Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 грудня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1308. Підставою для розірвання шлюбу позивачка вказала, що на грунті сімейно-побутових проблем, діаметрально-протилежних поглядів на життя між ними розвинулись неприязні відносини, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між ними припинилися з 2019 року, вони не проживають разом як чоловік та дружина, не ведуть спільного господарства, живуть за різними адресами, мають різні бюджети, а також не підтримують шлюбних відносин. У шлюбі у них народилося двоє дітей, які проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач протягом усього часу, починаючи з 2019 року, дітей не навідував жодного разу, їх життям і вихованням не цікавився. За таких обставин, позивачка вважає, що збереження сім`ї, примирення та подальше спільне проживання між ними неможливе і просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, не надаючи їм строк на примирення. У судове засідання сторони не викликалися. Відзиву на позов від відповідача не надійшло, а отже він не скористався своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Так,\~як встановлено\~в судовому\~засіданні і\~вбачається з\~матеріалів справи,\~а саме\~із свідоцтва\~про шлюб\~серії [NUMBER] \~від 26.12.2012\~року,\~сторони перебувають\~в зареєстрованому\~шлюбі з\~26\~грудня 2012 року. А згідно з копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 21.05.2013 року, серії [NUMBER] від 26.03.2019 року, відповідно, від даного шлюбу сторони мають спільних малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] ,\~та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою. Враховуючи, що сторони не проживають разом тривалий проміжок часу, проживають окремо один від одного та не відновлюють сімейних відносин, не згідні на примирення, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та те, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, а тому позов слід задовольнити. Після розірвання шлюбу суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто " [PERSON] ", за її клопотанням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сплачений нею судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного, ст.105, 110,112, 113 СК України,

Outcome: approved