Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

14 березня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах малолітньої [PERSON] , з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, відповідно. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що на обліку ССД по Новобаварському району знаходиться малолітня [PERSON] , як дитина, яка залишилася без батьківського піклування. Мати дитини - [PERSON] . Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. До ССД по Новобаварському району 11.12.2023 надійшло повідомлення адміністрації Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» Харківської міської ради про влаштування на підставі актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров?я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] , для медичного огляду та надання у разі необхідності медичної допомоги дітям. Відповідно до повідомлення відділу поліції № 1 ХРУП № З ГУНП в Харківській' області від 15.12.2023 №4968/119-65/20-23 до ЖЄО від 10.12.2023 №11955 зареєстрований матеріал за повідомленням від оператора «102», що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов`язки з виховання дітей. Під час виїзду працівників поліції за даною адресою зі слів сусідів було встановлено, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, поводить себе неадекватно, виганяє своїх дочок з квартири, не доглядає за ними, в помешканні повна антисанітарія та сморід. На місці було встановлено, що дійсно в кв. [ADDRESS] повна антисанітарія, бруд, відчувається неприємний запах, речі розкидані. На підставі наказу ССД по Новобаварському району від 19.12.2023 № 66 малолітню [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, з підстав проживання в сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, для подальшого провадження діяльності в межах наданих повноважень щодо соціального захисту дитини. За клопотанням ССД по Новобаварському району наказом служби у справа дітей Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області від 26.12.2023 № 41 малолітню [PERSON] влаштовано та 26.12.2023 передано із КНП «МДКЛ № 19» ХМР до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де дитина і проживає на теперішній час. Разом з тим, до ССД по Новобаварському району 28.12.2023 звернулась особа, яка зазначила себе як [PERSON] (документи, що посвідчують особу відсутні) для вирішення питання повернення дочки, [PERSON] , на виховані- та спільне проживання за адресою: [ADDRESS] . З особою, яка зазначила себе як [PERSON] , проведено бесіду та проінформовано про порядок та умови повернення малолітньої дитини на виховання та спільне проживання. Станом на 28.02.2024 мати дитини, [PERSON] , із заявою про повернення на виховання малолітньої дочки, [PERSON] , до ССД по Новобаварському району не звернулась. Питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , було попередньо розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, що є постійно діючим консультативно-дорадчим органом виконавчого комітету Харківської міської ради як орган опіки та піклування. За результатами розгляду, враховуючи рекомендації Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, що діє від імені органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в інтересах малолітньої [PERSON] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 травня 2024 року закрито підготовче провадження за позовною заявою Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в інтересах малолітньої [PERSON] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Представник позивача Левченко С.Ю., який діє на підставі Довіреності від 01.01.2024 № 18, в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач по справі в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлялась, про причину неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надавала, у зв`язку з чим, на підставі вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечувала і представник позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. У відповідності до положень частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У відповідності до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями частини 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої є: батько [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відомості про батька дитини внесені до актового записів про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 9). Відповідно до довідки від 25.08.2023 №6331-7501700308 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зареєстроване місце проживання матері дитини, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання/перебування за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до довідки від 25.08.2023 №6331-5002927960 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зареєстроване місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання/перебування за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). 11.12.2023 до ССД по Новобаварському району 11.12.2023 надійшло повідомлення адміністрації Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» Харківської міської ради про влаштування на підставі актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров?я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, а саме: неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] , для медичного огляду та надання у разі необхідності медичної допомоги дітям (а.с. 16). Як встановлено судом, рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 04.08.2015 (справа № 617/1061/15-ц) [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дочки, [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Надалі, відповідно до повідомлення відділу поліції № 1 ХРУП № З ГУНП в Харківській області від 15.12.2023 №4968/119-65/20-23 до ЖЄО від 10.12.2023 №11955 зареєстрований матеріал за повідомленням від оператора «102», що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов`язки з виховання дітей. Під час виїзду працівників поліції за даною адресою зі слів сусідів було встановлено, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, поводить себе неадекватно, виганяє своїх дочок з квартири, не доглядає за ними, в помешканні повна антисанітарія та сморід. На місці було встановлено, що дійсно в кв. [ADDRESS] повна антисанітарія, бруд, відчувається неприємний запах, речі розкидані (а.с. 17). Так, на підставі наказу ССД по Новобаварському району від 19.12.2023 № 66 малолітню [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, з підстав проживання в сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, для подальшого провадження діяльності в межах наданих повноважень щодо соціального захисту дитини. Наказом служби у справа дітей Валківської міської ради Богодухівського району Харківської област від 26.12.2023 № 41 малолітню [PERSON] влаштовано та 26.12.2023 передано із КНП «МДКЛ № 19» ХМР до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де дитина і проживає на теперішній час (а.с. 22). Разом з тим, як зазначає представник позивача, до ССД по Новобаварському району 28.12.2023 звернулась особа, яка зазначила себе як [PERSON] (документи, що посвідчують особу у неї були відсутні) для вирішення питання повернення дочки, [PERSON] , на виховання та спільне проживання за адресою: [ADDRESS] . З особою, яка зазначила себе як [PERSON] , проведено бесіду та проінформовано про порядок та умови повернення малолітньої дитини на виховання та спільне проживання. Однак, станом на 28.02.2024 мати дитини, [PERSON] , із заявою про повернення на виховання малолітньої дочки, [PERSON] , до ССД по Новобаварському району не звернулась. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] надала пояснення від 28.12.2023, з яких вбачається, що 10.12.2023 у її сім?ї виникла конфліктна ситуація, яка призвела до виклику поліції з подальшим влаштуванням дітей до медичного закладу, та підтвердила, що перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання влаштувала сварку зі своїми дітьми та вигнала їх з квартири на вулицю, зазначила про відсутність в неї паспорту (а.с. 24). Так, з метою збору додаткової інформації про родину Юр?євих, посадовими особами ССД по Новобаварському району зроблено запити до структур, причетних до роботи з сім?ями та дітьми. Згідно з Висновком про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини 26.12.2023 малолітня [PERSON] має діагноз: Функціональний розлад жовчного міхура. Деформація жовчного міхура. Панкреатична дисфункція сфінктера Одді. Відкрите овальне вікно (а.с. 25). Відповідно до інформації відділу соціальної роботи по Новобаварському району Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» від 10.01.2024 №8, фахівцями Відділу було здійснено відвідування сім`ї [PERSON] за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Скласти акт оцінки потреб сім`ї/особи та надати інформацію щодо стану задоволення основних першочергових потреб дітей не надалось можливим, у зв`язку відмовою [PERSON] надати доступ до житлового приміщення. Під час спілкування [PERSON] повідомила, що не має паспорту, не працює, за вказаною адресою не зареєстрована, мешкає тимчасово, доходу не має та не має умов для проживання малолітніх дітей. Працівниками Відділу [PERSON] було запропоновано вирішити питання працевлаштування, проходження медичного обстеження у нарколога та психіатра, рекомендовано покращити житлові умови, наголошено на необхідності цікавитися долею дітей та вчиняти активні дії для повернення дітей на виховання, але на час відвідування [PERSON] від надання їй послуги соціального супроводу з метою сприяння у вирішенні означених питань відмовилась. Родина [PERSON] раніше вже потрапляла в поле зору Відділу у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків (а.с. 26). Крім того, [PERSON] неодноразово притягувалась до кримінальної та адміністративної відповідальності, в тому числі за вчинення насильства в сім`ї та невиконання обов`язків щодо виховання дітей, що підтверджується постановами Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 січня 2024 року (а.с. 29,30,31). Отже, на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, що є постійно діючим консультативно-дорадчим органом виконавчого комітету Харківської міської ради як орган опіки та піклування було попередньо розглянуто питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . За результатами розгляду, враховуючи рекомендації Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, що діє від імені органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з висновку Департаменту служби у справах дітей ХМР від 11.03.2024 № 107 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , враховуючи рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, що діє від імені органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . (а.с. 32-33) Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 5 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з пунктом 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), ([ВП], заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): «136. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю [рішення у справі «Гнахоре проти Франції» (Gnahore v. France), заява № 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-ІХ]. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. the Czech Republic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)». У цьому контексті недостатньо встановити, що дитину може бути поміщено у краще середовище для її виховання (див. рішення у справі К. і Т., зазначене вище, п. 173). Не може також бути виправданим захід, що роз`єднує сімейні зв`язки, самим лише посиланням на ненадійний стан батьків, що може бути вирішено за допомогою менш радикальних засобів, такими як цільова матеріальна допомога та соціальна підтримка, а не шляхом розлучення сім`ї (див., наприклад, рішення у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 50, від 18 грудня 2008 року). У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини" (Kutzner v. Germany), N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини" (Sommerfeld v. Germany), [GC],N 31871/96, п. 66, ЄСПЛ 2003-VIII). Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова № 3) роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (абзац 2 пункту 16 Постанови № 3). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», § 54, § 58). В ході розгляду справи судом встановлено та не спростовано відповідачем, що відповідач [PERSON] ухиляється від участі у вихованні дочки [PERSON] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться про стан здоров?я, що свідчить про ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків. Виходячи із положень статей 164-167 СК України, зазначене є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позбавлення батьківських прав є виключним і надзвичайним засобом впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи обгрунованість висновку органу опіки та піклування, а також суд бере до уваги свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов`язками та ухилення від їх виконання, а отже суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим слід позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом було встановлено, що наказом служби у справа дітей Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області від 26.12.2023 № 41 малолітню [PERSON] влаштовано та 26.12.2023 передано із КНП «МДКЛ № 19» ХМР до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де дитина і проживає на теперішній час, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи вищевикладене, а також те, що батьки повинні брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, суд приходить до висновку, щодо необхідності стягнення з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. В силу п.1 ч.1ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Отже, позовна заява Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в інтересах малолітньої [PERSON] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментівпідлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн. за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та у розмірі 1 211, 20 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів. На підставі викладеного і

Outcome: approved