Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Стислий виклад позиції та вимоги позивача Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2/4125868 від 27.05.2021, у розмірі 157303,89 гривень та понесених витрат на сплату судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.05.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2/4125868, за яким АТ «Креді Агріколь Банк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 100000 грн, а [PERSON] зобов`язався протягом 72 місяців - з 27.05.2021 до 26.05.2027 повернути кредит та сплатити процентну винагороду щомісячно в розмірі 15.00% річних (фіксована процентна ставка), комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2.35% від суми кредиту. АТ «Креді Агріколь Банк» своє зобов`язання за кредитним договором виконав та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 100000 грн. Відповідач грошові зобов`язання виконував неналежним чином, тому станом на 08.05.2024 у нього виникла заборгованість у розмірі 157303,89 грн. 29.08.2023 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір про відступлення права вимоги №4-2023, до боржника [PERSON] за кредитним договором №2/4125868 від 27.05.2021. 15.09.2023 передача права вимоги за кредитним договором №2/4125868 від 27.05.2021 відбулася до ТОВ «Глобал Спліт» з дати підписання відповідного реєстру прав вимог, згідно з додатку №1 до договору про відступлення права вимоги. 15.09.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» відповідачу направлено повідомлення про те, що відбулося відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023 до ТОВ «Глобал Спліт», яке стало новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] непогашеної кредитної заборгованості згідно кредитного договору №2/4125868, а також повідомлено про необхідність перерахувати кошти в сумі 157303, 89 грн., що відповідає розміру поточних зобовязань за договором. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість, тому ТОВ «Глобал Спліт» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 157303,89 грн, що складається: зі строкової заборгованості 71793,06 грн, простроченої заборгованості 16405,80 грн, нарахованих відсотків 698,24 грн, прострочених відсотків 21406,79 грн, комісії 2350,00 грн, простроченої комісії 44650,00 грн, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 12 червня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи було призначено на 10 годину 30 хвилин 09 липня 2024 року. Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивачем 05.07.2024 через систему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, а також одночасно заявляє, що не заперечує проти прийняття заочного рішення по справі. Копія позовної заяви та доданих до неї документів, ухвалу суду та судову повістку було відправлено за адресою реєстрації відповідачу 12.06.2024 року рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано відповідачем 18.06.2024. Відповідачем відзиву на позовну заяву, а також будь-яких заяв та клопотань суду не подано. До суду не надходило клопотань сторін про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи позицію позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Фактичні обставини встановлені судом Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 27.05.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2/4125868, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 100000 грн, який він зобов`язався протягом 72 місяців повернути та сплатити процентну щомісячну винагороду за користування кредитом у розмірі 15.00 % річних та комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості шомісячно у розмірі 2,35% від суми кредиту. За умовами договору позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту. У разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, відсотками, комісіями згідно умов договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. У разі порушення позичальником без поважних причин своїх зобов`язань, позичальник зобов`язується сплатити банку штраф у розмірі 1% від суми кредиту (п.3.1-3.2 кредитного договору). 29.08.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» уклав з ТОВ «Глобал Спліт» договір про відступлення права вимоги №4-2023. За умовами якого АТ «Креді Агріколь Банк» зобов`язався відступити на користь ТОВ «Глобал Спліт» права вимоги до боржників за кредитними договорами, а ТОВ «Глобал Спліт» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти за плату на умовах, визначених цим договором. АТ «Креді Агріколь Банк» передав ТОВ «Глобал Спліт» право вимоги, яке він мав до [PERSON] за кредитним договором №2/4125868 від 27.05.2021. Дана обставина підтверджується Додатком №1 до договору відступлення права вимоги №4-2023 від 29.08.2023, Реєстр прав вимог №1. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором АТ «Креді Агріколь Банк» повідомило боржника шляхом направлення повідомлення від 15.09.2023. Відповідачем не належним чином виконувались умови кредитного договору №2/4125868 від 27.05.2021, у зв`язку з чим станом на 08.05.2023 його загальна заборгованість перед позивачем становить 157303,89 грн, що складається: зі строкової заборгованості 71793,06 грн; простроченої заборгованості 16405,80 грн; нарахованих відсотків 698,24 грн; прострочених відсотків 21406,79 грн; комісії 2350 грн; простроченої комісії 44650,00 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вказаним кредитним договором в загальній сумі 157303,89 грн та понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. Наданий позивачем розрахунок відповідачем оспорений не був. Правом подати відзив відповідач не скористався. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту статей 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ТОВ "Глобал Спліт" є належним позивачем у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . Відповідно до положень ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Зі змісту ст.1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, що випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Суд, оцінивши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості (строкової та простроченої), а також відсотків (нарахованих та прострочених) обґрунтованими, а розрахунок цих належних до сплати сум доведеним, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] кредитного договору №2/4125868 від 27.05.2021, встановлено факт отримання [PERSON] коштів за договором кредиту та факт їх неповернення у відповідності до умов, вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотків. Розрахунок суми заборгованості та відсотків відповідає умовам кредитного договору, докази зворотного у суду відсутні. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилявся від сплати заборгованості за таким, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №2/4125868 від 27.05.2021 в обсязі строкової заборгованості 71793,06 грн, простроченої заборгованості 16405,80 грн, нарахованих відсотків 698,24 грн та прострочених відсотків 21406,79 грн, що складає загальну суму 110303,89 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості по простроченій комісії в розмірі 44650,00 грн та нарахованій поточній комісії в розмірі 2350,00 грн, суд виходить з такого. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемним. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно зі ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Згідно з ч.3 ст.13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст.3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом ч.3 ст.509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. Такі висновки викладені Верховним Судом в постанові від 07.06.2023 у справі №686/14530/15 (провадження №61-13299св22). Враховуючи те, що відповідачеві встановлено щомісячну плату за послуги Банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку про те, що положення пункту 1.4.2 кредитного договору №2/4125868 від 27.05.2021 є нікчемними. Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченою комісією в розмірі 44650,00 грн та нарахованою поточною комісією в розмірі 2350,00 грн необхідно відмовити з підстав їх необґрунтованості. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються судом частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1696,16 грн, в іншій частині він покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial