Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

У травні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 22.11.2016 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту №б/н відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав відповідачу кредитні кошти зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 200 000 грн. з відсотковою ставкою 26 % річних. Договір кредитної лінії було укладено з відповідачем в електронній формі у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». Так, АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі шляхом перерахування на рахунок відповідача безготівковим шляхом грошових коштів. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим, за ним утворилась заборгованість, яка становить 47 899,07 грн. 20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та позивачем укладено договір факторингу, за умовами якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача №б/н від 22.11.2016. Оскільки боржник у добровільному порядку не сплачує наявну заборгованість за кредитом, позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 22 травня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем у визначений термін, не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.11.2016 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту №б/н відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав відповідачу кредитні кошти зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 200 000 грн. з відсотковою ставкою 26 % річних. Договір кредитної лінії було укладено з відповідачем в електронній формі у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». Так, АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі шляхом перерахування на рахунок відповідача безготівковим шляхом грошові кошти (а.с. 5-6). 20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та позивачем укладено договір факторингу, за умовами якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача №б/н від 22.11.2016 (а.с. 8-12). Згідно з наданим банком розрахунком, у відповідача за вказаним кредитним договором станом на 20.12.2021 року виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 47 899,07 грн. (а.с. 25). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. ст. 525 - 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У відповідності зі ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач приєднався до умов та правил надання банківських послуг з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. Так, позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі та встановив кредитний ліміт на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом. У свою чергу, відповідач скористався кредитними коштами, однак, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача, відповідно до розрахунку її заборгованості перед позивачем, станом на 20.12.2021 року становить 47 899,07 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач порушив умови кредитного договору, а відтак, з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 47 899,07 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 3 028 грн. У підтвердження надання позивачеві правничої допомоги на суму: 7100 грн. позивачем надано укладені між позивачем і адвокатом Макєєвим В.М. договір № 05/10-23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023, акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2023 на суму: 7100 грн., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 6126 від 12.07.2018 (адвокат Макєєв В.М.), платіжну інструкцію № 1134 від 07.03.2023 на суму: 7100 грн. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу". Суду не надано документів, що підтверджують повноваження адвоката Макєєва В.М., як представника позивача. Позов підписувався і подавався позивачем. Тому в задоволенні вимог про стягнення правничої допомоги відмовляється.

Outcome: approved