Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

26 вересня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] , у якій ставиться питання про визнання [PERSON] батьком дитини, [PERSON] , [INFO] , стягнення з нього на користь позивачки [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки, судових витрат. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що протягом двох років, а саме із травня 2017 року по травень 2019 року, вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу із відповідачем [PERSON] . Ні вона, ні відповідач у той період в іншому шлюбі не перебували, їхні відносини не суперечили моральним засадам суспільства. За час перебування у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, [INFO] у них народилася спільна дитина - донька [PERSON] . Відомості про батька доньки [PERSON] записані за її вказівкою відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Зокрема, у свідоцтві про народження дитини у графі «Батько» записаний [PERSON] , тобто за виключенням прізвища так само, як ім`я та по батькові у відповідача. Від часу припинення між ними фактичних шлюбних відносин, відповідач відразу почав ухилятися від утримання малолітньої доньки [PERSON] , добровільно матеріальної допомоги не надає. Зазначає, що відповідач є працездатною особою. Їй відомо, де і ким він працює та який має дохід. Також, відомо, що іншим особам аліменти він не сплачує та інших осіб на своєму утриманні не має. ЇЇ особистих доходів не достатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання малолітньої дитини. З метою досудового врегулювання спору 29 серпня 2023 року вона письмово звернулася до відповідача з вимогою про визнання батьківства, а саме запропонувала відповідачу з`явитися до Кобеляцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану та спільно з нею подати заяву про визнання свого батьківства відносно малолітньої доньки [PERSON] . Однак, відповідач відмовився від отримання поштового листа з її вимогою про визнання батьківства. Ухвалою від 05 жовтня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання на 13 листопада 2023 року. Ухвалою від 13 листопада 2023 року у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (36004, Полтавська область, м. Полтава, пров. Рибальський, 8), провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою від 13 грудня 2023 року відновлено провадження у справі. Призначено у справі підготовче судове засідання на 20 грудня 2023 року. Ухвалою від 20 грудня 2023 року зобов`язано [PERSON] , [PERSON] разом з дитиною [PERSON] з`явитися разом до Полтавського НДЕКЦ МВС за адресою: м. Полтава, пров. Рибальський, 8, для відбору зразків букального епітелію, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою 12 січня 2024 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 18 січня 2024 року. 18 січня 2024 року підготовче судове засідання відкладено на 19 січня 2024 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті в іншій цивільній справі за № 2/532/14/2024. 19 січня 2024 року підготовче судове засідання відкладено на 26 березня 2024 року за клопотанням представника відповідача з можливістю ознайомитися з матеріалами справи та з наданням часу для підготовки відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 26 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 08 травня 2024 року. 06.02.2024, від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому відповідач позовні вимоги щодо батьківства стосовно дитини [PERSON] визнає і не заперечує проти їх задоволення, а також не заперечує проти призначення аліментів на утримання даної дитини [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак заперечує стягнення з нього на користь позивачки: витрат на правничу допомогу адвоката 10 000 грн., як такі, що неспівмірні зі складністю справи і не відповідають критерію необхідності та розумності, а також витрат на проведення судової генетичної експертизи та судового збору (а.с.104-108). Судове засідання 08 травня 2024 року відкладене на 18 липня 2024 року з огляду на неповідомлення третьої особи про дату, час і місце розгляду справи. 09 травня 2024 року відповідачем подані заяви про розгляд справи за його відсутності та про долучення до позову копії довідки МСЕК № 538143, серія 12 ААГ, відповідно до якої останній батько відповідача - [PERSON] , є інвалідом 2 групи (а.с. 137, 139, 140). 10 травня 2024 року представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, розгляд якої постновлено здійснювати у межах цієї справи з огляду на те, що рішення у справі на момент подання заяви не було ухвалене. У судове засідання 18 липня 2024 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Представником позивачки подане клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, підтримання позовних вимог. Відповідачем подано заяву до якої позовні вимоги в частині визнання батьківства ним визнаються, у частині стягнення аліментів прохає позов задовольнити в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак прохає відмовити у стягненні з нього витрат на правничу допомогу та проведення судової експертизи і судового збору. Третьою особою подана заява про підтримання позовних вимог та прохання розглядати справу за відсутності представника відділу ДРАЦС. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом речення 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до роз`яснень викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] у [PERSON] , у місті Полтава Полтавської області, народилася дитина [PERSON] , батьком якої, відповідно до ст. 135 СК України, записаний [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 1212 (а.с.6-7). Відповідно до повідомлення про неможливість проведення судової експертизи від 26.01.2024 № СЕ-19/117-23/18484-БД вбачається, що відповідач [PERSON] 04.01. та повторно, 25.01.2024 не з`явився для проведення призначеної судової молекулярно - генетичної експертизи щодо біологічного батьківства відносно дитини [PERSON] (а.с.102). З відзиву відповідача [PERSON] на позовну заяву [PERSON] про визнання батьківства вбачається, що відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги в частині визнання батьківства стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , яка народилася у [PERSON] та визнає стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.104-108). Зважаючи на викладене, суд вважає, що позовна вимога про визнання батьківства є доведеною та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання стягнення аліментів на утримання дитини та визначення його розміру суд звертає увагу на таке. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, позиція відповідача щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не відповідає положенням ст. 181 СК України, оскільки не ані є часткою доходу відповідача, ані твердою грошовою сумою, та водночас позивачкою обрано стягнення аліментів саме у частці доходу. Факт перебування на утриманні відповідача дружини та іншої дитини не спростовує обов`язку відповідача утримувати іншу дитину, батьківство щодо якої відповідач визнав. Обставини перебування батька на утриманні відповідача жодними доказами не доведені, а сам по собі факт інвалідності [PERSON] не вказує на те, що його утримує саме [PERSON] . У відзиві відповідач підтвердив, що він є працездатним та отримує дохід, який за його твердженнями становить близько 7 тисяч гривень, хоча будь-яких доказів щодо розміру доходу відповідач не надав. У своїх запереченнях відповідач вказує, що відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей -половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Та водночас вважає, що вимога про стягнення з нього однієї чверті доходу не відповідає вимогам чинного законодавства, чим суперечить своїм же доводам. Посилання на розмір відрахувань із заробітної плати при виконанні рішення суду відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" стосується порядку виконання судових рішень та застосовується лише до заробітної плати, тоді як розмір аліментів, стягнення яких у подальшому буде здійснюватися відповідно до вказаного Закону, визначається судом та є часткою від усіх видів доходів, а не лише заробітної плати. Заявлений позивачкою розмір аліментів - одна четверта доходу відповідача, не є надмірним, оскільки 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (з січня 2024 року мінімальний гарантований розмір аліментів становить для дітей до 6 років 1 281,5 грн; для дітей від 6 до 18 років 1 598 грн) об`єктивно наближені до чверті суми доходу, який відповідач зазначає (7000/4=1750), хоча й не доводить саме такий його розмір. Тому суд приходить до висновку, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, коли позивач визнає позов про визнання свого батьківства стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , яка народилася у позивачки [PERSON] , не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання цієї дитини, а також, що таке визнання не суперечить іншим матеріалам справи, то суд знаходить, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судових витрат з проведення молекулярно - генетичної експертизи не вбачається, оскільки така експертиза по справі не проводилася (а.с.102). Судовий збір у розмірі 1073,60 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за цією вимогою відповідно до закону. Заявлені вимоги позивачки про стягнення на її користь судових витрат з правничої допомоги адвоката на суму 8 800 грн., на підтвердження яких представником позивачки поданий розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката, договір № 109 про надання правничої допомоги, акт № 1 приймання-передачі правничих послуг від 10.05.2024 та квитанція до прибуткового ордера № 109/1 від 10.05.2024 на суму 8800 грн, підлягають частковому задоволенню, оскільки: підготовка розрахунку витрат на правничу допомогу та пов`язані з цим дії, відповідно до висновку ОП КГС ВС від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22, які у цій справі оцінено у 1207,80 грн, не підлягають відшкодуванню; складання письмової вимоги до відповідача про визнання батьківства, оцінена у 805,20 грн, не є витратою, що пов`язана із розглядом справи чи зі збором доказів, а є формою досудового врегулювання спору, а тому не може бути віднесена до судових витрат; складання однакових за змістом заяв про розгляд справи за відсутності сторони та оцінка їх вартості у 402,60 грн першої та 268,40 грн трьох наступних, що разом становить 1207,80 грн, очевидно є неспівмірним зі складністю наданих правничих послуг, і, на думку суду, в цій частині розмір має бути зменшений сукупно до 268,4 грн. З огляду на зазначене, з відповідача підлягають стягненню витрати позивачки на професійну правничу допомогу за виключенням вказаних сум, тобто у розмірі 5847,60 грн.

Outcome: approved