Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 42 797,25 грн., стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період 01.01.2024 р. по 19.02.2024 р у розмірі 640 грн.75 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2020 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина . Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем та знаходиться на їх утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 року , яке постановою Харківського апеляційного суду від 15.09.2022 року залишено без змін, з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] 17.03.2020, у твердій грошові сумі у розмірі 1006,50 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 15.06.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Вона звернулась до виконавця з проханням здійснити розрахунок із сплати аліментів, та поштою отримала розрахунок, де розмір заборгованості станом на 07.02.2024 року становить 42797,25 грн., на цю ж дату з розрахунку-таблиці визначено, що відповідач з січня 2024 року не сплачує аліменти на дитину. Станом на 07.02.2024 року, розмір заборгованості складає 42 797,25 грн. Також, позивач вважає, що з 01.01.2024 року по 19.02.2024 року у позивача, як у отримувача аліментів виникло право на стягнення з відповідача пені, за несвоєчасну сплату аліментів, яка складає 640,75 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.11.2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено у судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. 22.01.2024\~року від\~відповідача надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~відповідач просив\~у задоволенні\~позову відмовити,\~посилаючись на\~те,\~що після\~розірвання шлюбу\~позивач звернулась\~до суд\~із позовом\~про стягнення\~аліментів та\~утримання себе\~та дитини. За рішенням суду Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 р. з нього стягнуто аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15 червня 2020 року та до досягнення віку трьох років дитиною [PERSON] . З даним рішенням не погодилась сама позивачка і звернулась до Харківського апеляційного суду з апеляційною скаргою. За результатами розгляду від 15.09.2022 року апеляційна скарга була залишена без задоволення, а рішення суду Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 р. залишено без змін, тобто з 15.09.2022 року набрало законної сили. Також позивач знову подала до суду позов 18 березня 2023 року про стягнення з відповідача заборгованості по виплаті аліментів у розмірі 61 243,75 грн, пені за прострочення сплати аліментів за період з 15.02.2023 року по 17.03.2023 року у розмірі 625,50 грн., позивач надавала розрахунки Салтівського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, він мав комунікацію з державним виконавцем і не заперечував проти сплати аліментів, але виконавець Демченко Ю.І. помилилася у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, а коли він перерахував її розрахунки у нього вийшла сума менше , потім згідно його заяви виконавче провадження передали до Довжанського відділу ДВС у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за адресою місця проживання та були перераховані. Зараз позивач знову звертається до суду з тим самим предметом та з тих самих підстав, тому вважає, що позивач зловживає своїми процесуальними правами. Після розірвання шлюбу він надавав грошові кошти на утримання дитини, але позивачу було їх недостатньо. Він поїхав до батьків у Луганську область, але через хворобу батьків, він був вимушений там залишитись. На даний час він знаходиться на окупованій території, а рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 року набрало законної сили в той час, коли вже була воєнна агресія з боку російської федерації. Весь час він не мав змоги працювати, крім цього були перебої зі зв`язком, з інтернет зв`язком, банки не працювали, а тому у нього не було можливості сплачувати аліменти. Поштового сполучення з окупованою територією немає, позивач про це знає, проте раніше , коли відповідач мав намір і ще міг виплачувати аліменти, він неодноразово намагався дізнатися розрахунковий рахунок, або номер банківської картки, на яку він міг переводити грошові кошти в рахунок аліментів , але позивач відмовилася надати ці відомості. В теперішній час він веде комунікацію стосовно ВП № 73506886 з державним виконавцем Луганського ВДВС у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції і намагається владнати питання по сплаті аліментів шляхом найскорішої виплати. 05.02.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивача зазначає, що відповідачем у відзові не приведено жодних доводів, які спростували предмет спору. В судове засідання позивач не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, надав відзив та заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2020 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Відповідно до\~рішення \~ Комінтернівського\~районного суду\~м.\~Харкова \~від 26.10.2021\~року,\~яке \~постановою Харківського\~ апеляційного\~суду \~від 15.09.2022\~ року\~ залишено\~ без\~змін,\~ з\~ [PERSON] \~на користь\~позивача стягнуті\~ аліменти\~ на\~утримання \~неповнолітнього сина\~ [PERSON] \~ [INFO] ,\~ у\~твердій грошові\~ \~сумі \~у \~розмірі 1006,50\~грн.,\~але \~не менше\~ \~50%\~ прожиткового\~мінімуму \~для \~дитини відповідного\~віку,\~починаючи з\~15.06.2020\~ року\~та \~до досягнення\~ дитиною\~повноліття. Також з [PERSON] , на користь позивача стягнуті ,\~аліменти на\~її\~утримання у\~розмірі\~ 1/6\~частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15\~червня\~2020\~року та до\~досягнення\~\~віку \~трьох\~років\~дитиною -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Згідно розрахунку Довжанського відділу державної виконавчої служби у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заборгованість [PERSON] за виконавчим провадженням № 70957709 станом на 07.02.2024 року складає 42 797,25 грн. Відповідно достатті 51\~Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з частинами першою, другою статті 196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першоюстатті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня)це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до ч. 1ст.196СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Як роз`яснено у п. 22постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р.№ 3 передбачена ст.196СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У ст.196СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), яка відповідно до ч. 4ст.263ЦПК України\~враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до ч.1\~ст.89ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно наданого позивачкою розрахунку неустойка(пеня) за несплату аліментів за період з 01.01.2024 року по 19.02.2024 року складає 640,75 грн. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2024 року по 19.02.2024 року складає 640,75 грн. У відзиві відповідач зазначив, що позивач вже зверталась до суду з аналогічним позовом та просила стягнути з нього заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 67245,25 грн. Рішенням Комінтернівського суду м. Харкова від 14.06.2023 року у задоволенні даної позовної вимоги відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду від 26.09.2023 року рішення суду залишено без змін. Вважає, що за вказаними позовними вимогами вже був вирішений спір. У даній справі позивач просить стягнути заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 42 797,25 грн., а тому предмет позову є інший. На підставі викладеного, щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.4 ст.194СК України\~заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому\~статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] по виконавчому провадженню № 70957709 станом на 07.02.2024 року має заборгованість у розмірі 42 797,25 грн Статтею 195 СК України\~встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] по виконавчому провадженню № 70957709 станом на 07.02.2024 року має заборгованість у розмірі 42 797,25 грн Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved