Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

17 квітня 2024 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява. Позивач [PERSON] в обґрунтування позовної заяви посилається на те, що з 01 квітня 2004 року по 19 квітня 2017 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг». 19 квітня 2017 року позивача було звільнено з роботи. 15 лютого 2012 року о 3 годині 08 хвилин [PERSON] , стоячи на "нульовій" позначці в районі колон 35-36 (в місці, де розташований температурний стик між головним корпусом мартенівського цеху та головним корпусом ДСПА №6 мартенівського цеху) дав команду машиністу консольного крана №2 [PERSON] на переміщення крану, а саме направився до короба. О 3 годині 10 хвилин, коли [PERSON] виконала отриману від [PERSON] команду та розпочала рух краном, сталося непередбачене руйнування по зварному з`єднанню та падіння з висоти 18 м металевої вставки кранового шляху (квадратного перетину 60х60 мм, довжиною 600 мм, призначеної для пересування роликів консольного крана через температурний шов між головним корпусом мартенівського цеху та головним корпусом ДСПА №6 мартенівського цеху) вниз на [PERSON] , внаслідок чого він отримав відкриту черепно-мозкову травму: струс головного мозку, забійні рани м?яких тканин голови. Вогнетривник (бригадир) [PERSON] , що виконував роботи по ремонту футерування сталерозливного жолоба неподалік від місця нещасного випадку, повідомив про нещасний випадок змінного майстра основної виробничої ділянки (розливання) [PERSON] . [PERSON] , прибувши на місце нещасного випадку о 3 годині 15 хвилин, негайно по телефону мобільного зв`язку повідомив старшого змінного майстра основної виробничої дільниці [PERSON] , а той, в свою чергу, по телефону мобільного зв`язку негайно викликав чергового фельдшера здоровпункту мартенівського цеху [PERSON] . В зв`язку із нещасним випадком позивачу був встановлений діагноз: відкрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку. Забійні рани м`яких тканин голови (діагноз зазначений в п.9 Акту про нещасний випадок № 6). Після нещасного випадку було створено комісію, яка провела розслідування нещасного випадку та склала Акт проведення розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 17 лютого 2012 року та Акт про нещасний випадок № 6 форми Н-1 від 17 лютого 2012 року. В п. 7 Акту про нещасний випадок форми Н-1 вказано, що причиною нещасного випадку є конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва. Позивач 07 червня 2012 року, вперше, пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі МСЕК), за результатами якого позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності -60% та 3 групу інвалідності. При повторному огляді в МСЕК 22 червня 2022 року позивачу було повторно визначено ступінь втрати професійної працездатності -45% та 3 групу інвалідності. Відповідно до рекомендацій МСЕК позивач потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортного лікування, протипоказана важка фізична праця. У зв`язку з вказаною травмою порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманої травми, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 245 000,00 грн., які просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 18.04.2024 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам\~ст. 247 ЦПК України. Відповідач ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", отримавши копію позовної заяви та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Відповідно до відзиву відповідач заперечує проти позову повністю, просить відмовити в задоволенні позову, додатково зауваживши, що Позивач при пред`явленні позову про стягнення моральної шкоди має довести в чому полягає завдана шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю Відповідача її заподіяно, з яких міркувань виходив Позивач визначаючи розмір шкоди, та якими доказами він це підтверджує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що, згідно записів трудової книжки, [PERSON] з 01.04.2004 р. по 19.04.2017 р. пропрацював на різних посадах на підприємстві відповідача, а саме Криворізький державний гірничо-збагачувальний комбінат «Криворіжсталь» надалі ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг». 19.04.2017 р. був звільнений з підприємства відповідача по\~ст.\~36\~п.5\~КЗпП України у зв`язку з переведенням. (а.с. 8-10). 15.02.2012 року з позивачем, при виконанні трудових обов`язків, стався нещасний випадок в результаті якого він отримав трудове каліцтво. 17 лютого 2012 року комісією було складено Акт про нещасний випадок №6 форми Н-1 та Акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 15.02.2012 о 03 год. 10 хв. форми Н-5. (а.с. 13-15). Відповідно до пункту 3 Акту форми Н-5 о 3 годині 08 хвилин [PERSON] , стоячи на "нульовій" позначці в районі колон 35-36 (в місці, де розташований температурний стик між головним корпусом мартенівського цеху та головним корпусом ДСПА №6 мартенівського цеху) дав команду машиністу консольного крана №2 [PERSON] на переміщення крану, а саме направився до короба. О 3 годині 10 хвилин, коли [PERSON] виконала отриману від [PERSON] команду та розпочала рух краном, сталося непередбачене руйнування по зварному з`єднанню та падіння з висоти 18 м металевої вставки кранового шляху (квадратного перетину 60х60 мм, довжиною 600 мм, призначеної для пересування роликів консольного крана через температурний шов між головним корпусом мартенівського цеху та головним корпусом ДСПА №6 мартенівського цеху) вниз на [PERSON] , внаслідок чого він отримав відкриту черепно-мозкову травму: струс головного мозку, забійні рани м?яких тканин голови. Вогнетривник (бригадир) [PERSON] , що виконував роботи по ремонту футерування сталерозливного жолоба неподалік від місця нещасного випадку, повідомив про нещасний випадок змінного майстра основної виробничої ділянки (розливання) [PERSON] . [PERSON] , прибувши на місце нещасного випадку о 3 годині 15 хвилин, негайно по телефону мобільного зв`язку повідомив старшого змінного майстра основної виробничої дільниці [PERSON] , а той, в свою чергу, по телефону мобільного зв`язку негайно викликав чергового фельдшера здоровпункту мартенівського цеху [PERSON] . О 3 годині 25 хвилин [PERSON] , прибувши на місце нещасного випадку та оцінивши стан [PERSON] , викликала швидку медичну допомогу підприємства зі здоровпункту "Центральний" та почала надавати першу медичну допомогу потерпілому. Після надання першої медичної допомоги на місці випадку, [PERSON] О 3 годині 45 хвилин машиною швидкої медичної допомоги підприємства був направлений до комунального закладу «Міська клінічна лікарня №2». Відповідно до п. 6 акту форми Н-5 зазначено, що нещасний випадок вважається пов`язаним з виробництвом. Відповідно до п. 7 Акту форми Н-1 причиною нещасного випадку є конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва. Пункт 9 акту форми Н-1 описує характер травм, отриманих позивачем: відкрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку. Забійні рани м`яких тканин голови. (а.с. 11,12). Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що, в наслідок нещасного випадку на виробництві, [PERSON] отримав ушкодження та втратив професійну працездатність з приводу чого звертався до медичних закладів і МСЕК для визначення відсотку втрати такої працездатності. Згідно Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА №074440 від 07.06.2012 Позивачу первинно встановлено втрату працездатності у розмірі 60% та 3 групу інвалідності з 07.06.2012 року.(а.с. 16). Згідно Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №065502 від 22.06.2022 Позивачу повторно встановлено втрату працездатності у розмірі 45%, а також Довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №569381 встановлено 3 групу інвалідності.(а.с. 17). Статтею 3 Конституції України\~зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Крім того,\~статтею 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до\~Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці. Внаслідок каліцтва він втратив професійну працездатність, оскільки не має змоги вести звичне життя, так як змушений постійно проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури та лікування. На даний час самопочуття позивача не поліпшується. Тривалий процес лікування тілесного ушкодження, отриманого Позивачем внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі № 1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~та\~ст.237-1 КЗпП України\~за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У п.13\~Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~- моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно п.3 ч. 1\~ст. 268 ЦК України\~відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності. У відповідності до\~ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII\~державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому\~рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року\~з питання відшкодування моральної шкоди безпосередньо роботодавцем, у абзаці 9-му пункту 5-го встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 1167 Цивільного кодексу України\~та\~статтею 237-1 Кодексу законів про працю України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~з забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані\~статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004передбачено: «4.1. Відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..». Визначене спростовує твердження відповідача про відсутність доведення позивачем наявності моральних страждань. Отже, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю - це є аксіоматична парадигма людського життя і навряд чи потребує якогось казуістичного опосередкованого доведення, на якому наполягав представник відповідача. Хоча, на спростування доводів представника відповідача, матеріали справи переконливо доводять, що стан залежності позивача від його хвороби на сьогоднішній день є даність, яка формує його сприйняття оточуючого світу, породжує відчуття неповноцінності, яке тільки посилюється у позивача, перетворюючись на справжню муку. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи представника відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Крім того,\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці та несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Більше того, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а\~статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Крім того, позивач неодноразово звертався за медичною допомогою, так як має постійні скарги на стан свого здоров`я, що підтверджується медичними висновками та виписками (а.с. 18-20). Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» №4від 31.03.1995 з подальшими змінами, й приймає до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 180000,00 грн. ( \~ \~ \~ \~сто вісімдесят тисяч гривень 00 копійок), що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає. Згідно\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно з пункту 1 частини 1\~статті 4 Закону України «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, з відповідача, з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі \~ \~ \~ \~1800,00 грн.

Outcome: partial