Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4339163. Відповідно до умов вказаного договору банк надав кредит у розмірі 14\~000,00 грн строком на 30 днів, а позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Однак [PERSON] не виконала умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості. 04 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал»» укладено договір факторингу № 04-02-02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4339163 від 19 червня 2021 року, що уклали ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4339163 від 19 червня 2021 року, що уклали ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Разом з тим, станом на день звернення до суду відповідачка, в порушення умов кредитного договору, не повернула отримані грошові кошти. Загальний розмір заборгованості станом на 08 квітня 2024 року становить 46 167,01 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 14 000,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 31\~920,00 грн, 3 % річних 23,01 грн, інфляційні втрати 224,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідачки, а також судовий збір в сумі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 13 000,00 грн. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 квітня 2024 року прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін та запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив. Представник позивача [PERSON] в судове засідання, призначене судом\~для розгляду\~справи по\~суті на\~15\~липня 2024\~року о\~12\~год.\~00\~хв. не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини свого неприбуття суд не повідомила, відзив на позов не надіслала. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється\~у відповідності\~до вимог\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України\~у зв`язку\~з неявкою\~у судове\~засідання всіх\~учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення із наступних підстав. При розгляді даної справи встановлено, що 19 червня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 4339163 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір). Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 14 000,00 грн; строк кредиту 30 днів; Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору, якщо не виконанні умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача відповідно до п. 4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до п. 4.3 Договору. Пунктом 2.1 Кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки споживача. Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п. 2.5 Кредитного договору). Розділом 5 Кредитного договору передбачено, що Товариство має право вимагати від споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором, а споживач в свою чергу зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. Так, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 14 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку, код транзакції 957564113, що підтверджується повідомленням ТОВ «Авентус Україна» від 11 березня 2024 року № 130/24, повідомленням ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 08 березня 2024 року № 4254. 09 липня 2021 року відповідачка здійснила платіж на рахунок Кредитора на суму 1675,80 грн. У подальшому відповідачка оплати за Кредитним договором не здійснювала. У матеріалах справи наявні докази на підтвердження вказаних обставин, а саме: копія договору № 4339163 про надання споживчого кредиту від 19 червня 2021 року; Додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 4339163 від 19 червня 2021 року; паспорт споживчого кредиту, скріплені електронним цифровим підписом [PERSON] , у яких визначені умови кредитування, зокрема в частині нарахування відсотків за користування кредитом. Також із матеріалів справи вбачається, що 04 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 04-02-02/2022, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, в тому числі за Договором № 4339163, укладеним 19 червня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Станом на 08 квітня 2024 року заборгованість за Кредитним договором відповідачки склала: сума кредиту - 14 000,00 грн, за процентами - 31 920,00 грн, нараховані 3% річних\~- 23,01 грн, інфляційні втрати 224,00 грн, а всього 46 167,01 грн. Отже, до ТОВ «Коллект центр» відповідно до укладеного договору про відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором у розмірі 46 167,01 грн. Як вбачається із картки обліку договору (розрахунок заборгованості), після придбання права вимоги до відповідачки позивач не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за Кредитним договором. Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами. Частиною 1 статті 512\~ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до статті 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 статті 599\~ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1046\~ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно положень ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Також згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст.\~6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно з ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також суд приймає до уваги, що у статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Також ст.\~204\~ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Крім того, ст.\~1077\~ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд приходить до висновку про те, що відповідачка, як позичальник, отримала кошти по кредитному договору, не повернула їх у визначені строки разом зі сплатою відсотків, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу, тому позовні вимоги про стягнення коштів є обґрунтованими. При цьому слід врахувати, що за змістом ч. 6 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» акцептом пропозиції укласти договір в електронній формі є відповідь особи, якій адресована пропозиція його укласти, про її прийняття надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийнятім такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з п. 2 ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо відповідно до актів цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з п. 1 ст.\~9\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Відповідачка пройшла реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна», отримавши відповідний цифровий пароль на номер свого мобільного телефону, що свідчить про те, що вона ознайомилася з Правилами (примірним Договором) та іншою наданою інформацією. Для оформлення кредиту та коштів відповідачка обрала бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомилася з текстом договорів, що пропонувалися для укладання. Правилами, інформацією, зазначеною в ст.\~12\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансовий\~послуг» та іншою необхідною інформацією шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», про що відповідачка поставила відповідну відмітку в електронній системі Товариства, після чого створила заявку на отримання коштів згідно обраних нею умов. Ознайомлення в Особистому кабінеті з Паспортом кредиту - інформація, яка надається споживачу до укладення договору (стандартизована форма) в порядку, за формою та за змістом, що передбачені ст.\~9\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» та іншою необхідною інформацією. Після прийняття Кредитодавцем позитивного рішення щодо надання кредиту Позичальнику Кредитодавець зробив Позичальнику пропозицію в Особистому кабінеті укласти електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови з якими Заявник мав можливість ознайомитись до моменту укладання Кредитного договору. Після прийняття Позичальником умов Кредитного договору він уклав з Товариством електронний Кредитний договір, який був підписаний у відповідності до вимог ч.ч. 6 та 8 ст. 11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: за допомогою електронного підпису одноразовим цифровим ідентифікатором. Після укладання в електронному вигляді зазначеного правочину позичальнику були надані відповідні кошти від кредитора, права вимоги щодо стягнення заборгованості за якими увійшли до переліку тих, що передані за договорами факторингу позивачу у справі. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів відповідачкою суду не надано. Крім того, встановлено, що 09 липня 2021 року відповідачкою було здійснено платіж на рахунок Кредитора в розмірі 1675,80 грн, яким було погашено борг по нарахованих процентах за користування кредитом, оскільки відповідно до п. 6.1.1 Кредитного договору визначено, що у разі направлення споживачем коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом, в тому числі але не виключно, достроково або при наявності прострочення, проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення. При цьому, якщо коштів, що направляються на повернення кредиту не достатньо для повної сплати процентів за його користування, то вважається, що строк сплати таких процентів настав і кошти в першу чергу направляються на повернення цих процентів, з урахуванням черговості передбаченої пунктом 6.3. цього Договору. Таким чином, відповідно до п. 4.2.2 Договору споживачем було здійснено пропозицію щодо продовження строку користування кредитом шляхом здійснення оплати коштів у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. У випадку, якщо відповідач не бажав продовжувати строк користування кредитом, він зобов`язаний був вчинити одну з дій, які визначені п. 4.2.2 Договору, оскільки в іншому разі здійснений позивачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом, а тому строк користування кредитом було пролонговано Товариством ще на 30 днів, тобто до 10 липня 2021 року включно. Щодо надання відповіді Товариством на пропозицію (оферту) споживача щодо продовження строку користування кредитом, то Договором визначено, що Товариство може надати таку відповідь протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Також п. 4.2.3 визначено, що Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем Товариству в особистому кабінеті/зазначені в Договорі. Таким чином, у Товариства є право, а не обов`язок щодо надання споживачу відповіді на пропозицію щодо продовження строку користування кредитом. Порядок автопролонгації строку кредиту визначає, що сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п. 4.3.1 Договору) Так, відповідач не здійснив оплату за Кредитним договором у визначений договором строк ні по прострочених зобов`язаннях по процентах, ні по прострочених зобов`язаннях по кредиту, тому відповідно до п. 4.3.1 Договору строк користування кредитом було автопролонговано на 90 календарних днів поспіль (максимальний термін автопролонгації), оскільки у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом. Таким чином, суд дійшов висновку про те, [PERSON] не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути борг у загальному розмірі 46\~167,01 грн. Що стосується судових витрат. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача 3028,00 грн судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду. Також позивачем до суду подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якій він просить стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу у сумі 13 000,00 грн. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.ч. 4 та 5 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Судом встановлено, що до клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу стороною позивача надані докази на підтвердження обсягу понесених позивачем витрат та їх розміру. Так, представником позивача на підтвердження понесених витрат надано: Договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року, прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», платіжну інструкцію № 0421270000 від 15 березня 2024 року, заявку на надання юридичної допомоги № 175 на суму 13 000,00 грн по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08 березня 2024 року на суму 13 000,00 грн. Відповідачка клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду не подала. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого2020 року у справі № 755/9215/15-ц). З огляду на відсутність заперечень відповідачки проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, суд прийшов до висновку, що клопотання представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню повністю. Датою рішення суду є дата складення повного його тексту, оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи без проголошення скороченого судового рішення (вступної та резолютивної частин) та в цьому випадку підлягають застосуванню положення другого речення ч. 5\~ст. 268 ЦПК України, якою\~\~передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21). У відповідності до вимог ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved