Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, у подальшому уточнивши пред`явлені вимоги та коло заінтересованих осіб, в якій просить суд: встановити факт смерті її чоловіка [PERSON] , [INFO] , військовослужбовця ВЧ [NUMBER] , який помер від отримання поранень, не сумісних з життям, у м. Маріуполь Донецької області 02.05.2022 при виконанні бойового завдання під час захисту м. Маріуполь Донецької обл.; допустити негайне виконання судового рішення у справі. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , шлюб між якими було укладено 02.10.1999 та зареєстровано виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Від шлюбу вони мають двох спільних повнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] . Чоловік заявника [PERSON] був військовослужбовцем ВЧ [NUMBER] НГУ та обіймав посаду заступника командира батальйону оперативного призначення з озброєння та техніки. [INFO] [PERSON] загинув під час виконання бойового завдання по стримуванню відсічі збройної агресії російської федерації проти України у м. Маріуполь Донецької обл. Згідно з донесенням, направленим із ВЧ [NUMBER] НГУ від 06.05.2022 №6/11/2/2/3-664 до [INFO] , 06.05.2022 до військової частини надійшла інформація про те, що [PERSON] під час виконання бойового завдання отримав поранення, не сумісне з життям. Характер отриманого поранення невідомий, факт загибелі документально не підтверджений, до лікарні доставлений не був, місцезнаходження тіла не відоме. У ході проведення службового розслідування щодо з`ясування місцезнаходження, життя та стану здоров`я заступника командира батальйону оперативного призначення з озброєння та техніки ВЧ [NUMBER] НГУ [PERSON] було опитано військовослужбовців [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які 02.05.2022 разом з [PERSON] виконували бойове завдання з відсічі збройної агресії російської федерації проти України у м. Маріуполь Донецької обл. Вказані військовослужбовці зазначили, що під час пересування по території заводу «Азовсталь» вони потрапили під ворожий артилерійський та мінометний обстріли, частина військовослужбовців була поранена, інша частина загинули. [PERSON] отримав поранення, не сумісне з життям. Його тіло військовослужбовці захоронили на території заводу «Азовсталь». 30.05.2022 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області стосовно [PERSON] було внесено інформацію до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст.110 КК України. 21.06.2022 Криворізькою спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону кваліфікацію змінено на ч.1 ст.146-1 КК України. Підслідність кримінального провадження визначено за СВ Маріупольського РУП ГУНП у Донецькій області. Тіло загиблого [PERSON] до теперішнього часу перебуває на тимчасово окупованій території м. Маріуполь Донецької обл., тому надати інші документи, що необхідні для державної реєстрації його смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану, заявник не має можливості. Оскільки [PERSON] помер під час виконання бойового завдання на тимчасово окупованій території України та відсутнє лікарське свідоцтво про його смерть, що виключає можливість реєстрації його смерті у позасудовому порядку, тому з метою оформлення факту смерті [PERSON] належним чином, заявник, будучи його дружиною, вимушена звернутися до суду. Встановлення факту його смерті надасть заявникові можливість реалізації права на отримання виплат, оформлення спадщини. Ухвалою суду від 09.07.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначенням до розгляду за правилами окремого провадження. Заявник [PERSON] пред`явлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, про що подала відповідну заяву. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, не заперечували проти задоволення заявлених [PERSON] вимог, про свою участь в судовому засіданні не заявили, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи за їх відсутності. Представники заінтересованих осіб ВЧ [NUMBER] ЦОТО НГУ та відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про свою участь в судовому засіданні не заявили, будучи повідомленими належними чином, причини неявки суду не відомі. Заяв із запереченнями проти заявлених вимог на адресу суду від них не надходило. Інших заяв, клопотань у справі не заявлено. Суд, врахувавши позицію заявника, заінтересованих осіб, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Кривому Розі Дніпропетровської обл., є українцем, громадянство Україна. З 03.04.2014 значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . 02.10.1999 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис №37, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 02.10.1999. Шлюб між подружжям не розірвано. Подружжя має двох синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] був призваний на військову службу 22.12.1997 Довгинцівським РВК Дніпропетровської області. З 27.12.1997 до 25.05.1999 він проходив військову службу у ВЧ [NUMBER] спочатку курсантом, а з 10.06.1998 до 25.05.1999 командиром відділення, звільнений з лав ЗСУ на підставі наказу командира ВЧ від 25.05.1999 за №98. З 27.09.2002 був прийнятий на військову службу за контрактом до ВЧ [NUMBER] ВВ МВС України (ВЧ [NUMBER] Центрального ОТО НГУ), де обіймав різні посади: помічника начальника військового наряду 2 патрульного взводу спеціальної патрульної роти 1 патрульного батальйону (27.09.2002 12.06.2003); техніка-начальника авторемонтної майстерні роти матеріально-технічного забезпечення (12.06.2003 21.01.2004); техніка-начальника авторемонтної майстерні роти бойового та матеріально-технічного забезпечення (21.01.2004 25.11.2004); техніка-начальника авторемонтної майстерні патрульної роти на автомобілях (25.11.2004 17.03.2010); командира 1 патрульного взводу на автомобілях патрульної роти на автомобілях (17.03.2010 18.08.2014); заступника командира патрульної роти на автомобілях з технічної частини (18.08.2014 01.12.2014); заступника командира батальйону бойового забезпечення з озброєння та техніки (01.12.2014 01.11.2018); заступника батальйону оперативного призначення з озброєння та техніки (01.11.2018 26.07.2019); заступника батальйону оперативного призначення з матеріально-технічного забезпечення (26.07.2019 06.04.2021); заступника батальйону оперативного призначення з озброєння та техніки (06.04.2021 06.06.2022); з 06.06.2022 перейшов у розпорядження начальника ЦТУ. Відповідно до наказу командира частини (по стройовій частині) від 26.01.2022 №102, на підставі розпорядження ГУ НГУ від 03.11.2021 №27/2/1/2-1073т-Е, наказу командира ВЧ [NUMBER] ЦОТО НГУ від 09.02.2022 №29 (по стройовій частині), особовий склад ВЧ [NUMBER] було направлено для виконання службово-бойових завдань по стримуванню та відсічі збройної агресії російської федерації проти України у службове відрядження у розпорядження командира ОТУ « [INFO] », включаючи заступника батальйону оперативного призначення з озброєння та техніки ВЧ [NUMBER] НГУ [PERSON] . Із військовослужбовців частини було сформовано ротно-тактичну групу [NUMBER] окремої бригади охорони громадського порядку. Особовий склад групи ніс службу в районі м. Маріуполь Донецької обл. на взводних опорних пунктах та спостережних постах. 02.05.2022 заступник батальйону оперативного призначення з озброєння та техніки ВЧ [NUMBER] ЦТУ НГУ [PERSON] під час виконання службово-бойових завдань з відсічі збройної агресії російської федерації проти України у м. Маріуполь Донецької обл. отримав поранення, не сумісне з життям. З`ясувати місцезнаходження тіла [PERSON] не виявилось можливим у зв`язку з окупацією м. Маріуполь Донецької обл. та знаходженням можливого місця подій під контролем збройних сил російської федерації. 30.05.2022 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за №12022041750000407 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110 КК України, стосовно військовослужбовця ВЧ [NUMBER] [PERSON] , який з 08.02.2022 виконував службово-бойові завдання у м. Маріуполь Донецької обл., та з 30.04.2022 не виходив на зв`язок. Наказом командира ВЧ [NUMBER] ЦОТО НГУ від 08.05.2022 №114 (по стройовій частині) з 08.05.2022 [PERSON] визнано вважати безвісно зниклим під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у м. Маріуполь. Відповідне повідомлення за №42/22 від 31.05.2022 про зникнення безвісті [PERSON] направлено на адресу його дружини [PERSON] керівництвом ТЦК та СП [INFO] . Відомості про [PERSON] як зниклого безвісті внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, дата набуття такого статусу 18.07.2023, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру №20230720-2452 від 20.07.2023. Постановою прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 21.06.2022 у кримінальному провадженні № №12022041750000407 кваліфікацію змінено на ч.1 ст.146-1 КК України. У подальшому, постановою прокурора Донецької обласної прокуратури від 22.08.2022 підслідність кримінального провадження №№12022041750000407 було визначено за СВ Маріупольського РУП ГУНП у Донецькій області. Наказом командира ВЧ [NUMBER] ЦОТО НГУ від 04.03.2024 №212дгп було призначено проведення службового розслідування для з`ясування місцезнаходження, життя та стану здоров`я заступника командира батальйону з озброєння та техніки батальйону оперативного призначення ВЧ [NUMBER] ЦОТО НГУ [PERSON] . У ході проведення службового розслідування було опитано військовослужбовців [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які 02.05.2022 разом з [PERSON] виконували бойове завдання з відсічі збройної агресії російської федерації проти України у м. Маріуполь Донецької обл. Вказані військовослужбовці зазначили, що під час пересування по території заводу «Азовсталь» вони потрапили під ворожий артилерійський та мінометний обстріли, частина військовослужбовців була поранена, інша частина загинули. [PERSON] отримав тяжке осколкове поранення, не сумісне з життям. Під час евакуації з поля бою його військовослужбовці донесли до позиції на території заводу «Азовсталь», де він і помер. Тіло [PERSON] військовослужбовець [PERSON] разом з іншим військовослужбовцем захоронили на території заводу «Азовсталь» біля бункеру «Юпітер». Повідомлення про загибель [PERSON] було передане військовослужбовцем ВЧ [NUMBER] солдатом [PERSON] (донесення від 06.05.2022 №6/11/2/2/3-664). Вказані обставини зазначені у поясненнях опитаних військовослужбовців, які покладені в основу висновку службового розслідування від 18.04.2024 №369дгп. Зважаючи на вищевказані обставини, заявник [PERSON] просила визнати її чоловіка [PERSON] померлим, посилаючись на те, що встановлення факту його смерті у судовому порядку необхідно заявникові задля подальшої реєстрації смерті чоловіка в органах реєстрації актів цивільного стану України та для реалізації соціальних прав членів сім`ї загиблого. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293\~ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Згідно зі ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VІІ (зі змінами та доповненнями), тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. У зв`язку\~з військовою\~агресією Російської\~Федерації проти\~України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022\~в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжено. Станом на момент ухвалення рішення воєнний стан в Україні діє. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в раи?оні проведення воєнних (бои?ових) діи? або які перебувають в тимчасовіи? окупаціі?, оточенні (блокуванні)» (зі змінами та доповненнями), до зазначеного переліку включено територіальну громаду м. Маріуполь Донецької обл. Вказаний факт є загальновідомим та в силу ч.3 ст.82 ЦПК України не потребує доказування. Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за №719/4940 (зі змінами та доповненнями). Як слідує з ч.6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.7 глави 5 розділу III «Правил державної реєстрації актів цивільного стану», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначені підстави для державної реєстрації смерті це документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до приписів «Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть», затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров`я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. Разом з тим, отримати медичний документ встановленого зразка заявник не має можливості, оскільки тіло загиблого [PERSON] знаходиться на території м. Маріуполь Донецької обл., яке наразі перебуває в окупації та зоні ведення бойових дій. Разом з тим, з обсягу наданих суду доказів факт загибелі заступника командира батальйону з озброєння та техніки батальйону оперативного призначення ВЧ [NUMBER] ЦОТО НГУ [PERSON] під час виконання ним бойового завдання в м. Маріуполь Донецької обл. 02.05.2022 є доведеним за обсягом наявних у справі доказів, оцінених судом на їх належність, допустимість та достатність в сукупності. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Як зазначав Верховний Суд у складі у постанові від 05.12.2022 у справі № 490/6057/19-ц, «встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання загиблим статусу жертви міжнародного збройного конфлікту з подальшим отриманням членами сім`ї загиблого допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення членів сім`ї загиблого до міжнародних судів із відповідними вимогами. Таким чином, відсутність медичних документів про смерть військовослужбовця [PERSON] позбавляє заявника як його дружину можливості як встановити факт його смерті, так і оформити відповідні соціальні пільги, реалізувати свої права, передбачені чинним законодавством. Судовий розгляд в даній справі відповідає інтересам заявника, оскільки іншого, крім судового, способу захисту свого права вона не має з огляду на ту обставину, що дослідженими доказами встановлено, що дійсно її чоловік [PERSON] , будучи заступником командира батальйону з озброєння та техніки батальйону оперативного призначення ВЧ [NUMBER] ЦОТО НГУ, загинув під час виконання обов`язку із захисту Батьківщини, проте його тіло після загибелі захоронили інші військовослужбовці на території м. Маріуполь Донецької обл., що наразі перебуває під контролем збройних сил російської федерації, а відтак унеможливлює отримання відповідних документів встановленої форми, які є підставою для реєстрації смерті. Враховуючи, що пред`явлена заявником вимога про встановлення факту смерті [PERSON] є доведеною, тому заявлені вимоги слід задовольнити. З огляду на відсутність лікарського свідоцтва (висновку) про встановлення причини смерті, виданого медичного установою, час та конкретні причини смерті [PERSON] у рішенні суд не визначає, оскільки це виходить за межі його повноважень. Згідно зі ст.14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. На підставі ч.4 ст.317, п.8 ч.1 ст.430 ЦПК рішення суду допустити до негайного виконання. З огляду на звільнення заявника від сплати судового збору за подання даної заяви на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та задоволення заявлених вимог, судові витрати по справі слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved