Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

07 березня 2023 року позивач [PERSON] пред`явив позов до [PERSON] та просить суд постановити рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 січня 2021 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою. Незадовго до реєстрації шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . В подальшому рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2022 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначив, що мати дитини з серпня 2022 року проживає окремо від дитини. Відповідач залишила дитину позивачеві і пішла від них. З того часу, як вона пішла з дому та по теперішній час не бере участі в педагогічному, матеріальному, трудовому та моральному вихованні сина. Дитина знаходиться на повному утриманні батька. Для її розвитку батько прикладає усі зусилля та можливості. Відповідачка у цьому участі не приймала та не приймає. Дитина [PERSON] зареєстрований та проживає безпосередньо з батьком - [PERSON] . Крім того позивач вказує, що від іншого чоловіка колишня дружина народила близнюків-дівчат, яким зараз десь по 6 років та покинула їх. Цих дівчат виховує їх батько. На даний час позивачу відомо, що відповідачка 08 грудня 2022 року народила ще одну дитину, дівчинку, яка страждає на хворобу серця. Відповідачка знаходиться у декретній відпустці, та ні матеріально, ні фізично не зможе нормально виховувати та забезпечувати достатній рівень виховання [PERSON] . Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, позивач розцінює як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїх обов`язків, що підтверджує відсутність сумлінного становлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. За вказаною позовною заявою ухвалою суду від 31.03.2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 947/7609/23. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. При підготовчому провадженні у цивільній справі № 947/7609/23 стороною позивача разом з позовною заявою було подано клопотання про витребування від Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування висновку комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради щодо доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 05.06.2023 року клопотання сторони позивача про витребування доказів було задоволено. У судове засідання з`явився позивач [PERSON] , який позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання та наступного розгляду справи по суті сповіщена належним чином. В судове засідання не з`явилася. На позов відзив не надала. Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься висновок від 06.12.2023 року № 2340/01-11 щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Згідно з частиною першою статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З урахуванням положень статей 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступних встановлених судом обставин. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 1315 від 14 листопада 2020, складений Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2022 року (справа № 947/18920/22). При вирішенні справи № 947/18920/22 питання щодо місця проживання дитини [PERSON] не розглядалося. Між тим, як до розірвання шлюбу так і після ухвалення судом відповідного рішення дитина проживала з батьком. Згідно з відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 20.01.2023 року № Б4-9097-ф/л, місце проживання позивача [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 20.01.2023 року № Б4-9084-ф/л, місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстровано також за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що відповідач ніяким чином не піклується про свого сина [PERSON] , [INFO] , не проявляє заінтересованості в його долі, не цікавиться його станом здоров`я, не піклується про його фізичний і духовний розвиток. У судовому засіданні судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до [PERSON] , [INFO] , не проявляє до нього турботи та уваги, не цікавиться справами дитини та станом здоров`я. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В матеріалах справи міститься висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 2340/01-11 від 06.12.2023 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітнього [PERSON] , [INFO] », в якому орган опіки та піклування встановив наступне: Згідно з відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 07 вересня 2023 року № 881 ССД/01-29, місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини - гр. [PERSON] , [INFO] , відповідно до характеристики сусідів - громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка засвідчена належним чином головою ЖБК „ВИМПЕЛ-3" від 31 червня 2023 року характеризується з позивної сторони, а саме як працьовитий, товариський, ввічливий та люблячий батько, активно займається виховання сина, у конфліктних ситуаціях поміченим не був. Гр. [PERSON] , [INFO] , перебуває на військовій службі, характеризується позитивно, має постійний дохід. Гр.гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , письмово повідомляють, що гр. [PERSON] , [INFO] , дитину не відвідує, матеріально не утримує, будь-якої участі у вихованні, та лікуванні дитини не приймає. Зазначають, що громадянка особисто отримує допомогу від відділу соціального захисту населення, яка призначена на утримання малолітнього, зазначені кошти на утримання дитини батькові не передає. Відповідно до інформації адміністрації Комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка № 6» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради від 28 вересня 2023 року № 01-468 повідомляється, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Дитина знаходиться на обліку у вказаному вище закладі охорони здоров`я. Декларація на медичне обслуговування підписана матір`ю. До року дитина відвідувала поліклініку у супроводі матері. Після року дитина відвідує поліклініку у супроводі батька. На електронну адресу Служби у справах дітей Одеської міської ради 12 червня 2023 року надійшло повідомлення з проханням вжити заходи до гр. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що малолітня [PERSON] , поступила до відділення ССХ КЕШ «ООДКЛ» ООР» 25 травня 2023 року у тяжкому стані. В листі зазначалось, що мати дитини - гр. [PERSON] , [INFO] , вчасно не консультувалась з необхідними медичними спеціалістами, у зв`язку із чим малолітню було госпіталізовано у відділення ССХ в критичному стані, а саме з проявами гіпоксії та задишково-ціанотичними нападами, у зв`язку з чим по життєвим показникам дитині проведено операцію (накладено модифікований [PERSON] ). Також, мати дитини неодноразово порушувала лікарняний режим, поступали скарги від медичного персоналу на відсутність реакції на занепокоєння дитини. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов, складеного уповноваженими особами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі від 08 вересня 2023 року за адресою проживання родини [PERSON] встановлено, що для проживання, виховання та розвитку дитини створено задовільні умови. Адміністрація Центру соціальних служб Одеської міської ради (далі - Центр) інформує, що 13 вересня 2023 року фахівцями із соціальної роботи Центру у Київському районі було здійснено вихід за адресою проживання родини, а саме: [ADDRESS] , та складено Акт оцінки потреб сім`ї. Під час відвідування родини з`ясовано, що батько дитини - гр. [PERSON] , [INFO] , здатний виконувати батьківські обов`язки та забезпечувати потреби дитини у повному обсязі. Родина має ознаки складних життєвих обставин, у зв`язку із ухиленням матері дитини - гр. [PERSON] , [INFO] , від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] . Гр. [PERSON] , [INFO] , неодноразово запрошувалась до Відділу шляхом залишення запрошень за адресою проживання та реєстрації до Відділу, та направлень на номер телефону повідомлень. Відповідно до листа Центру від 08 вересня 2023 року № 04/01-3152 фахівцями із соціальної роботи Центру у Київському районі було здійснено вихід за адресою, який громадянка зазначила в своїй заяві, як місце свого фактичного проживання, а саме: [ADDRESS] , але за зазначеною адресою знаходився стоматологічний кабінет, на телефонні дзвінки фахівців Центру громадянка не відповідала. 26 вересня 2023 року гр. [PERSON] , [INFO] , надала письмову заяву на адресу Служби у справах дітей Одеської міської ради, в якій зазначила, що заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , та повідомила, що у неї та гр. [PERSON] є малолітня донька - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на вихованні та забезпеченні матері дитини. Одночасно з тим, громадянка зобов`язалась надати всі необхідні документи у найближчий час, для повного та всебічного розгляду питання щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Але станом на 30 листопада 2023 року, від громадянки так і не надійшли необхідні документи, ніяких додаткових пояснень мати дитини на адресу Служби не надавала. Дане питання було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради (далі - Комісія), яке відбулось 30 листопада 2023 року. На засідання Комісії були присутні: мати дитини - гр. [PERSON] , [INFO] , батько дитини - гр. [PERSON] , [INFO] , та малолітній [PERSON] , [INFO] . Батько дитини наполягав на задоволенні заяви про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що громадянка не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, а саме: дитину не відвідує, матеріально не утримує, будь-якої участі у вихованні, та лікуванні дитини не приймає. Мати дитини пояснила, що не мала змоги приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, оскільки займалась лікуванням молодшої дитини, яка була народжена у шлюбі з гр. [PERSON] , [INFO] . Зі слів громадянки, дитині зробили дві операції на серці, у зв`язку із чим, дитина потребує постійного догляду та великого фінансового вкладення в лікування. Зазначені пояснення громадянка надавала також у телефонному режимі, під час спілкування із спеціалістом Служби, що підтверджується відповідним актом бесіди від 04 вересня 2023 року. На запитання членів комісії, чи дійсно громадянка отримує допомогу від відділу соціального захисту населення, яка призначена на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , та зазначені кошти на утримання дитини батькові не передає, мати дитини зазначила, що ці кошти витрачає на лікування молодшої доньки, у зв`язку із відсутністю матеріальної допомоги від батька дитини - гр. [PERSON] , [INFO] . На що громадянин зазначив, що не вважає молодшу дитину своєю біологічною дитиною, на підставі чого матеріально не забезпечує малолітню [PERSON] . Ці ж обставини позивач [PERSON] підтвердив і суду, засвідчивши у засіданні, що Ємілі не є його біологічною дочкою і в цей час йде підготовка для доведення цього факту шляхом експертного генетичного дослідження, з наступним оспорюванням його батьківства в судовому порядку. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Пленум Верховного Суду України в п. 25 постанови № 16 від 12.06.1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" роз`яснив, що "позбавлення батьківських прав... є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування може вирішуватися лише після повного, всебічного й об`єктивного з`ясування обставин справи і характеру ставлення батьків і дітей". Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та ін., що свідчить про свідоме нехтування батьками своїми обов`язками. Як зазначено в п.15 вищезгаданої постанови, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 523/19706/19 зазначив, не вчинення захисних дій з боку владного органу у вигляді неподання висновку не може слугувати підставою для відмови або у зволіканні у захисті інтересів дитини з боку суду. Обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити справу за наявними у справі доказами. Оскільки у висновку органу опіки і піклування відсутні жодні обґрунтування недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , суд регулятивну частину висновку не приймає до уваги і вирішує справу на підставі всіх зібраних доказів. Зібрані у справі докази вказують на свідоме ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків. Факти невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , також підтверджуються поведінкою у судовому засіданні самої дитини [PERSON] , який не впізнав [PERSON] при демонструванні йому фотокарток із зображенням матері, при цьому впізнав на фото всіх інших осіб - батька, тітку, подругу родини, дідусів та бабусь, і про кожного щиро й з зацікавленістю розказував. Всі фотокартки зроблені в одному форматі і тотожній якості, що виключає спотворення візуального їх сприйняття дитиною. [PERSON] вважає матір`ю іншу особу, яка приймає участь у його вихованні, зображення якої також було продемонстровано дитині у суді. Суд відмічає, що дитина є дуже розвинутою, щирою та відкритою до спілкування. За наслідками бесіди, проведеною з хлопчиком за дозволом батька, у суду не залишилося сумнівів в тому, що мати ніякої участі в житті дитини не приймає, але батьком створені такі умови, що свідчать про гармонійний розвиток хлопчика, якій демонструє життєрадісність і емоційну впевненість. Також суд бере за основу показання свідків, які були допитані в судовому засіданні 28.03.2024 року, і всі з яких підтвердили обставини, на які посилався позивач. Матір характеризували з негативної сторони, вказуючи, що навіть у період її спільного проживання з дитиною вона демонструвала неналежну поведінку, відносячись до хлопчика апатично, і не зважаючи на можливий негативний вплив дозволяла собі палити при дитині і вживати алкогольні напої. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. При ухваленні рішення у вказаній справі суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27.02.1991 року, в якій зазначено, що в усіх діях щодо дітей суд першочергово приділяє увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до статті 80 ЦПК України суд вважає одержані докази у цивільній справі № 947/7609/23 достатніми і такими, що у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, на які посилається позивач і які підтверджують підстави для задоволення позову. Суд вирішує справу відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved