Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, з квітня 2013 року по день смерті [PERSON] [INFO] . Заяву мотивує тим, що з квітня 2013 року вона почала спільно проживати однією сім`єю, як жінка та чоловік, з [PERSON] , [INFO] , без реєстрації шлюбу в органах РАЦС. Місцем їх спільного проживання була житлова квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка ними була орендована. З цього часу вони проживаючи спільно однією сім`єю, вели спільне господарство, в них були спільні витрати, купівля майна для спільного користування, спільна участі у витратах на утримання житла. Вказує, що до того [PERSON] розірвав в судовому порядку попередній шлюб з колишньою дружиною, а заявник не перебувала в шлюбі жодного разу до моменту початку спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] 13 серпня 2013 року заявником та [PERSON] було здійснено церковний обряд вінчання в Храмі св. Софії УАПЦ м. Золочів, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , таїнство вінчання здійснив Митрофорний протоієрей Орест Гал. [INFO] в заявника та [PERSON] народилась спільна дитина [PERSON] [INFO] в заявника та [PERSON] народилась друга спільна дитина [PERSON] . 14 \~ \~ \~ \~серпня 2014 року [PERSON] та заявник придбали за кошти спільного сімейного бюджету житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору № 30 від 14 серпня 2014 року про сплату пайових внесків у ЖБК «Вииники-1». Вказує, що в період з 6 червня 2015 року до 13 грудня 2019 року вона, [PERSON] , [PERSON] та їх діти разом постійно поживали та були зареєстровані у вказаній житловій квартирі. В 2019 році вказана квартира була продана ними та за отримані грошові кошти від її продажу ними було придбано житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . В зазначеній квартирі з моменту її придбання вони постійно фактично проживали і були зареєстровані в такій з 30 січня 2020 року. [PERSON] був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період 20 березня 2022 року [INFO] відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», [INFO] [PERSON] помер в м. Бахмут Донецької обл. в результаті мінометного обстрілу, отримавши вибухові травми і поранення, пов`язані із захистом Батьківщини. 30 січня 2023 року [INFO] заявнику, як дружині було повідомлено про смерть [PERSON] та вручено корінець сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого), адресоване їй як « [PERSON] », з повідомленням про те, що вказане сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку. Окрім того їй було вручено сповіщення військової частини, адресоване Начальнику [INFO] , та свідоцтво про поховання, а також витяг з наказу командира окремого батальйону територіальної оборони. Вказані документи було видано їй саме як дружині загиблого [PERSON] . Зазначає, що з викладених документів вбачається, що [INFO] фактично визнається та не оспорюється факт того, що вона є дружиною [PERSON] . Вказує, що у зв`язку із загибеллю [PERSON] як військовослужбовця у зоні військових дій, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, вона, [PERSON] , має право на отримання виплати належної їй частини одноразової грошової допомоги в результаті загибелі військовослужбовця. Відтак просить встановити факт їх з [PERSON] проживання однією сім`єю як жінки та чоловіка без шлюбу з метою звернення в майбутньому до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою виплати належної їй частину вказаної одноразової грошової допомоги. Матеріали заяви були подані до Личаківського районного суду м. Львова 1 квітня 2024 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких визначено суддю [PERSON] . Ухвалою суду від 2 квітня 2024 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку в судове засідання. 24 квітня 2024 року заявник [PERSON] подала до суду клопотання про розгляд заяви без її участі, згідно з якою подану заяву підтримує в повному обсязі. 17 травня 2024 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника заінтересованої особи [INFO] , що діє на підставі довіреності №963 від 30 січня 2024 року, про залучення до участі у справі у якості заінтересованої особи Міністерства оборони України. Протокольними ухвалами судового засідання 20 травня 2024 року задоволено вказане вище клопотання та залучено Міністерство оборони України до участі у справі у якості заінтересованої особи, а також зобов`язано заявника надати інформацію про інших осіб, які претендують на отримання грошової допомоги після смерті [PERSON] . Протокольною ухвалою судового засідання 3 червня 2024 року вирішено здійснити запит до [INFO] для отримання інформації, чи була здійснена виплата після смерті [PERSON] , якщо так, то кому така здійснювалась, з вказанням їх повних анкетних даних та адрес проживання. 3 червня 2024 року судом було скеровано відповідний запит до [INFO] , а також скеровано такий до [INFO] , оскільки після засідання встановлено, що саме такий є розпорядником даної інформації. 10 червня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Шведи О.Б., що діє на підставі довіреності в порядку передоручення від 8 листопада 2023 року, згідно з якими в задоволенні заяви [PERSON] просить відмовити повністю. Вважає, що обґрунтування заяви є недостатнім, належних доказів для встановлення факту проживання однією сім`єю не надано. Звертає увагу на положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та вказує, що згідно з таким особа, яка проживала з загиблим військовослужбовцем однією сім`єю без укладення шлюбу, не є суб`єктом, що має право на виплати. Також вважає, що посилання на норми Сімейного кодексу в даному випадку недоречне, оскільки виплата ОГД у разі загибелі (смерті) військовослужбовців не є сімейними правовідносинами, а порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану затверджений Наказом МОУ № 45 від 25 січня 2023 року, згідно з яким статус дружини підтверджує лише свідоцтво про шлюб. Крім того, звертає увагу на те, що обов`язковою умовою для визнання факту проживання однією сім`єю, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, та посилається на ряд правових позицій щодо цього. Стверджує, що факт спільного проживання та/або реєстрації місця проживання без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не може свідчити про те, що мали місце усталені відносини, які притаманні сім`ї та що вони проживали однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу із [PERSON] . Ухвалою суду від 17 червня 2024 року витребувано в [INFO] інформацію про те, чи була здійснена виплата одноразової грошової допомоги в результаті загибелі військовослужбовця [PERSON] , [INFO] , якщо так, то кому така виплата здійснювалась, а саме вказати наступні дані таких осіб: ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання чи перебування, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. 1 липня 2024 року на виконання вказаної вище ухали на адресу суду надійшла витребувана інформація з [INFO] . Протокольною ухвалою судового засідання 4 липня 2024 року залучено до участі у справі у якості заінтересованих осіб [PERSON] , [PERSON] в особі законного представника [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] і Личаківську районну адміністрацію ЛМР як орган опіки та піклування у якості представника останніх. 8 липня 2024 року на електронну адресу суду надійшли клопотання заінтересованих осіб [PERSON] та [PERSON] про проведення розгляду заяви [PERSON] без їх участі, згідно з якими щодо задоволення заяви заперечують. Також 8 липня 2024 року [PERSON] та [PERSON] як законний представник [PERSON] подали до суду клопотання про проведення розгляду заяви [PERSON] без їх участі, згідно з якими щодо задоволення заяви також заперечують. В судовому засіданні 23 липня 2024 року заявник [PERSON] заяву підтримала з мотивів викладених в ній, просила таку задовольнити, від клопотання про допит свідків відмовилась. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Шведа О.Б. в судовому засіданні заяву заперечила з мотивів, викладених у поданих нею письмових поясненнях. Представник заінтересованої особи Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування Драпатий Н.В., що діє в порядку самопредставництва юридичної особи, діючи в інтересах неповнолітніх дітей заявниці - [PERSON] та [PERSON] , в судовому засіданні щодо заяви поклався на розгляду суду та просив ухвалити рішення з врахуванням інтересів дітей. Заінтересована особа [INFO] в судове засідання 23 липня 2024 року явку свого представника не забезпечив, про причини неявки такого не повідомив, клопотання про відкладення розгляду заяви чи будь яких інших заяв чи клопотань до суду не скерував. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як законний представник [PERSON] в судове засідання 23 липня 2024 року також не з`явились, матеріали справи містять клопотання останніх про розгляд заяви без їх участі. З врахуванням наведеного вище суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 223, ч. 3 ст. 294 ЦПК України, вважає за можливе завершити розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явились в судове засідання. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали цивільної справи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Також згідно з ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа мас право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України до таких справ відносяться справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. При цьому ч. 2\~вказаної статті Кодексу визначено, що\~в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року у справі 560/17953/21 відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі №287/167/18-ц (провадження №14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №290/289/22-ц (провадження №61-13369св22), а саме щодо справ, розпочатих за заявами цивільних дружин загиблих Захисників України, які намагаються встановити факт проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем та отримати відповідну допомогу від держави як члени родини, вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. При цьому Верховний Суд зазначив, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 1 січня 2012 року, суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право. До заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. При цьому згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 3 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) і зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Так з наданих доказів судом встановлено, що заявник [PERSON] з 6 червня 2015 року була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , а з 30 січня 2020 року зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта останньої серії [NUMBER] (а.с. 8-12). Як вбачається з свідоцтва про вінчання, 13 серпня 2013 року заявником [PERSON] та [PERSON] здійснено церковний обряд вінчання в храмі св. Софії УАПЦ м. Золочів в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , таїнство вінчання здійснив Митрофорний протоієрей Орест Гал (а.с. 14). З копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 травня 2017 року вбачається, що заявник [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). А з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 7 вересня 2016 року вбачається, що заявник [PERSON] та [PERSON] також є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Як вбачається з довідки №6 від 4 березня 2015 року, виданої ЖБК «Винники-1», [PERSON] будучи членом даного житлово-будівельного кооперативу згідно з договором про сплату пайових внесків у ЖБК «Винники-1» №30 від 14 серпня 2014 року повністю сплатив пайовий внесок на будівництво квартири [ADDRESS] , у якій, як вже зазначалось вище, проживала заявник [PERSON] з 6 червня 2015 року (а.с. 29). Згідно з відомостями з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб № 113719 від 7 лютого 2023 року за адресою: [ADDRESS] , окрім заявника [PERSON] , яка зареєструвалась за даною адресою 30 січня 2020 року, було зареєстровано ще три особи, а саме: [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації [INFO] ; та діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації [INFO] (а.с. 17). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 1 лютого 2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 40 років у м. Бахмут Донецької обл. (а.с. 18). Аналогічні відомості містяться у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №00038329849 від 1 лютого 2023 року (а.с. 20). А з відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади № 004685-ЛРА від 8 лютого 2023 року вбачається, що [PERSON] 8 лютого 2023 року було знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Заявник [PERSON] стверджує, що встановлення факту їх з [PERSON] проживання однією сім`єю необхідне у\~зв`язку\~з тим,\~що останній\~загинув як військовослужбовець у зоні військових дій у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, а відтак вона як дружина має право на отримання виплати частини відповідної одноразової грошової допомоги. Так Указом Президента України №64/20211 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховна Рада України вказаний вище указ було затверджено. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, зокрема востаннє Указом Президента України від 6 травня 2024 року № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №3684-IX від 8 травня 2024 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, та такий продовжує діяти на даний час. При цьому Указом Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом № 2105-IX від 3 березня 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно з витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №11 від 20 березня 2022 року, [PERSON] , який прибув із [INFO] відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», було прийнято на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, присвоєно йому первинне військове звання рядового складу «солдат» та призначено на посаду старшого водія мінометного взводу мінометної батареї військової частини [NUMBER] , ВОС-790702А, з 20 березня 2022 року зараховано до списків особового складу, та з вказаної дати останній приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 28). Як вже зазначалось вище, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується зокрема свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 1 лютого 2023 року (а.с. 18). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №1009 від 29 січня 2023 року, [PERSON] [INFO] помер у м. Бахмут Донецької обл. у зоні військових дій, смерть настала в результаті ушкодження внаслідок воєнної операції. Судово-медичним експертом було встановлено, що до смерті призвели: відкрита рана задньої стінки грудної клітки, вибухова травма, ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків (а.с. 23). 29 січня 2023 року командиром військової частини [NUMBER] було скеровано начальнику [INFO] сповіщення №2, вихідний №22ппд, в якому висловлено прохання сповістити « [PERSON] », яка проживає в [ADDRESS] , про те, що водій стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти солдат [PERSON] , 1982 року народження, призваний (прийнятий) на військову службу 20 березня 2022 [INFO] , вірний військовій присязі у бою за нашу Батьківщину, виявивши стійкість і мужність, загинув [INFO] (а.с. 22). На виконання вказаного вище сповіщення 30 січня 2023 року начальником [INFO] було скеровано на ім`я « [PERSON] » за адресою: [ADDRESS] , корінець № [NUMBER] сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого), яким сповіщено останню про те, що її чоловік солдат [PERSON] загинув [INFO] вірний військовій присязі в бою за нашу Батьківщину в районі [ADDRESS] . При цьому зазначено, що вказане сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку (а.с. 21). 3 лютого 2023 року ЛКП «Музей «Личаківський цвинтар» видано [PERSON] свідоцтво про поховання № [NUMBER] як користувачу місця поховання (родинного поховання), який 2 лютого 2023 року на Полі Почесних поховань 86-А Личаківського кладовища, розміщеного в місті Львові на вул. Мечникова, здійснив поховання померлого [PERSON] в окрему могилу, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 1 лютого 2023 року (а.с. 24). Згідно з витягом з наказу командира 218 Окремого батальйону територіальної оборони (по особовому складу) № [NUMBER] від 5 лютого 2023 року, солдата [PERSON] , водія стрілецького взводу стрілецької роти [NUMBER] окремого батальйону територіальної оборони [NUMBER] окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « [INFO] » Сил територіальної оборони України виключено зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку зі смертю (загибеллю). В даному наказі зазначено, що [PERSON] народився [INFO] , у ЗС з [INFO] , загинув [INFO] в результаті мінометного обстрілу займаних позицій у м. Бахмут Донецької обл., похований на Марсовому полі м. Львів, дружина [PERSON] , проживає: [ADDRESS] (а.с. 26). Також з витягу з наказу командира Військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №36 від 5 лютого 2023 року вбачається, що солдата [PERSON] виключено зі списків особового складу частини у зв`язку зі смертю, пов`язаною з виконанням обовязків військової служби по захисту Батьківщини, при цьому теж зазначено, що дружиною останнього є [PERSON] (а.с. 27). Згідно з витягом з протоколу №1743 від 8 серпня 2023 року засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, комісією встановлено, що травма (поранення) [INFO] солдата [PERSON] , 1982 року народження, «вибухова травма; відкрита рана задньої стінки грудної клітки; ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків», які послужили причиною смерті [INFO] , є травмою, пораненням і причиною смерті, пов`язаними з захистом Батьківщини (а.с. 25). За змістом ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців є діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 1 ст. 16 даного Закону одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. А згідно з ч. 1 ст. 16-1 Закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України «Про Національну поліцію» та пункті 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору, у рівних частках. Так згідно з ч. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать зокрема жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Відповідно до пункту 1.7 Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затверджених наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №45, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Заява подається до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки незалежно від місця реєстрації заявника. Згідно з додатком 2 до вказаного вище Порядку, до переліку документів, які надають члени сім`ї до районного (міського) ТЦКСП для призначення та виплати ОГД, входить зокрема документ, що підтверджує родинні зв`язки з загиблим (померлим) військовослужбовцем відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»: а) для дружини/чоловіка - свідоцтва про шлюб; б) для дитини - свідоцтво про народження дитини; в) для батьків - свідоцтво про народження загиблого (померлого); г) для осіб, які перебували на утриманні загиблого (померлого) - документ, що підтверджує перебування на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця. Частиною 5 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає зокрема справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26 травня 2021 року у справі №523/19129/19 (провадження №61-10712св20) та від 17 листопада 2021 року у справі №214/1816/20 (провадження 61-6397св21), ухвалі від 2 травня 2022 року у справі №944/2326/21 (провадження №61-3761ск22). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 (провадження №61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Так вищевказані наявні в матеріалах справи докази, які досліджені в судовому засіданні та описані судом вище, які нічим не спростовані, в їх сукупності та взаємозв`язку, дають суду можливість дійти висновку, що заявник [PERSON] та померлий [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2013 року по день смерті останнього [INFO] . При цьому матеріали заяви не містять доказів на підтвердження того, що останні почали спільно проживати в квітні 2013 року, відтак днем початку спільного проживання слід вважати день здійснення ними церковного обряду вінчання - 13 серпня 2013 року. Метою встановлення факту спільного проживання заявниці разом з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу є необхідність реалізації її прав, а саме права на отримання частини одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, відтак такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання. При цьому судом не беруться до уваги заперечення представника заінтересованої особи Міністерства оборони України, оскільки, як вже зазначалось вище, ч. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» прямо передбачено, що до осіб, які мають право на одержання такої грошової допомоги віднесено в тому числі жінку, з якою загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Наданими заявником доказами підтверджується те, що вона була пов`язана з померлим спільним побутом та мала з ним взаємні права та обов`язки, зокрема щодо їх спільних дітей. Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити частково, встановивши юридичний факт того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 13\~серпня 2013\~року по 27 січня 2023 року. При цьому відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: partial