Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

Відповідно до ст. ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). 06.12.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір якій оформлений у вигляді Заяви-анкети про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, яка фактично є кредитним договором, що укладено у письмовій формі та підписано сторонами. Відповідно до умов якого кредитний договір складається з Анкети-заяви, Довідки про умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг. За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу грошові кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку. У анкеті-заяві зазначено лише анкетні дані відповідача, його контактна інформація. Те, який кредитний ліміт встановлено, тип картки, розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту в анкеті-заяві не зазначено, як не зазначено і обов`язок [PERSON] сплачувати комісію за користування карткою. Старт карткового рахунку - 17.09.2013, що випливає з довідки про зміну умов кредитування. Судом перевірений розрахунок заборгованості і виписка по рахунку [PERSON] та встановлено, що станом на 20.03.2023 [PERSON] має заборгованості перед позивачем за кредитним договором у сумі 39 833 грн. 12 коп. (тіло кредиту), при цьому з виписки по рахунку випливає, що банк безпідставно здійснював операції щодо списання відсотків за використання кредитного ліміту та комісії за вказаний період, тобто фактично, без погодження з позичальником розміру процентної ставки та комісії на момент укладення договору, здійснював списання грошових коштів з рахунку відповідача, що призвело до виникнення штучної заборгованості за кредитним договором. Отже первісний позов підлягає частковому задоволенню і з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути саме вказану суму заборгованості. Щодо зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 11.06.2022 [PERSON] намагалася придбати квиток на автобус через форму на сайті https:blablacar.com.ua. Знайшовши необхідний рейс, залишила форму на сайті та свій телефонний номер. Через деякий час їй зателефонували і жіночий голос повідомив, що вільні місця на рейс є, але придбати квиток можна перейшовши за посиланням https:busfor-n.xyz/order88091423 (посилання прийшло на вайбер). З висновку службового розслідування від 03.10.2023 ZAKL-2023/1-7845908, проведеного СБ АТ КБ «Приватбанк» слідує, що [PERSON] зверталася зі свого колишнього фінансового номеру телефону [NUMBER] на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» з приводу несанкціонованого списання коштів з її карток [NUMBER] , [NUMBER] . Під час діалогу, який відбувся 11.06.2022 о 21:06:55, [PERSON] повідомила, що факту шахрайства передував перехід за посиланням на сайт для проведення операції на сайті busfor-n.xyz. Посилання надіслав водій на сайті Bablacar. На вказаній сторінці вона розрахувалась платіжною карткою [NUMBER] за придбання квитка. Після цього, їй почали надходити повідомлення щодо списання коштів з її карток. При цьому клієнт [PERSON] зазначила, що вказана ситуація з нею траплялася раніше. (аудіозапис звернення). Аудіозаписи інших звернень: - 12.06.2022 о 10:37:50; - 12.06.2022 о 11:39:26. Аналізом руху коштів по картковим рахункам клієнта [PERSON] встановлено, що 11.06.2022 було здійснено перекази з картки [NUMBER] грошових коштів на загальну суму 40 617,09 грн. (комісія 202,09 грн.), а саме: - о 20:18:40 на суму 13 200,68 грн. (комісія 65,68 грн.); - о 20:59:53 на суму 2 035,13 грн. (комісія 10,13 грн.); - о 20:56:15 на суму 25 381,28 грн. (комісія 126,28 грн.). Також, 11.06.2022 з картки [NUMBER] клієнта [PERSON] здійснені перекази грошових коштів на загальну суму 32608,05 грн. (комісія 1 657,8 грн.), а саме: - о 20:54:42 на суму 26,265.20 грн. (комісія 65,68 грн.); - о 20:55:44 на суму 6307,6 грн. (комісія 10,13 грн.); - о 20:53:48 на суму 35,25 грн. (комісія 5 грн.). Аналізом операцій по карткам [NUMBER] та [NUMBER] клієнта [PERSON] встановлено, що перекази здійснено з ручним вводом даних картки (номеру картки, терміну дії та CVV-коду), з підтвердженням 3-D Secure, через сервіс iPay, термінал 006249 АТ "Райфайзен банк", тому відслідкувати подальший рух коштів не надалося можливим. Картки [NUMBER] та [NUMBER] були токенізовані 11.06.2022 о 20:44:54, та о 20:42:16, відповідно. Переглядом даних щодо змін акаунта Приват24 клієнта [PERSON] , встановлено, що пароль та логін у період проведення спірних операцій, не змінювалися. Крім того, 11.06.2022, з використанням Google Pay, з карток [NUMBER] та [NUMBER] клієнта [PERSON] були здійснені зняття готівки о 20:52:45 на суму 10 000 грн., а також о 20:51:35 на суму 10 400 грн. відповідно, в ресайклінговому банкоматі CADN9182 ( [ADDRESS] . Зняття здійснювалось за допомогою мобільного пристрою з попередньою токенізованими картками клієнта в гаманці GooglePay, з використанням технології NFS. Переглядом матеріалів фотофіксації банкомату CADN9182 за 11.06.2022 встановлено, що зняття коштів з картки [NUMBER] клієнта [PERSON] здійснювалось жінкою, фото якої непридатне для ідентифікації. Фото операцій по картці [NUMBER] , відсутні. У ході перевірки було подано заявку вибірка Web (SIMMON, Дані про мобільні пристрої та географічні координати їх роботи, реф. заявки 230922RQ635916). Аналізом пристроїв, з яких здійснювались входи в акаунт Приват24 клієнта [PERSON] , встановлено, що окрім традиційного для клієнта пристрою SMA530F|SAMSUNG (IMEI [NUMBER] ), 11.06.2022 о 20:06:24 були здійснені входи з нетипового для клієнта пристрою ONEPLUS A5000|ONEPLUS (IMEI [NUMBER]), з ІР-адреси - [NUMBER] (ZyNOX It Groop, Німеччина, Ридервальд). Зібрані у ході перевірки дані свідчать про те, що клієнт [PERSON] , перебуваючи під впливом шахраїв, надала третім особам конфіденційні дані (ПІН-код картки, дані Приват24). Використовуючи вказані дані, зловмисники отримали доступ до акаунту клієнта [PERSON] , токенізували картки в Google Pay, та здійснили несанкціоновані шахрайські операції по картковим рахункам клієнта. В результаті шахрайських дій, зловмисники заволоділи грошовими коштами клієнта [PERSON] на суму 93 625,14 грн. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Висновки службового розслідування [PERSON] не спростовані жодним доказом. Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні послуги» № 1591-ІХ від 30.06.2021 (в редакції на час виникнення правовідносин) платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує платіжний інструмент для ініціювання платіжної операції з відповідного рахунку для виконання платіжних операцій або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного платіжного інструменту. Неналежною платіжною операцією, в розумінні вказаного Закону, є платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі. Неналежниим платником є особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно), а неналежним отримувачем - особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі. Відповідно до ч.20 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації. Статтею 67 ЗУ «Про платіжні послуги» встановлено, що надавачі платіжних послуг зобов`язані запровадити систему захисту інформації, що має забезпечувати безперервний захист інформації про виконання платіжних операцій та індивідуальної облікової інформації на всіх етапах її формування, обробки, передавання та зберігання. Електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою. (ч.1 ст.68 ЗУ «Про платіжні послуги») Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача. (ч. 5 ст.68 ЗУ «Про платіжні послуги».) Відповідно до частин сьомої-дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 5 листопада 2014 року (далі - Положення № 705 від 5 листопада 2014 року, в редакції станом на 10.02.2022, яка діяла на час виникнення правовідносин), користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17) від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61-30583св18) та від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19 (провадження № 61-1035св21). В даній справі судом встановлено, що списання коштів та зняття готівки з карткового рахунку [PERSON] відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача шляхом введення паролів, відомих лише [PERSON] , а відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову. Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду позивачем (за первісним позовом) було сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 31.03.2023, а відтак, з відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню 2 120,36 грн. витрат по сплаті судового збору. Крім того, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 073,60 грн, оскільки під час звернення до суду з зустрічним позовом вона була звільнена від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Outcome: partial