Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з її рідним братом [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] під час захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації, визнання її членом сім`ї [PERSON] станом на день смерті (загибелі). Свої вимоги мотивує тим, що встановлення цього юридичного факту їй необхідно для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю члена сім`ї, а саме її брата - військовослужбовця на підставі пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20.12.1991 року № 2011-XII, в редакції, яка діяла в період виникнення даних правовідносин (тобто станом на дату загибелі [PERSON] ), а саме для встановлення статусу особи, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі [PERSON] . Заявниця ствердила, є рідною сестрою військовослужбовця військової частини [NUMBER] Збройних Сил України, старшого солдата, призваного по мобілізації, [PERSON] , [INFO] , який загинув під час захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації у с. Курульки Барвінківського району Харківської області. У зв`язку із загибеллю [PERSON] Заявниця, яка є рідною сестрою загиблого, та його членом його сім`ї в розумінні статті 3 Сімейного кодексу України (як особа, яка проживала разом із загиблим, мала спільний побут, взаємні права та обов`язки), звернулася до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги на підставі пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», та статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20.12.1991 року № 2011-XII в редакції, яка діяла в період виникнення даних правовідносин - станом на 18.08.2022 року (дату загибелі [PERSON] ). У відповідності до пункту 4.1 Розділу ІV Наказу Міністерства оборони України № 45 від 25.01.2023 року «Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» заява з необхідними документами була подана Заявницею через [INFO] . Проте на прийомі у [INFO] Заявниці було роз`яснено, про необхідність підтвердження свого статусу особи, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-XII (члена сім`ї або утриманця). Проте заява з документами була прийнята за її наполяганням посадовоми особами [INFO] , та направлена (через [INFO] ) до Міністерства оборони України для розгляду. Крім того, після відкриття провадження у справі Заявниця отримала Витяг з Протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою однразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05.06.2024 року № 16/д, з якого вбачається, що документи [PERSON] , [INFO] , - сестри загиблого військовослужбовця старшого солдата [PERSON] , щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови № 168 від 28.02.2022 року повернуті на допрацювання, оскільки Заявниця до своєї заяви не надала документів, які б відповідно до Сімейного кодексу України підтверджували, що Заявниця (сестра) була членом сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] (зокрема, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення - про спільне проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків). Отже, для отримання одноразової грошової допомоги Заявниці необхідно встановити факт спільного проживання, спільного побуту, наявності прав та обов`язків членів сім`ї з [PERSON] станом на дату його смерті, що зробити у позасудовому порядку не вбачається можливим. Тому Заявниця змушена звернутися до суду для встановлення цього юридичного факту. Заявниця ствердила, що з самого народження вона проживала з братом [PERSON] , ще однією сестрою [PERSON] [INFO] , батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] у будинку по [ADDRESS] . Сестра [PERSON] у 1992 році вийшла заміж та переїхала на постійне місце проживання у будинок за адресою: [ADDRESS] , де фактично проживає і на даний час. Між Заявницею та братом [PERSON] завжди були дружні та теплі відносини, які збереглися до самої загибелі брата. Заявниця як старша сестра з дитинства завжди опікувалася молодшим братом, між ними завжди було порозуміння, багато часу вони проводили разом, як в дитинстві, так і в дорослому віці. У 1996 році помер їх батько [PERSON] . У 2001 році Заявниця уклала шлюб із [PERSON] , змінивши прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », та переїхала проживати разом із своїм чоловіком до будинку за адресою: [ADDRESS] . У 2002 році від даного шлюбу у Заявниці народилася донька [PERSON] , яка на даний час є повнолітньою особою. У 2006 році Заявниця зареєструвала свою адресу у [ADDRESS] . Весь цей час Заявниця підтримувала дружні відносини з братом [PERSON] та матір`ю [PERSON] , враховуючи близьку відстань між населеними пунктами, регулярно приїздила до них та допомагала сім`ї по господарству. У 2013 році померла матір [PERSON] . Водночас, починаючи з 2011 року відносини Заявниці з її чоловіком суттєво погіршилися, а з 2017 року Заявниця повністю припинила фактичні шлюбні відносини з останнім, проте офіційно їх шлюб розірваний не був. Кілька років після припинення шлюбних відносин, Заявниця підтримувала з [PERSON] спілкування лише щодо виховання їх спільної доньки [PERSON] , а з моменту досягнення нею повноліття у 2020 році, спілкування з [PERSON] припинилося повністю. При цьому у 2017 році Заявниця повернулася на постійне місце проживання до будинку по [ADDRESS] . Її брат [PERSON] з радістю прийняв сестру, оскільки з дитинства дуже її любив. До того ж, за цей час він не створив власної сім`ї, дітей не мав, і дуже радів тому факту, що тепер сестра буде брати участь у його житті, і вони разом вестимуть господарство. З того часу Заявниця спільно проживала разом з братом [PERSON] як одна сім`я у будинку по [ADDRESS] до його загибелі [INFO] . Вони вели спільне господарство, утримували домашню худобу, спільно брали участь у польових роботах, вирощували урожай, мали спільний бюджет, витрати, як члени сім`ї турбувалися один про одного. Після загибелі брата, оскільки Заявниця не підтримує реальних сімейних відносин із своїм чоловіком, у червні 2024 року, вона переїхала на постійне місце проживання до м. Чуднів Житомирської області для влаштування свого особистого життя та зареєструвала там своє місце проживання. Ухвалою суду від 01 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Заявниця [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, її представник - адвокат Свірська Олена Олександрівна подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без участі Заявника, викладені у заяві вимоги підтримала. Заінтересована особа - [INFO] не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, відзиву на заяву не подала, будь-яких заяв чи клопотань до суду від заінтересованої особи не надходило. Про дату, час та місце розгляду справи заінтересована особа повідомлена належним чином, що підтверджено зворотнім поштовим повідомленням. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] (прізвище при народженні « [PERSON] ») народилася [INFO] в с. Українка Малинського району Житомирської області та є рідною сестрою [PERSON] , який народився [INFO] в с. Українка Малинського району Житомирської області, що підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 09.06.1978 року (а.с._23), Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 13.04.1974 року (а.с. 22). Батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] . Окрім брата [PERSON] , [PERSON] має рідну сестру [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.01.1972 року (а.с.24). 18 серпня 2022 року під час захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації у с. Курульки Барвінківського району Харківської області військовослужбовець військової частини [NUMBER] Збройних Сил України, старший солдат, призваний по мобілізації, [PERSON] загинув, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.12.2022 року, виданим Малинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 18). Причиною смерті [PERSON] стало «розтрощення тулубу та правої нижньої кінцівки. Вибухова травма, ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків», що підтверджується Довідкою про причини смерті № 1949/НЕ від 28.12.2022 року (а.с. 19). Наказом командира [NUMBER] окремої механізованої бригади (по особовому складу) № 53-РС від 08.03.2023 року старшого солдата [PERSON] виключено із списків особового складу військової частини; визначено, що смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 20). Як вбачається з Витягу з Протоколу № 1308 від 19.04.2023 року 11 Регіональної військово-лікарської комісії щодо [PERSON] , «травма та причина смерті, Так, пов`язана із захистом Батьківщини» (а.с. 21). Як вбачається з Витягу з Протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою однразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05.06.2024 року № 16/д, документи [PERSON] , [INFO] , - сестри загиблого військовослужбовця старшого солдата [PERSON] , щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови № 168 від 28.02.2022 року, повернуті на допрацювання, оскільки Заявниця до своєї заяви не надала документів, які б відповідно до Сімейного кодексу України підтверджували, що Заявниця (сестра) була членом сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] (зокрема, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення - про спільне проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків). З огляду на наведене суд приходить до висновку, що Заявниця не має іншої можливості підтвердити той факт, що вона та її брат, який загинув, були членами сім`ї, в іншому порядку, аніж шляхом звернення до суду із заявою про встановлення цього юридичного факту. При цьому встановлення цього факту породжує юридичні наслідки для Заявниці, оскільки з таким фактом законодавство пов`язує можливість реалізації її прав на призначення одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. Як вбачається з Довідки № 294 від 19.12.2022 року, виданої Старостою Українківського старостинського округу Малинської міської ради, Заявниця з народження проживала з братом [PERSON] , сестрою [PERSON] та батьками [PERSON] , [PERSON] у будинку по [ADDRESS] (а.с.25). Згідно з відомостями, зазначеними у Довідці № 294 від 19.12.2022 року [PERSON] у 1992 році вийшла заміж, змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] », та переїхала на постійне місце проживання у будинок за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.05.1996 року, у 1996 році помер батько Заявниці [PERSON] (а.с. 29). Як вбачається із Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 10.11.2001 року, у 2001 році Заявниця уклала шлюб із [PERSON] , змінивши прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 26). У 2002 році від даного шлюбу у Заявниці народилася донька [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.06.2002 року (а.с.27), яка станом на дату загибелі [PERSON] є повнолітньою особою. У 2006 році Заявниця зареєструвала свою адресу у [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою у паспорті Заявниці (а.с.15). Як вбачається із Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.08.2013 року, у 2013 році померла матір Заявниці - [PERSON] (а.с.28). Як вбачається з Акту № 3 від 17.01.2024 року, складеного відповідними посадовими особами Малинської міської ради, [PERSON] , який помер [INFO] (актовий запис № 764 від 29.12.2022 року, свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] від 29.12.2022 року), дійсно з народження і до моменту смерті був зареєстрований та проживав в житловому будинку по [ADDRESS] разом із своєю сестрою - [PERSON] та вели спільне господарство; також зазначено, що [PERSON] не перебував у цивільному шлюбі, позашлюбних дітей не мав (а.с.30). Як вбачається з Довідки № 24 від 19.01.2024 року, [PERSON] , [INFO] , на день смерті (помер [INFO] , актовий запис № 764 від 29.12.2022 року) був зареєстрований та проживав в житловому будинку по [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за даною адресою проживала сестра [PERSON] , [INFO] (а.с.31). Як вбачається з Довідки № 14/01-16 від 11.01.2023 року, виданої приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Гальченко Т.Г., одним із спадкоємців щодо майна померлого [PERSON] , [INFO] , згідно із спадковою справою № 4/2023 від 11.01.2023 року, є його сестра [PERSON] , [INFO] (а.с.32). Як вбачається з Договору про розподіл спадкового майна від 15.03.2017 року, укладеного між спадкоємцями [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , до [PERSON] в порядку спадкування перейшов житловий будинок за [ADDRESS] , та розташована під ним земельна ділянка (а.с.33-35). Як вбачається з квитанцій ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» (Малинська ЦОК), особовий рахунок № [NUMBER] по Договору про постачання електричної енергії був оформлений на [PERSON] (а.с. 36-37). При цьому оплату комунальних послуг за електроенергію за вказаною адресою здійснювала Заявниця. Як бачається з квитанцій про оплату за електроенергію в період 2020 - 2022 р.р. з банківської карти Заявниці у АТ «КБ «Приватбанк» на користь «Малинський район ЖОЕК» здійснювалися платежі з призначенням платежу «за енергопостачання від [PERSON] , [ADDRESS] » (а.с. 38-40, 43-49). З фіскальних чеків АТ «КБ «Приватбанк» також вбачається, що в період 2020-2022 р.р. Заявниця регулярно здійснювала платежі на користь оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» з призначенням платежу «оплата за мобільний зв`язок № тел. [NUMBER] », який до дати загибелі належав [PERSON] (а.с. 41-42). Грошове забезпечення [PERSON] надходило від військової частини [NUMBER] безпосередньо на банківський рахунок Заявниці, що підтверджується банківськими виписками АТ «КБ «Приватбанк» про рух коштів по рахунку [PERSON] № [NUMBER] . З банківських виписок, зокрема, вбачається, що на вказаний рахунок Заявниці в період з березня 2022 року по вересень 2022 року надходили грошові кошти від військової частини [NUMBER] з призначенням «заробітна плата», а саме: 19575,17 грн. - 24.03.2022 року; 115 251,61 грн. - 11.04.2022 року; 17652,30 грн. - 16.04.2022 року; 14904,18 грн. - 12.05.2022 року; 98 500,00 грн. - 17.05.2022 року; 14 151,90 грн. - 13.06.2022 року; 14 254,54 грн.; 21.07.2022 року; 29 550,00 грн. - 26.07.2022 року; 43 668,33 грн. - 30.07.2022 року; 14 302,59 грн. - 22.08.2022 року; 14 586,46 грн. - 13.09.2022 року (а.с. 50-51). Як вбачається з Наказу командира [NUMBER] окремої механізованої бригади (по особовому складу) № 53-РС від 08.03.2023 року Заявниця зазначена як член сім`ї [PERSON] (а.с. 20). Сповіщення про загибель [PERSON] від 29.12.2022 року № 2920/1, видане 3-м відділом [INFO] саме Заявниці, а не будь-якій іншій особі. При цьому у Сповіщенні про загибель від 29.12.2022 року № 2920/1 у графі «адреса» зазачено «Житомирська область, Коростенський район, с. Українка» (а.с. 52). Як вбачається з Довідки № 4072 від 24.03.2023 року, виданої військовою частиною [NUMBER] для членів сім`ї осіб, які приймали безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів національної безпеки та оборони, у графі «ПІБ члена сім`ї особи, яка загинула» зазначана [PERSON] (а.