Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

І. Виклад позиції учасників справи. До Новозаводського районного суду м. Чернігова звернувся з позовом адвокат Переверзєв О.О. в інтересах [PERSON] про стягнення з [PERSON] 801,13 грн інфляційних витрат, 451,09 грн 3% річних, а всього 1 252,22 грн. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем заочного рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26.10.2022 року, яким стягнуто на користь позивача 7\~700,00 грн заборгованості та 1\~500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У період з 26.11.2022 року по 13.06.2024 року (597 днів) рішення суду не виконувалось, тобто таке прострочення є триваючим, у звязку з чим у позивача виникло право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних за порушення грошового зобовязання. Відповідач правом на подання відзиву, передбаченого ст.178 ЦПК України, не скористався. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання, хоча про дату, час і місце судового засідання, з огляду на ст.128 ЦПК України, був повідомлений належним чином. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 24.06.2024 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін /а.с.14/. Судом, з огляду на приписи ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що заочним рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26.10.2022 року в справі №751/2805/22 позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за Договором оренди гаража (гаражного приміщення) від 27.08.2021 р. у розмірі 7700 грн 00 коп та 1500 грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу /а.с.13-15/. Рішення набрало законної сили 02.12.2022 року. 20.12.2022 року постановою головного державного виконавця Новозаводського ВДВС у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито виконавче провадження №70575982 з виконання виконавчого листа №751/2805/22, виданого 09.12.2022 року Новозаводським районним судом міста Чернігова, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за Договором оренди гаража (гаражного приміщення) від 27.08.2021 р. у розмірі 7700 грн 00 коп та 1500 грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу /а.с.16/. Надалі за письмовою заявою стягувача виконавчий лист №751/2805/22 повернутий [PERSON] , про що 13.11.2023 року винесена постанова /а.с.17/. Після цього 07.12.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Ю.М. відкрито виконавче провадження №73536180 з виконання виконавчого листа №751/2805/22 від 09.12.2022 року /а.с.9-10/. За повідомленням приватного виконавця стягнення за вказаним виконавчим документом у виконавчому провадженні №73536180 не здійснювалось /а.с.18/. З наданих представником позивача розрахунків вбачається, що інфляційні втрати за період з листопада 2022 року по травень 2024 року складають 801,13 грн, а 3% річних за період з 26.10.2022 року по 13.06.2024 року 451,09 грн /а.с.11-12/. У матеріалах справи відсутні відомості про виконання відповідачем вищезазначеного рішення суду. V. Оцінка суду. Нормами ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Зі змісту ст.526 ЦК України вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання». У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі №6-2168цс15. Аналогічна позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 686/21962/15-ц. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Заочним рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26.10.2022 року в справі №751/2805/22 стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором оренди гаража (гаражного приміщення) від 27.08.2021 р. у розмірі 7700 грн 00 коп та 1500 грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу. Вказане рішення набрало законної сили 02.12.2022 року та наразі не виконано. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З сторони відповідача відзиву на позов не надійшло, а відтак суд виходить з обсягу наданих позивачем доказів відповідно до ст.ст.76,81 ЦПК України. Також відповідачем не надано суду доказів на підтвердження виконання рішення суду. Разом з тим, суд не може погодитися з наданим позивачем розрахунком інфляційних втрат за період з листопада 2022 року по травень 2024 року та 3% річних за період з 26.10.2022 року по 13.06.2024 року з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч.ч.1,2 ст.284 ЦПК України). За змістом ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Заочне рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26.10.2022 року в справі №751/2805/22, повний текст якого складено 31.10.2022 року, набрало законної сили 02.12.2022 року. Тому саме з цієї дати відраховується невиконання відповідачем вищезазначеного рішення суду, у звязку з чим прострочення виконання останнім грошового зобов`язання починається з 02.12.2022 року. Відтак розрахунок інфляційних втрат має бути здійснений з 02.12.2022 року по травень 2024 року (в межах заявлених вимог), а розрахунок 3% річних має бути здійснений з 02.12.2022 року по 13.06.2024 року (в межах заявлених вимог). Нарахування 3% річних за порушення грошового зобов`язання розраховується наступним чином: сума заборгованості 9200 грн х 3% / 365 х 560 дні прострочення (за період з 02 грудня 2022 року по13 червня 2024 року). Отже, 3% річних будуть складати 423,45 грн. Нарахування інфляційних за порушення грошового зобов`язання розраховується наступним чином: 100,7х9200/100-9200=64,4 грн за грудень 2022 року, за період з 02.12.2022 року по 31.12.2022 рік становить 62,32 грн (64,4/31х30); 105,1х9200/100-9200=496,2 грн за 2023 рік; 100,4х9200/100-9200=36,8 грн за січень 2024 року; 100,3х9200/100-9200=27,6 грн за лютий 2024 року; 100,5х9200/100-9200=46 грн за березень 2024 року; 100,2х9200/100-9200=18,4 грн за квітень 2024 року; 100,6х9200/100-9200=55,2 грн за травень 2024 року. Отже, інфляційні за період з 02.12.2022 року по 31.05.2024 року (в межах заявлених вимог) загалом становлять 742,52 грн. З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову та заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути 423,45 грн 3 % річних та 742,52 грн інфляційних втрат, а всього 1\~165 грн 97 коп. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звернулася з позовом про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрату сумі 1 252,22 грн. Враховуючи приписи пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», позивач мала би сплатити за подачу позову 1 211,20 грн судового збору, проте вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи часткове задоволення позовних вимог щодо позовної вимоги майнового характеру, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 127,78 грн (1165,97х1211,20/1252,22).

Outcome: partial