Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія» про стягнення 3% інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», який було перейменовано на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», та [PERSON] 27 березня 2008 року було укладено кредитний договір № 014/146397/3172/74 про надання останньому кредиту у розмірі 88875,00 доларів США зі строком повернення до 27.03.2026 зі сплатою відсотків у розмірі 14,25 % річних. 22 травня 2013 року Апеляційним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення по цивільній справі №401/11526/12, яким стягнуто заборгованість за кредитним договором №014/146397/3172/74 від 27.03.2008 в сумі 63407,96 дол. США та судові витрати. 26.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ» уклали Договір про відступлення прав вимоги №26-01/23, за яким, право вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за кредитним договором №014/146397/3172/74. 19.02.2023 було укладено договір відступлення вимоги №19-05/23 відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ» відступило на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за кредитним договором №014/146397/3172/74. На сьогоднішній день відповідачами рішення судів по справі № 401/11526/12 не виконано. Загальна сума 3 % річних, понесених ТОВ «ДЕБТ ФОРС» унаслідок прострочення відповідачами сплати заборгованості визначеної рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2013 року по справі № 401/11526/12 згідно з розрахунком складає 1556,87 доларів США, що за курсом НБУ на адату подачі позову складає 61759,16 грн. За вказаних обставин, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» суму 3 % річних в розмірі 1556,87 грн.; суму сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн.; витрати на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн. Ухвалою суду від 31 травня 2024 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Крім того, відповідач [PERSON] під особистий розпис у приміщенні суду отримав копію позовної халяви та ухвалу про відкриття провадження 07.06.2024 (а.с.51). Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Відповідач ТОВ «Правильна компанія» повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за місцезнаходженням юридичної особи. Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано. Кореспонденція повернута на адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 , постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 травня 2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Оскільки відповідачі у встановлений судом строк не надали до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», який було перейменовано на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», та [PERSON] 27 березня 2008 року було укладено кредитний договір № 014/146397/3172/74 про надання останньому кредиту у розмірі 88875,00 доларів США зі строком повернення до 27.03.2026 та сплатою відсотків у розмірі 14,25 % річних. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2013 року ухвалено позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Дніпропетровської обласної дирекції до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія» про стягнення заборгованості задовольнити частково. Стягнути солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія» на користь позивача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Дніпропетровської обласної дирекції - заборгованість за кредитним договором №014/146397/3172/74 від 27.03.2008 року в сумі 61 512.24 дол. США що становить 491 667.33 гривень, яка складається: 57 358.13 дол. США непогашена сума кредиту, що дорівнює 458 463.53 гривень; 4 154.11 дол. США несплачені проценти, що дорівнює 33 203.80 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь позивача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Дніпропетровської обласної дирекції - пеню за кредитним договором №014/146397/3172/74 від 27.03.2008 року в сумі 1 895.72 дол. США, що дорівнює 15 152.50 гривень. Стягнути солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія» на користь позивача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Дніпропетровської обласної дирекції судовий збір в сумі 3 219.00 гривень. В задоволенні іншої частини позову відмовити. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Дніпропетровської обласної дирекції де третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія» про визнання кредитного договору недійсним, визнання недійсним договору про заставу цінних паперів, відшкодування збитків - відмовити. Рішенням Колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області\~від 22 травня 2013 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2013 року в частині солідарного стягнення судового збору змінено та ухвалено стягнути з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір по 1609,50 грн. з кожного. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2013 року від 22 травня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», де заінтересовані особи\~Публічне акціонерне товариство «Райфайзен Банк Аваль», [PERSON] , ТОВ «Правильна компанія», про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Дніпропетровської обласної дирекції\~до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія»\~про стягнення заборгованості задоволено. Замінено стягувача\~Публічне акціонерне товариство «Райфайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у виконанні рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2013 року по цивільній справі №401/11526/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Дніпропетровської обласної дирекції до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія» про стягнення заборгованості. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2020 року у \~задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа на виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Дніпропетровської обласної дирекції,\~до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія»\~про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Дніпропетровської обласної дирекції, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія», про визнання кредитного договору недійсним, визнання недійсним договору про заставу цінних паперів, відшкодування збитків, відмовлено. 26.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ» уклали Договір про відступлення прав вимоги №26-01/23, за яким право вимоги за кредитним договором №014/146397/3172/74 перейшло до ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ». 19.02.2023 було укладено договір відступлення вимоги №19-05/23 відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ» відступило на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за кредитним договором №014/146397/3172/74. Судом також встановлено, що рішення суду до тепер не виконане. Згідно із частиною першою, другою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно із частиною другою\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. За розрахунком позивача у відповідності до вимог ст.625 ЦК України станом на 30.04.2024 нараховано 3 % річних в розмірі 1556,78 дол. США (що за курсом НБУ на дату подачі позову складає 61759,16 грн.). За встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову у цій частині. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини 1-2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачів понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 13000 грн. та 3028 грн. сплаченого судового збору за поданням даного позову. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір №25/04-23 про надання правничої допомоги від 25.04.2023, укладений між Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС»; акт приймання-передачі наданих послуг від 08.05.2024, відповідно до якого 1 годину витрачено на надання усної консультації з вивченням документів, що коштує 1500 грн. 00 коп., 1 годину витрачено на надання письмової консультації по судовому рішенню по справі №401/11526/12, що коштує 1500 грн., 2 годин витрачено для складання позовної заяви, що коштує 6000 грн. 00 коп., 2 години витрачено на формування додатків до позовної заяви, зібрання та передачу справи замовнику, що коштує 4000,00 грн., а всього 13000 грн. Суд враховує, що складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, справа розглядається у спрощеному провадженні, тобто, надання правничої допомоги ТОВ «ДЕБТ ФОРС» адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» в даній справі зводилося до складання позовної заяви. Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідачів на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» до 6000, 00 грн. У відповідності до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 3028,00 грн. судового збору.

Outcome: partial