Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

01.11.2023р. до Болградського районного суду Одеської області надійшов після зміни територіальної підсудності з ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.11.2023р. вищевказаний позов, яким позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь для утримання їхніх спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , - у твердій грошовій сумі, - в розмірі по 20000грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення цього позову, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення кожною дитиню повноліття. В обґрунтування вимог позову позивачка посилається на те, що відповідач, який є батьком дітей, не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги для утримання дітей, що проживають з нею, позивачкою, але має таку можливість, оскільки працює за судах іноземних власників на посаді старшого помічника капітана, має стабільний заробіток, має можливість надавати допомогу на утримання дітей на рівні, вищому ніж гарантований державою мінімум, тому вона з змушена звернутися до суду. 29.01.2024р. було ухвалене заочне рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та вимоги позову задоволені в повому обсязі - стягнуто аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі - в розмірі на кожну дитину по 20000грн. на місяць і до повноліття кожної дитини. 04.03.2024 року до суду надійшла заява представника відповідача про перегляд вказаного заочного судового рішення, і ухвалою суду від 06.03.2024 р. вищевказана заява про перегляд заочного рішення суду була призначена до розгляду на 13.03.2024р., про що були повідомлені сторони, але сторони до суду не прибули, заявник просила розглянути заяву без її участі. Ухвалою суду від 13.03.2024р. заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 29.01.2024р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей було скасоване, при чому суд зазначив, що "оскільки суду надані відомості того, що відповідач не отримував судові повістки про виклики у судові засідання з причини перебування за кордоном, які нічим не спростовуються, але він має брати участь у судовому розгляді позову, вимоги якого стосуються його особистих прав - щодо вирішеня питання про утримання спільних його з позивачкою двтей. Крім того, до заяви про перегляд судового рішення додані докази на підтвердження майнового стану відповідача, які підлягають дослідженню у судовому засіданні, оскільки вони, разом з запереченнями на позов можуть мати значення для ухвалення об`єктивного остаточного судового рішення у цій справі. Таким чином, оскільки суд має перевірити усі доводи та докази на їх підтвердження, надані відповідачем - які стосуються розгляду справи по суті позову, на предмет їх значення для правильного вирішення справи у сукупності з доказами і поясненнями до позову, що суд може зробити лише у судовому засіданні з розгляду справи по суті, - заява адвоката Грігорової Г.Л. - представника відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення суду підлягає задоволенню". 29.03.2024р. представник відповідача надав відзив на позовну заяву, якою вона просила задовольнити частково позовну заяву та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі - в розмірі по 9430грн. на кожну дитину, зазначивши, що стягнення з відповідача більшої суми унеможливить виконання рішення та покладення нього надмірного фінансового тягара, що буде суперечити принципам розумності та пропорційності цивільного судочинства. 01.04.2024р. від позивача надійшла відповідь на відзив, де вона просила задовольнити позов в повному обсязі, зазначивши, що з огляду на регулярність укладених відповідачем контрактів, розмір його доходу від працевлаштування на судах іноземних власників є достатнім для сплати аліменів саме в тому розмірі, що зазначено у позові, і це підтверджується перебуванням відповідача станом на день розгляду справи в рейсі, та, враховуючи те, що жодних осіб на утриманні він не має, має задовільний стан здоров`я, тому будь-які обставини, що мають істотне значення для незадоволення позову відсутні. Також позивачка вважає, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у заявленому в позові розмірі. Сторони у судове засідання не прибули: позивачка просила розглянути справу без її участі, а представник відповідача, надавши усі письмові пояснення та клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.170), потім чомусь просила відкласти розгляд справи,хоч і з поважної причини - її участі вв розгляді апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, проте суд розцінює клопотання про відкладення судового засідання зловживанням правом з метою затягування судового провадження, та, оскільки позовні вимоги стосуються інересів дітей, - дійшов висновку про ухвалення рішення у письмовому порядку, що не є порушенням прав сторін, адже матеріали справи не містять відомостей про те, що суду не надано ще якихось доказів чи письмових пояснень, які можуть вплинути на остаточне судове рішення. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на пояснення представника відповідача та наданих суду доказів і відомостей, за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 05.01.2016 року був розірваний (справа №500/4385/15-ц, а.с.12-13); - від цього шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (серії [NUMBER] , яке було видане 02.07.2007р. відділом по м.Ізмаїл Ізмаїльського МУЮ Одеської області, а/з№427, а.с.9), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (серії [NUMBER] , яке було видане 27.03.2014 відділом державної РАЦС РС Ізмаїльського МУЮ в Одеській області, а/з 379, а.с.10), - згідно яких позивачка є матір`ю дітей, а відповідач є їх батько; - позивачка стверджує, що її колишній чоловік - батько дітей - що є відповідачем, - отримує достатні доходи у виді заробітної плати за контрактом щомісячно і має змогу надавати їй матеріальну допомогу саме в тому розмірі, в якому вона просить у позові, але отримати ці кошти можливо лише за рішенням суду; на підтврдження своєї позиції позивач надала суду відповідні докази: копію послужної книжки моряка та трудового договору відповідача з роботодавцем з зазначенням розміру заробітної плати; надані нею докази нічим не спростовуються, однак не містять підтвердження того, що відповідач отримує таку заробітну плату регулярно - кожні з 12-ти місяців на рік, адже один контракт був укладений на 6 місяців - з 26.01.2021р. і до 26.07.2021р., другий - на три з половиною місяці - з 28.05.22р. і до 11.09.22р., третій - на 7місяців - з 12.06.22р. і до 12.01.23р., четвертий - укладений з 16.05.23 на 4міс., - що свідчить про мінливий нерегулярні доходи відповідача, а тому - вимога позову про стягнення аліментів у твердій грошовій одиниці узгоджується з вимогою ст.184 СК України, адже згідно ст.183 СК України аліменти на дитину визначаються судом в частці від заробітку (доходу) матері, батька в разі, якщо доходи постійні і прозорі, і стягуатися вони мають в розмірі, не меншому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.184ч.3 СК України). У відзиві на позовну заяву представник відповідача, додавши докази на підтвердження майнового стану відповідача та пояснюючи, що відповідач не спростовує наявності в нього обов`язку з утримання своїх дітей, вважає, що може надавати матеріальну допомогу для утримання дітей в розмірі 9430грн. на кожну дитину щомісячно, та стверджує, що він має нерегулярні доходи, адже працює за контрактами лише по шість місяців на рік і контракти в нього різні, які не залежать від стажу його роботи і досвіду, а від вільного місця на випадковому судні, на якому відповідач знаходить роботу. Крім того, представник відповідача вважає, що до розміру аліментів для утримання дітей не можуть входити додаткові витрати - як то зазначено у позові - на лікування та додатковий розвиток дітей, які, до речі, не підтверджені належними і достатніми доказами. Також представник відповідача стверджує, що відповідач змушений нести чималенькі витрати зі свого утримання, оформлення документів для рейсів, та на допомогу матері, яка вже пенсійного віку. У відповіді на відзив (а.с.120-160) позивачка стверджує, що відповідач не надав доказів утримання своєї матері, яка, на думку позивачки, не потребує додаткового матеріального утримання, оскільки отримує пенсію і перебуває у шлюбі з батьком відповідача, який є підприємцем. Що ж до отриманої відповідачем заробітної плати, позивачка стверджує. що відповідач вводить суд в оману стосовно контракту від 16.05.2023, який був продовжений і після 16.09.2023, а доходи відповідача можуть бути підтверджені їх надходженням на банківську карту матері відповідача, і ці докази суду будуть надані пізніше, або буде заявлене клопотання про їх витребування, однак таких доказів і клопотання до матеріалів справи не надійшло, тому розмір доходів відповідача - є лише припущенням, адже докази укладення контрактів - не є доказами отримання за них коштів, тим більше доходи складаються не лише з отримання заробіткої плати, а й з витрат. які відповідач несе на підготовку до контракту - підвищення кваліфікації, отримання медичних довідок, тощо. Крім того, позивачка, надавши розрахунок свого власного заробітку і розміру коштів, що витрачає на утримання дітей, стверджує, що виходить у своїх вимогах до відповідача саме з цього розрахунку, вважаючи, що мати і батько мають витрачати однакові кошти на утримання дітей - в рівних частках, - у даному випадку - по 20тис.грн. на кожну дитину, посилаючись на те, що згідно ст.185 СК України перелік додаткових витрат на дитину не є вичерпним, можуть бути віднесені до щомісячних з-за їх регулярності, а саме, - щомісячні оплати гуртків, спортивних секцій, репетиторів, і батько дітей зобов`язаний брати в них участь, - надавши на підтвердження в копії квитанцій і рахунків на підтвердження оплати медичного обслуговування дітей, витрат на придбання продуктів харчування, комунальних послуг, тощо. Вирішуючи спір по суті у справах цієї категорії, суд має виходити з положень ст.8 ЗУ „Про охорону дитинства", за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.180 та ч.ч.1-2ст.181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька), АБО у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом в разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності в нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., що ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р. - держава Україна визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею179 СК України регламентовано право власності на аліменти, одержані на дитину, - які є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. А, відповідно до ст.186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів може також здійснюватися органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці; в разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5ст.157 цього Кодексу. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Частиною 3 ст.182 СК України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів в разі встановлення наявності в нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Розмір відрахувань з заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується з суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ст.70 цього Закону. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення в повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі, в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань з заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Так, виходячи з встановленого державою розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та обоюдного обов`язку батьків на їх утримання, а також обставини для необхідного рівня життя дитини, гармонійного розвитку, наявності у відповідача можливостей, суд дійшов висновку, що доцільним є визначення розмір аліментів для утримання дітей сторін у твердій грошовій сумі - в розмірі 9430грн. на місяць, щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10-ти прожиткових мінімумів, як то визначено ч.5ст.183 СК України, - починаючи з 01.11.2023 року - з дня звернення позивачки з даним позовом до суду, і - до досягнення кожним з дітей повноліття, оскільки саме такий розмір запропонований відповідачем, значно перевищує визначений чинним законодавством мінімум для кожного з дітей, а також враховуючи, що наявність підстав для стягнення цих аліментів в більшому розмірі, ніж 9430грн. на місяць, щомісячно на кожну дитину, - не підтверджується достатніми доказами. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір підлягає стягненню судом з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial