Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

[PERSON] , через свого представника-адвоката Клюска Р.В., заявила позов до Київської міської ради, як представницького органу територіальної громади м. Києва, за яким просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після її двоюрідної сестри [PERSON] , померлої [INFO] . Позов мотивовано втратою певних документів, що підтверджують рідство позивачки зі спадкодавицею, та втратою правовстановлюючого документу про право власності на 1/3 частку спірної квартири, що не дозволяє позивачці оформити спадщину в загальному порядку. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 04.06.2024 року, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відзиву на позов, а рівно і інших заяв по суті спору не надходило. Представник позивачки Клюско Р.В. подав заяву, за якою на вимогах позову наполягав, просив розглянути справу без участі сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач та третя особа своїх представників в суд не направили. За таких обставин, з урахуванням того, що у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на наявних доказах. Судом встановлено таке. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. До майна померлої в Дванадцятій київській державній нотаріальній конторі 10.10.2023 року заведено спадкову справу №1121/2023. З огляду на спадкову справу вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася двоюрідна сестра спадкодавиці [PERSON] , інших спадкоємців не має, до спадкової маси входить право власності на квартиру [ADDRESS] . 07.03.2024 року державний нотаріус Фещук Н.І. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, про що винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Постанова обґрунтована відсутністю оригіналу документа на право власності на 1/3 частку спадкової квартири, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською райрадою держадміністрацією м. Києва 03.12.1997р. (розпорядження №4457) та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 26.12.1997р. за реєстровим №2547, а також відсутності документального підтвердження факту, що батько спадкодавиці та батько спадкоємиці є рідними братами. Позивачка визнає, що вказане свідоцтво про право власності на житло і свідоцтво про народження її батька втрачене. За таких обставин суд визнає постанову нотаріуса обґрунтованою. Разом з тим, доводи позивачки в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження доказами. Так, з огляду на свідоцтво про шлюб дівоче прізвище позивачки [PERSON] . Батьками позивачки, згідно зі свідоцтвом про народження були [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, спадкодавиця [PERSON] народилася в сім`ї [PERSON] та [PERSON] . У свідоцтві про народження [PERSON] зазначено, що його батьками були [PERSON] та [PERSON] , місце народження - село Мар`янівка Макаровського району Київської області. Державний архів Київської області, на запит позивачки, надав архівну довідку від 02.11.2023р. №01-43/2171(1) про народження [PERSON] . В даній довідці зазначено, що згідно із актовим записом про народження, складеним «Мар?янівською Сільською Радою Макарівського району Київської Області» (так у документі) від 28 жовтня 1936 року №27 « [PERSON] » (так у документі) народився [INFO] . Також у довідці вказано, що його батьком був « [PERSON] » та його матір?ю була « [PERSON] ». [PERSON] , згідно зі свідоцтвом про смерть, помер [INFO] у віці 47 років. Разом з тим, в довідці старости смт. Клавдієво-Тарасівське та с. Порокостень від 22.03.2024 року №181 зазначено, що [PERSON] постійно проживала без реєстрації з 10.01.2023 року за адресою: [ADDRESS] та перебувала на утриманні своєї двоюрідної сестри гр. [PERSON] , до дня смерті [INFO] та була похована за її рахунок. Місцем смерті [PERSON] в свідоцтві про смерть зазначено саме смт. Клавдієво-Тарасове Бучанського району Київської області. Крім того, на руках у позивачки перебувають свідоцтво про смерть батька спадкодавиці, правовстановлюючі документи на спадкове майно та інші документи належні спадкодавиці. За таких фактичних даних, на переконання суду, у стороннього наглядача не має виникнути сумнів що [PERSON] та [PERSON] є двоюрідні сестри. Згідно ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця, відповідно до ст. 1266 ч. 4 ЦК України, спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (за правом представлення). Отже, з урахуванням того, що батько позивачки (дядько спадкодавиці) помер до відкриття спадщини, суд знаходить доведеним, що позивачка є спадкоємицею до майна [PERSON] , померлої [INFO] , третьої черги спадкування за законом. Знаходить своє підтвердження доказами і спадкова маса. Так, орган приватизації Ленінградської районної державної адміністрації міста Києва 03 грудня 1997 року видав розпорядження №4457 про передачу [PERSON] у приватну власність квартиру [ADDRESS] . На підставі цього розпорядження керівником органом приватизації 03 грудня 1997 року видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено право власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , в рівних частках. В наступному органом приватизації Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації 15 лютого 2011 року прийнято розпорядження №77 про виправлення в свідоцтві про право власності на житло по [ADDRESS] , а саме змінено прізвище співвласника [PERSON] на вірне [PERSON] . Саме оригінал вказаного свідоцтва не зберігся. Проте, у позивачки наявна копія цього свідоцтва, що посвідчена 30.11.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Галущенко Н.М. за реєстровим №4925. До того ж, начальник комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на запит нотаріуса надав інформаційну довідку KB-2023 №32603 від 30.10.2023, за якою згідно з даними реєстрових книг Бюро, 1/3 частина кв. [ADDRESS] , на праві власності зареєстровано за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською районною держадміністрацією м. Києва 03.12.1997, розпорядження №4457 від 03.12.1997. Дата проведення реєстрації в Бюро 26.12.1997 за реєстровим №2547. Право власності на решту квартири [PERSON] набула в порядку спадкування після батьків [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, які видані 16.09.2013 року державним нотаріусом дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. за реєстровими № 3-594, та № 3-593, відповідно. Отже право власності на квартиру [ADDRESS] належало [PERSON] , в цілому. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Разом з тим, неподання нотаріусу документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, відповідно до ст. 49 Закону України, є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. За наведених фактів та вимог закону, суд приходить до висновку, що позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилась після померлої [PERSON] , проте не може оформити її в загальному порядку, через відсутність правовстановлюючого документу на частку спадкової квартири, а відтак її права є порушеними. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтями 16, 392 ЦК України встановлено, що власник має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який засвідчує його право власності. Саме на вказані норми і послалась позивачка в обґрунтування позову. Тому, суд знаходить позов обгрунтованим, і таким, що підлягає задоволенню на підставі вказаних норм закону та додатково ст.ст. 1216, 1223, 1258, 1268 ЦК України. Питання про розподіл судових витрат позивачам не порушувалось, заходи забезпечення позову судом не вживались.

Outcome: approved