Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні позивача: орган опіки і піклування Христинівської міської ради про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав, в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь пеню за прострочення зі сплати аліментів на утримання доньки, у розмірі 200 000 гривень та позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] . У позові зазначає, що [INFO] у сім`ї позивача та відповідача народилася дочка [PERSON] . Обставина народження дитини підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] оригінал якого зберігається у позивача. 31.07.2008 року відділом ДРАЦ Алуштинського міського управління юстиції АРК зареєстровано розірвання шлюбу між сторонами. Обставина підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] оригінал якого зберігається у позивача. Рішенням Христинівського районного суду від 15.07.2007 року у цивільній справі № 2-89-2007 стягнено з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] . Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище [PERSON] на чоловікове [PERSON] . Згідно свідоцтва про зміну імені дочка змінила прізвище та по батькові. Станом на день подання цього позову у відповідача утворився борг з виплати аліментів за більше ніж 10 років. Згідно інформації з автоматизованої системи виконавчого провадження з 2020 року відповідач сім разів притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень. Відповідач залишив дитину, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки, аліментів на утримання доньки не сплачує, не відвідує її, життям та поведінкою не цікавиться, не цікавиться розвитком та здоров`ям дитини у зв`язку з чим виникла необхідність у позбавленні батьків батьківських прав відносно дитини. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 30.05.2023 року відкрито провадження у справі призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі. Показала також, що відповідач участі у вихованні дитини не приймав з трьохмісячного віку доньки. Після того як вони перестали спільного проживати, а саме, коли доньці було три місяці, відповідач бачив дитину чотири рази, востаннє коли доньці було шість років. [PERSON] у судовому засіданні показала, що батька востаннє бачила в першому класі. Вона батька дуже боялась, оскільки на той час все що вона пам`ятала про нього, це те, що він дуже кричав на маму. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Судом відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача та її представника розглядає справу в заочному порядку. Представник третьої особи органу опіки та піклування Христинівської міської\~ради - Янкова О.В. в судовому засіданні зазначила, що орган опіки та піклування проти задоволення позовних вимог не заперечує, надала відповідний висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки останній ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться донькою. Суд, вивчивши матеріали справи та врахувавши позицію сторін вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 10.09.2006 року від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] . 31.07.2008 року відділом ДРАЦ Алуштинського міського управління юстиції АРК шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 15.07.2007 року у цивільній справі № 2-89-2007 стягнено з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] . Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 13.10.2023 року Христинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), донька сторін [PERSON] , [INFO] , змінила своє прізвище та по батькові на [PERSON] . Відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо сплати аліментів за рішенням суду не виконував, у зв`язку з чим, станом на квітень 2024 р. у нього виникла заборгованість за період з 01.02.2014 по 01.04.2024 у сумі 248921,75 грн., що підтверджується даними розрахунку заборгованості від 22.05.2024 р. Сокирянського ВДВС у Дністровському районі Чернівецької області ЗМУМЮ. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Христинівської міської ради складено висновок № 715-03-12 від 05.07.2024, згідно якого позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , є доцільним. Зі змісту висновку випливає, що розглянувши питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] ( [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , з`ясовано, що батько дитини ніяким чином не піклується про доньку, вихованням та утриманням доньки не займався, не цікавиться станом здоров`я доньки, її навчанням та дозвіллям. Донька його не пам`ятає, останній раз вона його бачила у семирічному віці. Всі питання щодо виховання доньки вирішуються матір`ю без участі та підтримки з боку батька. Донька всі роки знаходилась на повному утриманні матері. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно дост.9 Конституції України та ст.ст.3,10ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, без поважних причин залишивши дитину без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно його доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо вимоги про стягнення пені за прострочку зі сплати аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»\~визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно ч.ч. 1, 3, 4, 8\~статті 71\~цього Закону виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому\~СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до\~ст. 196 СК України\~уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При вирішенні питання щодо розрахунку пені по аліментах, суд виходить з наступного. В постанові від 25 квітня 2018 року по справі 572/1762/15-ц (провадження 14-37цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку - неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. В постанові по справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) від 03 квітня 2019 року Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку - правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, зробленого Сокирянським ВДВС у Дністровському районі Чернівецької області ЗМУМЮ, за період із 01.02.2014\~по 01.04.2024\~ заборгованість відповідача по аліментам на утримання доньки складає 248 921,75 грн. Частиною 1\~ст. 196 СК України\~передбачено, що розмір неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків заборгованості по аліментах. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача суму пені в розмірі 200 000 грн. З даною сумою суд погоджується та при обчисленні розміру пені за аліментами виходить з розрахунку заборгованості по аліментах [PERSON] . Судом також не встановлено підстав для зменшення розміру неустойки. Таким чином, приймаючи до уваги те, що відповідач своєчасно не виконував свій обов`язок по сплаті аліментів в повному обсязі, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення на її користь пені по аліментам, та вважає за можливе позов задовольнити повністю. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422, 40 грн. на користь держави у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивача.

Outcome: approved