Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.01.2019 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2001227402701, відповідно до умов якого банк видав кредитну картку зі встановленним кредитним лімітом у сумі 12 000,00 грн., який в подальшому було збільшено до 50 000,00 грн. У порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 01.02.2024 утворилась заборгованість у розмірі 93 267,20 грн., яка складається з: строкової заборгованості за тілом кредиту - 49 991,85 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 43 275,35 грн. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором № 2001227402701 від 18.01.2019, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою судді від 11.04.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. У зв`язку з неявкою у судове засідання повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 18.01.2019 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] , на підставі заяви відповідача № 2001227402701 від 18.01.2019, укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001227402701 (далі - Договір), за умовами якого відповідачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] , до якого емітовано кредитну картку № [NUMBER] , на яку встановлено кредитний ліміт у сумі 12 000,00 грн. Як вбачається з довідки про збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт за кредитною карткою змінювався, складав станом на 18.01.2019 - 12 000,00 грн.; 21.05.2019 - 17 000,00 грн.; 24.09.2019 - 22 000,00 грн.; 28.01.2020 - 27 000,00 грн.; 29.05.2020 - 32 000,00 грн.; 15.10.2020 - 38 000,00 грн.; 14.12.2020 - 44 000,00 грн.; 18.02.2021 - 46 000,00 грн.; 19.04.2021 - 48 000,00 грн.; 19.05.2021 - 50 000,00 грн.; 27.02.2022 - 49 386,00 грн. та 03.03.2022 - 50 000,00 грн. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З усіма істотними умовами кредитування відповідач була ознайомлена, що підтверджується його підписом у паспорті споживчого кредиту, в якому закріплено, зокрема строк договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, тощо. Позивач свої зобов`язання виконав належним чином, що підтверджується, зокрема: випискою по рахунку № [NUMBER] . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У порушення умов Договору, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого, станом на 01.02.2024 утворилась заборгованість у розмірі 93 267,20 грн., яка складається з: строкової заборгованості за тілом кредиту - 49 991,85 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 43 275,35 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. 05.02.2024 позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) № КНО-44.2.2/74 з проханням погасити боргові зобов`язання по Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001227402701 від 18.01.2019, разом з тим, вказана вимога залишилась без належного реагування. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, натомість відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Враховуючи, що відповідач узяті на себе зобов`язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001227402701 від 18.01.2019 у розмірі 93 267,20 грн., яка утворилася станом на 01.02.2024. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved