Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

У березні 2024 із позовом до суду звернулася [PERSON] , яка просила стягнути з [PERSON] на свою користь відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, що надавалися по [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) за період з 01.01.2021 по 01.02.2024 у розмірі 26529,34 грн. Мотивувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2020 розірвано. За період шлюбу сторони набули права власності на земельну ділянку з незакінченим будівництвом на ній житлового будинку, що на момент придбання уже був побудований. Вказаний житловий будинок газифікований та електрифікований. За період з 01.01.2021 по 01.02.2024 позивач сплатила житлово - комунальні послуги на загальну суму 53058,67 грн. Оскільки відповідач є співвласником земельної ділянки та будинку відповідно половину вказаних коштів він зобов`язаний відшкодувати позивачу. Ухвалою суду від 12.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила позов задовольнити із підстав наведених у ньому. Позивач пояснила, що наразі між сторонами існує спір відносно поділу вказаного будинку і відповідач не мешкає в ньому. Також вказала на те, що договір з надання послуг інтернет укладений з нею, а послугами інтернету користуються діт. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд дослідивши надані докази встановив, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2001, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2020 розірвано. У період перебування в шлюбі [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,0499 га. розміщену за адресою [ADDRESS] , кадастровий №0520680200:01:004:1163. Договір укладений за згодою позивачки. [PERSON] являється членом ОК «Садівничий масив «Окружний». Будинку присвоєно адресу: [ADDRESS] . Позивачка проживає з вересня 2020 року по теперішній за вище вказаною адресою з сином [PERSON] та донькою [PERSON] . Наразі будинок по [ADDRESS] в експлуатацію не зданий, право власності на нього не зареєстроване ( витяг з реєстру будівельної діяльності ( на а.с. 14 зворотня сторона- 17). Між ПАТ «Вінницяобленерго» та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією по [ADDRESS] . Згідно договору відповідач зобов`язався сплачувати за електроенергію. ( договірна а.с. 19) За період з 01.11.2021 по 02.10.2023 за спожиту електроенергію по [ADDRESS] позивач сплатила 12167,4 грн. ( додаток до довідки ПАТ "Приватбанк" ена а.с. 12 зворотня сторонаҐ - 14) Суд критично відноситься до копії титульного аркушу розрахункової книжки по оплаті за природний газ, яке до недосовірного доказу наявноті зобов`язань. Позивач за період з 01.01.2021 по 01.02.2024 сплачувала за послуги інтернет за природний газ і розподіл ( доставку) газу. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.п. 5,6 ст 1 ЗУ Про Комунальні послуги, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; У положенні статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (ч. 2 ст. 331 ЦК України). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Отже позивач не надала докказів про те, що відповідач має зобов`язання, які випливають з обов`язку утримання майна. Підставою виникнення обов`язків відповідачса є укладення ним догровору про користування електричною енергією за адресою . Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Отже, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна (Постанова Верховного Суду від 19 серпня 2020 року по справі № 703/2200/15-ц. Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд дослідивши надані докази та вислухавши пояснення позивачки, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Так, у відповідача не виникло обов`язку зі сплати за договороми, які є типовими, що передбачені для власників будинковолодінь. Відсутні докази про те, що у відповідача виникли зобов`язання за іншими угодами в тому числі за користування інтернетом. Згідно з додатку до довідкки про сплату комунальних послуг. [PERSON] за період з листопада 2021 року по січень 2024 року за електроенергію сплатила 12187,4 грн. Позивач просить стягн4ути з відповідача половину сплатчених сум, отиже з відповіждача на користь ьпозивача належить стягнути 6093,7 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, в силу ст. 141 ЦПК Україним, з відповідача на користь позивача слід стягнути 278,20 грн. Решту судових витрат залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: partial