2026 року. На підставі вищевказаного рішення відкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення. Боржник судове рішення у добровільному порядку не виконує і станом на 31 грудня 2023 року заборгованість по сплаті аліментів складає 118 369,89 грн., що підтверджується розрахунком. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача неустойку за несвоєчасну сплату аліментів, у зв`язку із виникненням заборгованості з вини відповідача щодо сплати аліментів. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Статтею 180 СК України, встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1%\~ від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць, також, буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, суд вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. \~\~\~\~\~\~ Виходячи з того, що законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Враховуючи викладене, з урахуванням висновків Верховного Суду, суд вважає, що розрахунок заборгованості по аліментам необхідно здійснити наступним чином: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності у відповідача обставин, які є підставою для можливого зменшення розміру неустойки, і\~ будь які докази, з цього приводу, відповідачем до суду не подавалися, а також з урахуванням обмежень, встановлених ч.1 ст. 196 СК України, суд дійшов до висновку, що підстави для зменшення розміру неустойки відсутні і стягненню підлягає неустойка у розмірі 118 369,89 грн., що відповідає 100 % розміру заборгованості, визначеної державним виконавцем, станом на 31 грудня 2023 року. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 118 369,89 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд здійснює розподіл судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved