Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» про скасування безпідставних нарахувань за ненадані послуги з централізованого теплопостачання. В обґрунтування позову зазначає, що він являється власником квартири [ADDRESS] та на підставі дозвільних документів його квартира 12.07.2006 року була відключена від системи централізованого гарячого водопостачання і обладнана індивідуальним приладом (двоконтурним опалювальним котлом «Вайленд». Позивач зазначає, що в єдиному рахунку за наданні послуги (житлово-комунальні послуги) станом на січень 2019 року з`явилася графа (центральне опалення) та зазначено сума нарахувань за грудень 2018 року та борг за опалення місць загального користування за попередні місяці. Вважає, що нарахована заборгованість відповідачем є безпідставною, оскільки квартира позивача відключена від централізованого теплопостачання, а також відсутні засоби обліку теплової енергії, а також відсутній договір з постачання наданих послуг в опалювальний період. Позивач вказує, що відсутність засобів обліку теплової енергії та укладеного відповідного договору із відповідачем виключає будь-які нарахування йому заборгованості з постачання теплової енергії в місцях загального користування, а тому він не має її сплачувати, оскільки йому не було надано відповідної послуги постачання теплової енергії, вважає, що нарахування відповідачем заборгованості є безпідставними та підлягають скасуванню. Вищевикладене змусило позивача звернутися до суду із цим позовом і позивач просить суд стягнути з скасувати безпідставно нараховані кошти КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» в розмірі 3799,95 за період з 01.11.2020 року по 31.03.2024 року за ненадані послуги. Ухвалою суду від 23.04.2024 відкрито провадження у справі, розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно відповідачу надано строк для подачі відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали. 14.05.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», у якому останній просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» діяло та діє виключно у відповідності до встановлених вимог чинних нормативних документів і жодним чином не порушило прав позивача, а наявність зазначених позивачем обставин зумовлена виключно правовими підставами. Житловому помешканню по [ADDRESS] , де зареєстрований та проживає відповідач, проводяться нарахування за місця загального користування, які забезпечуються послугою з постачання теплової енергії, що надається КП ВМР «ВМТЕ». Зазначений житловий\~будинок технічно\~під`єднано до\~зовнішніх інженерних\~мереж КП\~ВМР «ВМТЕ»,\~що підтверджується\~рішеннями виконавчого\~комітету Вінницької\~міської ради\~від 10.12.2020\~№ 2634\~та від\~21.07.2022\~№ 1447,\~якими погоджено\~норми споживання\~теплової енергії\~на послугу\~з постачання\~теплової енергії\~та норми\~споживання гарячої\~води на\~послуг з\~постачання гарячої\~води для\~споживачів КП\~ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Нарахування плати за абонентське обслуговування передбачено також пунктом 33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 № 830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1022), пунктом 34 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 6 1023), а також Типовими індивідуальними договорами приєднання на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, які діють з 01.11.2021. Представник відповідача зазначає, що враховуючи те, що заперечень або протоколу розбіжностей до типових договорів від Відповідачів у встановлений чинним законодавством термін не надійшло, отже вони фактично підтвердили свою згоду з умовами про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води та приєднались до запропонованих типових договорів в цілому. КП ВМР «ВМТЕ» своєчасно, належної якості надає послуги з постачання теплової енергії в місця загального користування за адресою: [ADDRESS] . Із оборотної відомості за період з 01.2023 по 05.2024 за особовим рахунком № [NUMBER] , вбачається, що станом на 01.05.2024 сума до сплати Відповідачу складає 3816,63 грн. Відповідно до пункту 8 Розділу IV Методики розподілу У разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення ((Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (С)опбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку. Таким чином, відповідач надає розрахунок за лютий 2024 р. по квартирі [ADDRESS] : березень 2024 р.: 41,7 Гкал*25%/2613,8м2*44м2*1314,08грн.=230,61 грн., де 41,7 Гкал- це кількість використаної теплової енергії будинком [ADDRESS] за березень 2024р.; 25% - частка від загального обсягу споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби; 2613,8 м2 - опалювальна площа квартир з централізованим та індивідуальним опаленням; 44 м2 - опалювальна площа квартири [ADDRESS] ; 1314,08 грн. - вартість 1 Гкал; Пунктом 24 Постанови №830 зазначено, якщо проектом на будівлю/будинок було піередбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком. Пунктом 11 Постанови № 1198 від 03 жовтня 2007 року «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» зазначено, що самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і теплоспоживання забороняється. Житловий будинок [ADDRESS] оснащено лічильником на вводі теплових мереж. Публічний Договір є акцептованим оскільки відповідно до п.13 Постанови №830 фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій. які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги, а по факту, після листопада 2021 року є оплата і відповідно до показників загальнобудинкового лічильника є постачання теплової енергії на будинок, отже є і втрати на загальнобудинкові потреби, які споживач відповідно чинного законодавства повинен оплачувати. Відповідачу щомісячно надсилаються платіжні вимоги щодо сплати поточних нарахувань за отримані житлово-комунальні послуги, зокрема за послуги з постачання теплової енергії в місця загального користування. Отже представник відповідача вважає, що в позовній заяві відсутня будь-яка аргументація протиправності дій КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» при проведенні нарахувань заборгованості позивачу за надання послуг з постачання теплової енергії в місця загального користування, та не зазначено в чому саме полягає порушення, які регулюють спірні правовідносини за даним позовом, що черговий раз вказує на не аргументованість та безпідставність даного позову. Позивач у судове засідання не зявився але в матеріалах справи наявна йог заява про здійснення розгляду справи у його відсутності, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечує проти вимог позовної заяви, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог за їх необґрунтованості та безпідставності. На підставі п.п. 1-2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною першої статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» надає населенню послуги з постачання теплової енергії та гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-УІІІ, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 № 830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1022), та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1023). Як встановлено судом, житловому помешканню (квартирі) [ADDRESS] , де зареєстрований та проживає його власник відповідач [PERSON] , проводяться нарахування за місця загального користування, які забезпечуються послугою з постачання теплової енергії, що надається КП ВМР «ВМТЕ». Зазначений житловий будинок технічно під`єднано до зовнішніх інженерних мереж КП ВМР «ВМТЕ», що підтверджується рішеннями виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.12.2020 № 2634 та від 21.07.2022 № 1447, якими погоджено норми споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії та норми споживання гарячої води на послугу з постачання гарячої води для споживачів КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992р. №572, ст.382 ЦК України, ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та рішення КСУ від 02.03.2004 року №4 - рп/2004, власники квартир багатоквратирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання та зобов`язані брати участь у загальних витратах на утримання будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Отже, співвласники житлового будинку повинні брати участь у витратах на його утримання пропорційно до своєї частки у будинку. Відключення від централізованого опалення не є підставою для звільнення від такої участі. Таким чином, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла. Відповідно до пункту 18 зазначених Правил споживач зобов`язаний оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ч. 1 ст. 2 Закону). Згідно зі ст. 5 цього Закону до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з )бутовими відходами. Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що (враховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; лати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, призначений Кабінетом Міністрів України. Нарахування плати за абонентське обслуговування передбачено також пунктом 33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 № 830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1022), пунктом 34 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 6 1023), а також Типовими індивідуальними договорами приєднання на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, які діють з 01.11.2021. Плата за абонентське обслуговування, в розумінні пункту 11 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). На виконання рішення колегії Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 22.02.2008 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.04.2007 № 229-р виконавчий комітет Вінницької міської ради 27.11.2008 затвердив рішення № 2852, згідно з яким 01.01.2009 на КП ВМР «ВМТЕ» введено в дію порядок розрахунків за централізоване теплопостачання за двоставковим тарифом. Тарифи встановлені постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 31.03.2015 № 1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг», від 28.12.2017 № 1536 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31.03.2015 № 1171», від 11.12.2018 № 1799 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню Комунальному підприємству Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», яке є виконавцем цих послуг», від 09.09.2020 № 1671 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води Комунальному підприємству Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (введено в дію наказами КП ВМР «ВМТЕ» від 03.01.2018 № 12, від 17.12.2018 № 411, від 09.09.2020 № 303). Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 установлено граничний розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуги, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговування внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг. Для споживачів КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» розмір плати за абонентське обслуговування встановлено у розмірі, що є меншим від встановленого Кабінетом Міністрів України граничного розміру. Вказані тарифи розміщено на офіційному сайті КП ВМР «ВМТЕ» https://vmte.vn.ua/price_population.html Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Пунктом 1 частини другої статті 7 Закону передбачено обов`язок індивідуального споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно правової позиції, наведеної у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 по справа № 6-110цс12, якщо актом цивільного законодавства передбачена обов`язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦКУкраїни). Зокрема, ст. 19, 20 Закону України від 24 червня 2004 р. № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" передбачають обов`язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Отже, акцептування договору споживачем про надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. 627, 630 ЦК України, ст. 7, 8 Закону. Відповідно до частини 5 статті 13 Закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. У відповідності до зазначених норм, позивачем було запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, опублікувавши ці договори на веб-сайті підприємства https://vmte.vn.ua/public/contract.html. Таким чином, з 01.11.2021 вступили в дію Типові індивідуальні договори приєднання на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, і вважається, що вони укладені між КП ВМР «ВМТЕ» та кожним споживачем - фізичною особою відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води». Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Враховуючи те, що заперечень або протоколу розбіжностей до типових договорів від відповідачів у встановлений чинним законодавством термін не надійшло, отже відповідачі підтвердили свою згоду з умовами про надання послуг з постачання теплової енергії та приєдналися до запропонованих типових договорів в цілому. Водночас, частиною першою статті 9 Закону, пунктом 37 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» та пунктом 39 «Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води» передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Крім того, зазначене також передбачено умовами (пунктом 38)Типового індивідуального договору укладеного зі споживачами. Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Приписами статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Під таким розрахунковим документом слід розуміти квитанцію, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм житлово-комунальних послуг. Таким чином, підтвердженням наданої споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція. В ході судового розгляду встановлено, що КП ВМР «ВМТЕ» своєчасно, належної якості надає послуги з постачання теплової енергії в місця загального користування за адресою: [ADDRESS] . Із оборотної відомості за період з 01.2023 по 05.2024 за особовим рахунком № [NUMBER] , вбачається, що станом на 01.05.2024 сума до сплати позивачу складає 3816,63 грн. Відповідно до пункту 2. Розділу III Методики розподілу - обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі (Qопбуд):одноповерхова будівля - 20 %; двоповерхова будівля - 18 %; триповерхова будівля - 16%; чотириповерхова будівля - 14 %; п`ятиповерхова будівля - 12 %; шестиповерхова будівля та вище - 10 %. Відповідно до вимог пункту 12. Статті IV Методики розподілу - обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку (витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку), розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Оскільки житловий багатоквартирний будинок по [ADDRESS] повністю не від`єднано від мереж централізованого опалення, а власник квартири [ADDRESS] відповідно до пункту 2 статті 382 Цивільного кодексу України являється співвласником на праві спільної сумісної власності майна такого будинку, йому проводиться нарахування плати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку теплопостачальною організацією КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Пунктом 14. Постанови №830 передбачено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315. Пунктом 24, абзацом четвертим Постанови №830 зазначено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Відповідно до пункту 8 Розділу IV Методики розподілу У разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення ((Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку. Таким чином наданого відповідачем розрахунку вбачається, що за лютий 2024р. по квартирі [ADDRESS] : березень 2024р.: 41,7 Гкал*25%/2613,8м2*44м2*1314,08грн.=230,61 грн., де 41,7 Гкал- це кількість використаної теплової енергії будинком [ADDRESS] за березень 2024р.; 25% - частка від загального обсягу споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби; 2613,8 м2 - опалювальна площа квартир з централізованим та індивідуальним опаленням; 44 м2 - опалювальна площа квартири [ADDRESS] ; 1314,08 грн. - вартість 1 Гкал; Пунктом 24 Постанови №830 зазначено, якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком. Пунктом 11 Постанови № 1198 від 03 жовтня 2007 року «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» зазначено, що самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і теплоспоживання забороняється. Також з наданих відповідачем доказів встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] оснащено лічильником на вводі теплових мереж. Публічний Договір є акцептованим оскільки відповідно до п.13 Постанови №830 фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги, а по факту після листопада 2021 року є оплата і відповідно до показників загальнобудинкового лічильника є постачання теплової енергії на будинок, отже є і втрати на загальнобудинкові потреби, які споживач відповідно чинного законодавства повинен оплачувати. Як стверджує позивач, відповідачу щомісячно надсилаються платіжні вимоги щодо сплати поточних нарахувань за отримані житлово-комунальні послуги, зокрема за послуги з постачання теплової енергії в місця загального користування. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Отже, твердження позивача про те, що його квартира 12.07.2006 року була відключена від системи централізованого гарячого водопостачання і обладнана індивідуальним приладом (двоконтурним опалювальним котлом «Вайленд») ніким не оспорюється і підтверджується наявними в справі дозвільними документами, про що також і обізнаний відповідач. Позиція позивач про те, що йому безпідставно в єдиному рахунку за наданні послуги (житлово-комунальні послуги) станом на січень 2019 року, вказано графу (центральне опалення) та зазначено сума нарахувань за грудень 2018 року та борг за опалення місць загального користування за попередні місяці, оскільки квартира позивача відключена від централізованого теплопостачання, а також у нього відсутні засоби обліку теплової енергії, а також відсутній договір з постачання наданих послуг в опалювальний період, є помилковою та необґрунтованою, а також спростовується вищезазначеним. Таким чином, обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної установки. Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у місцях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця. Споживачі, власники житлових/нежитлових приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення, проводять оплату: за обсяг теплової енергії витраченої на загальнобудинкові потреби протягом опалювального сезону , за абонентське обслуговування, що нараховується щомісячно протягом року, з наявністю будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії. Відсутність приладів опалення в під`їзді багатоквартирного будинку не підтверджує відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові №357/4664/15-ц від 20 листопада 2019 року. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18, які вірно враховано судом першої інстанції. На підставі вищевикладеного, позивач [PERSON] , як власник квартири за адресою: [ADDRESS] , яка обладнана системою індивідуального опалення, зобов`язана нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання. Відповідно ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» співвласникам, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення, здійснюються нарахування за теплову енергію витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення. Здійснюючи нарахування за теплову енергію витрачену на опалення місць загального користування, позивачем застосовано Методику затверджену Наказом Міністерства розвитку громад на території України від 28.12.2021 року №358, застосовуючи тариф прийнятий рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.12.2020 №2634 та 21.07.2022 №1447 якими погоджено тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання послугу з постачання теплової енергії КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" в розмірі 1314,08 грн./Гкал (з ПДВ). Відповідачем надано інформацію щодо складових сум нарахувань за послугу з постачання теплової енергії з 01.11.2020 по 31.02.2024, розподілу тепла (Гкал) між квартирами будинку позивача та місцями загального користування. Судом перевірено та встановлено, що позивачу нарахування за надану комунальну послугу проводилось відповідно до тарифів на теплову енергію, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, що підтверджується Інформацією щодо складових cyм нарахувань за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2020 по 31.02.2024 за адресою позивача. Таким чином, позивачу [PERSON] , проведено нарахування за опалення місць загального користування та обсяг теплової енергії на функціонування системи опалення відповідно до закону показників вузла комерційного обліку. Оскільки житло позивача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами, а тому підстави для визнання дій відповідача щодо нарахування плати за опалення місць загального користування та забезпечення функціонування системи опалення відсутні. Пунктом 11 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Згідно п.33 Правил надання послуг з постачання теплової енергії,передбачена щомісячна платаза абонентське обслуговування. Абонентськаплатавключаєтакі витрати: здійснення розподілу обсягу спожитих послугміж споживачами (зняття показів теплового лічильника, розподіл спожитих Гкал між абонентами; друк інформаційних повідомлень), оплата банківських послуг, нарахування та стягнення плати за спожиті послуги; заробітна плата обслуговуючого персоналу та нарахування єдиного соціального внеску на зарплату; обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку теплової енергії (у разі їх наявності), господарські витрати (електроенергія, заправка картриджів, обслуговування комп`ютерів, канцелярські витрати, надання різних довідок). Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання. Плата за абонентське обслуговування затверджується внутрішнім наказом по підприємству та визначається виконавцем комунальних послуг за їх фактичними витратами у розрахунку на 1 абонента/місяць. Тобто плата за абонентське обслуговування розраховується не за обсяги спожитих послуг, а в розрахунку на 1 абонента та виставляється, як окремий платіж. Згідно з Постановою Кабінету України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами» від 21.08.2019 р. № 808, держава регулює її граничний рівень, який з 01.12.2022 року становить 39,47 грн. на 1 абонента в місяць. Враховуючи викладене, твердження позивача про незаконність нарахування відповідачем плати за абонентське обслуговування, за опалення місць загального користування та функціонування систем є безпідставними. Таким чином, враховуючи вищевикладене, та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу, на основі з`ясованих обставин, на які посилається позивач та відповідач, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, оскільки позивач зобов`язаний нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення й за опалення загальнобудинкових потреб, а також з плати за абонентське обслуговування. З урахуванням вищезазначеного, позивач дійсно є споживачем та отримує відповідно до показників загальнобудинкового лічильника послуги з постачання теплової енергії на будинок, отже є і витрати на загальнобудинкові потреби, які споживач відповідно чинного законодавства повинен оплачувати. Таким чином, судом встановлено, що станом на дату подання цієї заяви, заборгованість позивача за послугу з постачання теплової енергії на будинок, складає 3\~799,95 грн., про що й зазначає сам позивач, і звернення до суду з даним позовом є на думку суду спробою позивача уникнути оплати заборгованості відповідачу за наданні послуги з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби. Тому, з огляду на предмет спору по даній цивільній справі, та обрання позивачем не вірного способу захисту своїх прав та законних інтересів, що вказує на безпідставність і не аргументованість заявленого позову, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про скасування переплати безпідставно нарахованих коштів КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» в розмірі 3\~799,95 грн за період з 01.11.2020 по 31.02.2024 нарахованих за опалювальний період, не підлягають до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене вище, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed