Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] 19.03.2024 звернулась до суду з позовом у якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що вони з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 27.12.2022 шлюб між сторонами розірвано. Крім того вказаним рішенням суду з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей. Позивачка [PERSON] вказує, що у них з відповідачем [PERSON] шлюбні стосунки фактично припинилися значно раніше, аніж судом ухвалено згадане вище рішення. З народженням доньки [PERSON] відповідач почав ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своїх дітей, життям та поведінкою дітей не цікавиться, спроб встановити з дітьми будь-який контакт не намагається і на даний час. На сьогоднішній день діти не знають свого біологічного батька та не мають до нього жодних почуттів, так як його не бачили. Відповідач матеріально дітей не забезпечував не забезпечує, за час винесення рішення про стягнення аліментів, станом на 01.01.2024 має заборгованість по сплаті таких у розмірі 67 827 грн. 32 коп. Разом з тим, відповідач [PERSON] постійно вчиняв відносно позивачки насильство, як наслідок 17.09.2022 вироком суду був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Позивачка зазначає, що на даний час, як їй відомо, відповідач [PERSON] перебуває у розшуку по кримінальному провадженню за крадіжку. Вказані обставини у своїй сукупності і стали підставою для її звернення до суду. 20.03.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 09.05.2024 закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позові. При цьому вказала, що вона на даний час проживає разом зі своїми батьками та двома малолітніми дітьми. З відповідачем не проживає разом з 2021 року. На даний час дочка [PERSON] ходить до садочку, а син [PERSON] ходить в 4 клас. Відповідач [PERSON] , аліменти на утримання малолітніх дітей не сплачує. Настільки їй відомо, відповідач [PERSON] виїхав в Азейбарджан . Крім того, позивачка вказала, що за час спільного проживання відповідач до неї неодноразово застосовував силу та вживав наркотики, був неодноразово судимий. Просить позбавити його батьківських прав, оскільки він ніколи не утримував дітей, їх не виховував та не піклувався про них. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області в судовому засіданні вказала, що про сім`ю позивачки органу опіки відомо нічого не було, оскільки вони проживали у м.Полтаві, а зараз у с. Петренки. Позивачці [PERSON] у вихованні та утриманні дітей допомагає її батько. Самого ж відповідача бачили у с. Байраці ще у 2020 або ж у 2021 році, останній аліментів на утримання дітей не сплачує, їх життям не цікавиться та проживає за кордоном. З огляду на вказані обставини представник органу опіки та піклування вважає доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей. Відповідач [PERSON] до суду на розгляд справи повторно не з`явився, однак про дату та час розгляду такої повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом надсилання судової повістки за останньою відомою адресою проживання. Однак, поштова кореспонденція, адресована останньому повернута до суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, про розгляд справи [PERSON] , повідомлений згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення, однак у визначений їй строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подав. Свідок [PERSON] , якому роз`яснено положення ст.. 63 Конституції України, суду пояснив, що він являється батьком позивачки [PERSON] , яка разом із своїми дітьми, його онуками проживає разом з ним. Свідок вказав, що спочатку його дочка та відповідач по справі, після укладення шлюбу між собою проживали нормально, потім останній почав бити його дочку, ображав ніде не працював. Останні 2 або 3 роки вони його взагалі не бачили, оскільки він виїхав за кордон та з ними не спілкується. Своїми дітьми відповідач [PERSON] взагалі не цікавиться, грошові кошти на їх харчування, розвиток, одяг та інші витрати не надає і не надавав, аліментів не сплачує. Свідок [PERSON] вказав, що він забезпечує своїх онуків та допомагає дочці. Також в судовому засіданні заслухана думка малолітнього [PERSON] , який вказав, що він проживає з мамою, сестрою та дідусем. Свого батька він не пам`ятає, оскільки давно його бачив, він не приїзжає до них, не дзвонить і не присилає ні подарунків, ні коштів. Не заперечує щоб батька позбавили батьківських прав. Заслухавши позивачку, третю особу, показання свідка, думку дитини, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.07.2014, який рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 27.12.2022 розірвано (а.с.12-13). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-6). 27.12.2022 рішенням Диканського районного суду Полтавської області з відповідача [PERSON] .С стягнуто на користь позивачки [PERSON] , на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.12-13). Судом встановлено, що малолітній [PERSON] та малолітня [PERSON] фактично проживають по [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю - позивачкою по справі та дідусем. Малолітній [PERSON] є учнем 3 класу Батрацької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Диканської селищної ради. Дитину до школи приводить та забирає мати на виклики до школи приходить також тільки мати. Батько дитини контакту зі школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителем не спілкується батьківські збори не відвідує (а.с. 24). Малолітня [PERSON] є вихованкою закладу дошкільної освіти «Подоляночка», приймає участь у заходах садочка тільки мати дитини у заклад водить також мати або дід дитини. Батько малолітньої дитини контакт із закладом дошкільної освіти не підтримує. (а.с.25). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів позивачці [PERSON] на утримання своїх малолітніх дітей [PERSON] . [PERSON] , яка становить загальну суму 67 827 грн. 32 коп. (а.с.14). Крім того, як вбачається з відповідного розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] з жовтня 2022 року по грудень 2023 рік жодного разу аліменти на утримання своїх малолітніх дітей не сплачував (а.с.14). 13.03.2024 рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Так, зі змісту вказаного вище висновку вбачається, що відповідача [PERSON] останнього разу бачили у с. Байрак, коли він приїжджав зустрітися з дітьми. Під час спільного проживання позивачки та відповідача, останній не працював. Сім`ю утримувала позивачка [PERSON] , яка і на даний час працює медичною сестрою у обласній клінічній лікарні за змінами. Під час перебування матері на роботі за дітьми доглядали батьки позивачки, оскільки батько дітей не вважав за потрібне допомагати у вихованні сина та доньки, дозволяв собі фізичне насильство відносно [PERSON] .. З огляду на вказане вироком Октябрського районного суду м. Полтави відповідача по справі засуджено та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. В подальшому, 22.06.2023 ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава [PERSON] оголошено в міжнародний розшук за вчинення кримінального правопорушення проти власності громадян. Також у висновку вказано, що відповідач [PERSON] не виконує обов`язку по вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей не піклується про їх духовний та розумовий розвиток. Не відвідує на свята, не телефонує, не вітає зі святами. Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують те, що батько малолітніх [PERSON] . [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не бере участі у їх навчанні, вихованні, не забезпечує їх матеріально, не цікавиться їх здоров`ям, що негативно впливає на фізичний та моральний розвиток дітей. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України. Статтями 150, 151 СК України передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов`язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні даної справи, суд враховує також і практику ЄСПЛ, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017 року, вказано на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України"). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. З досліджених доказів встановлено, що відповідач [PERSON] не має бажання займатися вихованням та утриманням своїх малолітніх дітей. У зв`язку з бездіяльністю, а саме небажанням батька брати участь у вихованні та забезпечені матеріального благополуччя дітей, створились умови, які шкодять інтересам малолітніх [PERSON] . [PERSON] .. Таким чином, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно малолітнього сина [PERSON] та малолітньої дочки [PERSON] , оскільки у судовому засіданні у повній мірі підтверджено факт того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, не піклується про них, не проявляє до них щонайменшої батьківської турботи, зацікавленості у їх долі, що свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків та свідомо не бажає їх виконувати.

Outcome: approved