с.53). Відповідно до відомостей, вказаних у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання № 00038005068 від 29.12.2022 року, поховання [PERSON] здійснила Заявниця (а.с.54). Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.08.2022 року, Заявницю визнано потерпілою особою у кримінальному провадженні № 12022041030001540 від 31.08.2022 року за фактом зникнення безвісти [PERSON] (а.с.55). При цьому Постанова від 12.12.2022 року про встановлення трупа особи [PERSON] , видана органом досудового розслідування Заявниці (а.с.56). Як вбачається з Витягу з Реєстру територіальної громади № 2024/007574157 від 27.06.2024 року, в червні 2024 року Заявниця переїхала на постійне місце проживання до м. Чуднів Житомирської області (а.с.17). Таким чином наведені Заявницею обставини щодо факту її спільного проживання з братом [PERSON] однією сім`єю станом на дату його загибелі у будинку по [ADDRESS] , наявності у них спільного бюджету, ведення спільного господарства, наявності взаємних прав та обов`язків знайшли своє підтвердження дослідженими судом доказами під час судового розгляду справи. Стосовно тієї обставини, що станом на дату загибелі [PERSON] місце проживання Заявниці було зареєстровано за іншою адресою у - м. Малин Житомирської області, суд звертає увагу на правовий висновок, сформований у Постанові Верховного Суду від 06.04.2021 року у справі № 504/4387/16-ц, провадження № 61-6299св20, в якому зазначено наступне: «Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. «Відповідно до частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Таким чином, положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від зареєстрованого місця її проживання. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом». З огляду на наведене суд констатує, що факт реєстрації місця проживання Заявниці за іншою адресою не має правового значення з урахуванням того, що обставина фактичного проживання Заявниці у будинку по [ADDRESS] станом на дату загибелі [PERSON] , підтверджена належними та допустимими доказами. Розглядаючи вимоги заяви, суд застосовує до даних правовідносин такі положення законодавства України. Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни. Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 2011-XII дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті. Частиною першою статті 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Тобто, вищевказаний Закон пов`язує право на отримання одноразової допомоги з настанням певних обставин, а саме: у разі загибелі, у разі встановлення інвалідності, у разі встановлення ступеня втрати працездатності. Відповідно до частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, відповідно до пункту 1 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Частиною 3 статті 16-2 Закону № 2011-XII передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України. На виконання частини 3 статті 16-2 Закону № 2011-XII Постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», якою визначаються умови виплати одноразової грошової допомоги в період дії воєнного стану. Як вбачається з правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2021 року № 750/10356/16-а «…дата смерті військовослужбовця є визначальною обставиною для визначення дати виникнення у відповідних осіб права на отримання одноразової грошової допомоги та, відповідно, розміру для її нарахування». Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що діяла на період виникнення правовідносин, тобто станом на дату загибелі [PERSON] - 18.08.2022 року) визначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Так, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. Важливе правове значення в контексті визначення поняття «сім`я», «член сім`ї» становить Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 пунктом 6 мотивувальної частини якої встановлено, що до кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Конституційний суд також зазначив, що членами сім`ї, є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 31.03.2020 у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19). При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно врахувати ознаки, визначенні у понятті домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року із змінами та доповненнями, згідно якої домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. З огляду на наведені вище приписи законодавства, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, які підтверджують спільне проживання заявниці та її загиблого брата [PERSON] , наявність спільного побуту, взаємних прав та обов`язків суд приходить до висновку про обгрунтованість вимоги Заявниці про визнання її членом сім`ї брата [PERSON] станом на день його смерті. За змістом ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із вимогами ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 справи про встановлення юридичних фактів підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. Згідно з ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З огляду на це судові витрати суд відносить на рахунок Заявниці.

Outcome: approved