Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору, стягнення збитків та моральної шкоди та зустрічну позовну заяву фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. До суду надійшла заява від представника ФОП [PERSON] про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. За змістом положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи та заяву про ухвалення додаткового рішеня про стягнення судових витрат, суд дійшов таких висновків. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2024 року в позові [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору, стягнення збитків та моральної шкоди відмовлено. Зустрічний позов фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованість в розмірі 8760,00 грн. та 1211,20 грн. судового збору. У зазначеному рішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося, проте в зустрічній позовній заяві позивач просив суд вирішити питання даних витрат. За таких обставин, враховуючи положення статті 270 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення додаткового рішення у справі без участі представників сторін. Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суддя виходить з наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частина 2 ст.141 ЦПК України визначає, що судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови у позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22). Судом встановлено, що 12 березня 2024 року між АО «Павленко та Сергійчик» та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги № 10, де визнано усі істотні умови . Згідно акту надання послуг № 13 від 21 червня 2024 року сторони погодили вартість послуг у розмірі, за надання правової допомоги при розгляді справи №755/889/24 . Відповідно до звіту про надані послуги, АО «Павленко та Сергійчик » надало ФОП [PERSON] послуги, з яких: вивчення матеріалів справи та формування правової позиції 3000,00 грн.; підготовка та подання процесуальних документів, з викладом позиції сторони Відповідача(відзив за первісним позовом) -2000,00 грн.; підготовка і подання зустрічної позовної заяви 2 000,00 грн.; участь у судовому засіданні 3 000,00 грн., що загальною вартістю становить 10 000,00 грн. Водночас суд враховує, що згідно з матеріалами справи представник відповідача - адвокат Сергійчик А.О. брав безпосередню участь у судових засіданнях, а саме: 28.03.2024 року, 22.04.2024 року; 20.06.2024 року. З урахуванням наведених обставин, складності справи та фактичного обсягу виконаних адвокатом робіт, оскільки такі види послуг як, вивчення судової практики, вибір правової позиції, складання та написання відзиву дійсно є складовими частинами надання професійної правничої допомоги, відтак дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь відповідача із позивача, у сумі 10 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved