Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 18 квітня 2024 року адвокат Боровець Микола Степанович звернувся до суду в інтересах позивача Причини [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] , відповідача [PERSON] , про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. Позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, представник позивача обґрунтував тим, що 11.01.2024 позивач [PERSON] , звернулася до державного нотаріуса Радехівської державної нотаріальної контори Медведюк З.С., для видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме, на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Павлівської сільської ради Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, на земельні ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ № 009428, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 серпня 2000 року № 10077, який належав спадкодавцю - [PERSON] , спадкоємець - [PERSON] не змогла. Державний нотаріус Радехівської державної нотаріальної контори повідомила, що при видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене вище майно, що залишилося після смерті гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , було встановлено, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] , виданий на підставі розпорядження Радехівської райдержадміністрації від 15 травня 2000 року № 197, зареєстрований 10 серпня 2000 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю №10077, тобто після смерті спадкодавця, а відповідно до ст.9 Цивільного кодексу УРСР, що був чинним на той час, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. Відтак, нотаріус постановила відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме, на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Павлівської сільської ради Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області. Оскільки, Позивач не має можливості реалізувати спадкові майнові права у позасудовому порядку, у неї виникає необхідність звернутися з позовом до суду. З цих підстав, представник позивача просить суд: установити факт вступу [PERSON] в управління та володіння спадковим майном та визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 1 - 10, а. с. 114 - 117). Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Своєю ухвалою від 22 квітня 2024 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання та постановив витребувати у Радехівської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №71727889 (номер у нотаріуса 185/2023), заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 68 - 69). Суд своєю ухвалою від 4 квітня 2024 року закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду по суті (а. с. 79). 3 червня 2024 року до суду поступила ксерокопія спадкової справи №185/2023, заведену після смерті [INFO] [PERSON] (а. с. 84 - 108). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає повністю та проти їх задоволення не заперечує. Бажає зазначити суду те, що в спадковій справі № 185/2023, яка заведена в Радехівській державній нотаріальній конторі Львівської області після смерті [INFO] її мами [PERSON] , нею подавалася нотаріально посвідчена заява про те, що вона після смерті мами [PERSON] спадщину не приймала і відмовилася від оформлення своїх спадкових прав. Їй відомо, що спадщину після смерті мами [PERSON] , прийняла рідна дочка померлої та її сестра [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Всім майном померлої мами з дати її смерті і по даний час користується її рідна сестра [PERSON] (а. с. 129). Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що заявлені позивачем позовні вимоги визнає повністю, оскільки у встановлений законом строк не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, та не має наміру її приймати, просить суд задовольнити позов у повному обсязі (а. с. 131). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи Згідно із Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим Сільською радою с. Павлова Сокальського району Львівської області 17.11.1963, позивач [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу Причина), народилася [INFO] , у селі Павлові Сокальського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 53 від 17.11.1963. На підставі цього свідоцтва про народження батько позивача - [PERSON] , мати - [PERSON] (а. с. 18). 11 червня 1983 року позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис №14, що підтверджує Свідоцтво про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 11.06.1983. Після укладення шлюбу позивачу було присвоєно прізвище - Причина (а. с. 19). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є відповідно рідною сестрою та братом Позивача. Так, [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу - [PERSON] ), народилася [INFO] , про що 25.02.1980 складено відповідний актовий запис №09, а її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що видно із Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно 29.12.2023 Червоноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а. с. 20). Як видно зі Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого повторно 11.11.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, [PERSON] 02.10.2004 уклала шлюб з [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів 02.10.2004 зроблено відповідний актовий запис №382. Прізвище дружини та чоловіка після укладення шлюбу - [PERSON] (а. с. 21). Відповідно до Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 30 червня 1982 року Павлівською сільською радою Радехівського району Львівскої області, [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про народження 30.06.1982 зроблено запис №35. У відомостях про батьків зазначено, що його батько [PERSON] ; мати [PERSON] (а. с. 53). Мати сторін [PERSON] , померла [INFO] в с. Павлів Радехівського району Львівської області, у віці 54 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 27, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим повторно 05.08.2003 Радехівським відділом РАГС Львівської області (а. с. 16). Після її смерті залишилась спадщина у вигляді такого майна, зокрема: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0937 га, що розташована на території Павлівської ради Радехівського району Львівської області та належить спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ № 009428, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 серпня 2000 року № 10077. Відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки спадкодавцю належали такі земельні ділянки: земельна ділянка, загальною площею 0,2184 гектарів; земельна ділянка, загальною площею 0,4443 гектарів; земельна ділянка, загальною площею 1,2890 гектарів; земельна ділянка, загальною площею 0,1421 гектарів (а. с. 22 - 23). Вищезазначений Державний акт на право власності на землю був виданий на підставі Розпорядження Голови Радехівської районної державної адміністрації від 15.05.2000 №197 «Про затвердження проекту передачі земельних часток/паїв/ та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Павлів Павлівської сільської ради, яким було вирішено погодити проект організації території земельних часток / паїв/ та видачу державних актів на право приватної власності громадянам с. Павлів із земель ТзОВ ім. Лесі Українки 963,3 га, з них ріллі 669, 2 га, кормових угідь 294,1 га, враховуючи якісну оцінку земель (а. с. 23 - 24). Окрім того, у додатку до рішення - «Списку громадян Павлівської сільської ради Радехівського району, яким передаються земельні частки (паї) у приватну власність» під номером 428 зазначена [PERSON] , якій було передано пай розміром - 2,12 га, площа у фізичних га, яка виділяється громадянину - 2,09372 га (а. с. 26 - 28). З огляду на Висновок про вартість об`єкта оцінки, а саме, земельної ділянки, загальною площею 2,0937 га, що розташована за адресою: Львівська область, Радехівський (Червоноградський) район, Павлівська сільська рада, ринкова вартість об`єкта оцінки складає без ПДВ: 240 893 (двісті сорок тисяч вісімсот дев`яносто три) гривні 00 копійок. (оцінку проведено 26.02.2024 СОД ТОВ «БЮРО ОЦІНКИ СТАРЛАЙН» оцінювачем [PERSON] (а. с. 29 - 32). Як видно з довідки, виданої старостою сіл Павлів, Станин Радехівської міської ради Львівської області №613 від 23.08.2023, [PERSON] до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з померлою були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (дочка); [PERSON] , [INFO] (син) (а. с. 17). [PERSON] , [INFO] (дочка) та [PERSON] , [INFO] (син), відмовилися від спадкування зазначеного вище майна. Підтвердженням цих відомостей є заява [PERSON] від 11 січня 2024 року (а. с. 98) та заява [PERSON] від 11 січня 2024 року (а. с. 101), що знаходяться у матеріалах спадкової справи №185/2023, яка була відкрита 14.12.2023, після смерті [PERSON] (а. с. 85 - 107). Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №75134258 від 14.12.2023, після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , Соснівською державною нотаріальною конторою Львівської області була зареєстрована спадкова справа від 14.12.2023 №185/2023 (а. с. 33). 11.01.2024 позивач [PERSON] , звернулася до державного нотаріуса Радехівської державної нотаріальної контори Медведюк З.С., з метою отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, що залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме, на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Павлівської сільської ради Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області. Проте, державний нотаріус Радехівської державної нотаріальної контори відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Павлівської сільської ради Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області, що видно з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій№7/02-31 від 11.01.2024 (а. с. 34 - 35). Крім того, в судовому засіданні суд установив, що спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] , позивач прийняла шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, оскільки проживала з нею за однією адресою без реєстрації, що підтверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] , не довіряти показам яких у суду немає підстав (а.с.136, 137). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії IV-ЛВ №009428 від 10 серпня 2000 року, виданий після смерті спадкодавця [PERSON] . Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, застосовуються норми Цивільного кодексу України (ЦК України) та Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР). Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , на спадкові правовідносини поширюються норми ЦК УРСР. На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. З огляду на ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтями 549, 544 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17. Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такі потрібно задовольнити. Щодо розподілу судових витрат У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved