Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

27 березня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право на обов`язкову частку у спадщині всього спадкового майна, як заповіданого, так і того, що не охоплене заповітом, а також речі звичайної домашньої обстановки та вжитку, яке належало померлій [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивач звернувся до Полонської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки має ІІ групу інвалідності, яка призначена йому довічно, та як спадкоємець за законом має право на обов`язкову частку в спадщині. Спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки неможливо встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та коло спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині та розмір такої частки, а також у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності спадкодавиці на належне їй майно. Відтак вважає, що у зв`язку з неможливістю оформити своє право на обов`язкову частку в спадщині на домоволодіння та земельні ділянки, його право підлягає захисту в судовому порядку. Згідно з ухвалою судді від 08.05.2023 у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання, котре 13.11.2023 закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою судді від 27.12.2024 підготовче провадження у справі відновлено, а ухвалою від 22.05.2024 - закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 18.06.2024 представник позивача адвокат Горлюк Ю.В. позов підтримала та просила задовольнити з зазначених у ньому підстав, в судове засідання 04.07.2024 не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялись за зареєстрованими місцями проживання, в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили, відзиви на позов не подали. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Полонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) 09.04.2022 (.а.с.115 том № 1). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якого відповідно до даних Інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 315807605 від 22.11.2022 входять: нежитлове приміщення загальною площею 151,8 кв.м., яке знаходиться по [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] загальною площею 47,5 кв.м., квартира [ADDRESS] загальною площею 65,5 кв.м., квартира [ADDRESS] загальною площею 51,3 кв.м., квартира [ADDRESS] загальною площею 47,8 кв.м., квартира [ADDRESS] загальною площею 51,3 кв.м., квартира [ADDRESS] загальною площею 47,9 кв.м., квартира [ADDRESS] загальною площею 48,4 кв.м., квартира [ADDRESS] загальною площею 66 кв.м., квартира [ADDRESS] загальною площею 51,6 кв.м., квартира [ADDRESS] ; земельна ділянка кадастровий номер 6823610100:01:003:0218 площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] ; 1/2 частка комплексу, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; домоволодіння загальною площею 133,6 кв.м., з земельною ділянкою площею 1000 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.12-16 том № 1). З даних копії заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу Хмельницької області Садовським А.М. 28 березня 2000 року вбачається, що [PERSON] зробила наступне розпорядження: 45/100 частин житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] заповіла для своєї дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.126 том № 1), яка за даними відповіді № 298 від 03.05.2023 Управління організації надання адміністративних послуг виконавчого комітету Полонської міської ради на час подачі позову має прізвище « [PERSON] » (а.с.49 том № 1). 55/100 частин житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які по [ADDRESS] , [PERSON] заповіла своїй дочці [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними копії заповіту, посвідченого 07 квітня 2005 року приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу Хмельницької області Садовським А.М. (а.с.127 том № 1). Відповідно до відомостей витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00035368224 від 09.04.2022 [PERSON] являється матір`ю позивача [PERSON] (а.с. 29 том № 1). З досліджених доказів вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є дітьми померлої [PERSON] та її спадкоємцями за законом першої черги, вказана обставина підтверджується і даними заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 26.04.2022 року (а.с. 114 том № 1). Відповідно до відомостей заповіту, посвідченого 10 серпня 2019 року приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу Бондар С.М., [PERSON] належні їй нежитлове приміщення, яке розташовано по [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] загальною площею 47,5 кв.м., квартиру [ADDRESS] загальною площею 65,5 кв.м., квартиру [ADDRESS] загальною площею 51,3 кв.м., квартиру [ADDRESS] загальною площею 47,8 кв.м., квартиру [ADDRESS] загальною площею 51,3 кв.м., квартиру [ADDRESS] загальною площею 47,9 кв.м., квартиру [ADDRESS] загальною площею 48,4 кв.м., квартиру [ADDRESS] загальною площею 66 кв.м., квартиру [ADDRESS] загальною площею 51,6 кв.м., квартиру [ADDRESS] , та земельну ділянку кадастровий номер 6823610100:01:003:0218 площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с.131 том № 1). [PERSON] відповідно до даних копії довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0060148 від 18.02.2020 являється особою з інвалідністю ІІ групи довічно (а.с.8 том № 1). Згідно зі\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1\~ст.1217 цього Кодексу\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст.1218 згаданого Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1\~ст.1268 ЦК). За положеннями ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11 лютого 2014 року у справі № 1-1/2014 в аспекті конституційного звернення положення\~частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України\~щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця (частина 2 статті 1241 ЦК України). Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку (частина 3 статті 1241 ЦК України). Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду Українки «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. Являючись особою з інвалідністю на час відкриття спадщини (04.11.2021 року) [PERSON] має право на обов`язкову частку в спадщині, яка відкрилась після смерті [PERSON] та має визначатись відповідно до положень ч. 1 ст. 1241 ЦК України. Позивач 26 квітня 2022 року звернувся до Полонської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с.114 том № 1). На підставі вказаної заяви нотаріусом було заведено спадкову справу № 72/2022 (а.с.121) Однак нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неможливістю встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України та неможливістю встановити коло спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині та розмір частки згідно ст. 1241 ЦК України, а також відсутністю документів, які стали підставою для державної реєстрації права власності [PERSON] (а.с.146 том № 1). Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Згідно частини першої\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. (Постанови Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18). Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципу верховенства права. Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 602/1455/20 вказав, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті\~12,\~13 ЦПК України). Судом встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] позивач мав статус особи з інвалідністю другої групи, тож має право на обов`язкову частку в спадщині після смерті матері. Зі змісту наведених вище норм та їх тлумачення вбачається, що чинний ЦК не передбачає можливості позбавлення права на обов`язкову частку в спадщині, а відтак обраний позивачем спосіб захисту своїх прав у виді визнання права на обов`язкову частку в спадщині не є ефективним, оскільки таке право уже наявне в нього, не оспорюється учасниками процесу, нотаріусом, а тому його визнання не надасть позивачу можливості здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме спадкове майно, тож суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог у зв`язку з обранням [PERSON] неналежного способу захисту. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed