Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 01 березня 2024 року [PERSON] звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом у якому прохає шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 22.11.2003 Кобеляцьким районним управлінням юстиції відділом реєстрації актів громадянського стану у Полтавській області, актовий запис № 104, - розірвати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 листопада 2003 року позивач та відповідачка уклали зазначений шлюб, від якого мають одного сина [PERSON] , дата народження: [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є те, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними вже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. З часом у них почали виникати непорозуміння і сварки, виявилися різні погляди на сімейне життя та побут, втрачені почуття любові та взаємоповаги один до одного, що призвело до фактичного відчуження один від одного, що стало причиною розпаду сім`ї. Подружнє життя не склалося, шлюбні відносини сторонами не підтримуються, подальше спільне проживання з відповідачем та примирення є неможливим. На даний час шлюб носить лише формальний характер, спільне господарство сторонами не ведеться. Відтак, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, в сім`ї відсутні любов, теплі та дружні відносини, з огляду на що шлюб, укладений між сторонами, підлягає розірванню. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 01.03.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Згідно з відповіддю № 482719 від 07.03.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 11 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання на 15 квітня 2024 року. Судове засідання 15 квітня 2024 року відкладено на 29 травня 2024 року у зв`язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача. Судове засідання 29 травня 2024 року відкладено на 28 червня 2024 року у зв`язку з повторною неявкою належним чином повідомленого відповідача. У судове засідання 28 червня 2024 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Позивачем подане клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримання позову та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідачкою до суду подано заяву відповідно до якої остання прохає справу розглянути за її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом речення 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що з 22 листопада 2003 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Кобеляцьким районним управлінням юстиції відділом реєстрації актів громадянського стану у Полтавській області, актовий запис № 104, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від цього шлюбу сторони мають одну дитину сина: [PERSON] , народився [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Відомостей про існування спору про поділ майна чи визначення місця проживання дитини позовна заява не містить. Розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки сторони мають неповнолітню дитину. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки в цьому конкретному випадку, це суперечило б інтересам щонайменше позивача, який не хоче продовжувати подружні стосунки з відповідачкою та миритися категорично не бажає. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України). Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачкою категорично не бажає, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина 3 статті 115 СК України). Сторони не виявили бажання змінювати прізвища після розірвання шлюбу. Позивач прохав покласти судові витрати на нього.

Outcome: approved