Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

05.02.2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] і просить суд розірвати шлюб, укладений 02.06.2007 року між нею та відповідачем, актовий запис №185; після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] »; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій формі у сумі 2\~500,00 грн. на одну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02.06.2007 року позивач та відповідач уклали шлюб. У сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як зазначено в позові, спору щодо місця проживання дітей сторони не мають. Позивач вказує, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, спільні інтереси у сторін відсутні, отже позивач вважає, що сім`я розпалась та збереженню не підлягає. Крім того, позивач вказує, що діти перебувають на її повному утриманні, оскільки відповідач у добровільному порядку і на належному рівні коштів на утримання дітей не надає, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.02.2024 року прийнято позов до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Призначено судове засідання. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Мерцаловим М.Ю. на адресу суду 27.03.2024 року за вх. №ЕП-2012 подано відзив на позов, в якому останній зазначив, що відповідач категорично не погоджується розривати шлюб, оскільки зазначені позивачем обставини не відповідають дійсності. Відповідач як з початку укладання шлюбу, так і по сьогоднішній день прикладає максимум зусиль щодо збереження шлюбу. Час від часу у них з позивачем, як і у кожній сім`ї, дійсно виникають дрібні непорозуміння стосовно ведення спільного господарства, які рідко переходять у конфлікт, але вони носять тимчасовий характер. Також відповідач докладає максимум зусиль щодо врегулювання спірних питань між ним та дружиною без застосування надмірних емоцій, намагається всі непорозуміння врегулювати мирним шляхом. Відповідач зацікавлений у збереженні їх з позивачкою сім`ї, вважає, що у них немає підстав для розірвання шлюбу. До того ж, він дуже любить дружину та дітей і хоче, щоб вони жили у повноцінній родині. Також відповідач заперечує слова позивачки про те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, адже свій вклад у ведення спільного бюджету, у тому числі на утримання дітей, відповідач робить, оскільки офіційно працевлаштований і всю свою заробітну плату, хоч і мінімальну, спільно із позивачкою розраховують задля справедливого узгодження і розподілення на задоволення потреб сім`ї. Крім того, старший повнолітній син подружжя, [PERSON] , продовжує навчання у Харківському торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету на факультеті економіки та управління на денній формі навчання, та повністю перебуває на утриманні відповідача. Тож, відповідач при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на неповнолітніх дітей просить суд врахувати цей факт, а також його матеріальне становище: розмір його заробітної плати, яка є мінімальною і у 2023 році становила 6\~800,00 грн., що підтверджується витягом з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить надати строк для примирення на термін 6 місяців, розмір аліментів встановити у твердій грошовій формі в сумі в розмірі 1598,00 (тисяча п`ятсот дев`яносто вісім) гривень на одну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 10.04.2024 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова заявупредставника відповідача [PERSON] адвоката Мерцалова Михайла Юрійовича про надання строку для примирення задоволено частково. Надано сторонам\~\~по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей строк для примирення\~1 (один) місяць.\~\~ Провадження по зазначеній цивільній справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом. В іншій частині у задоволенні клопотання відмовлено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.05.2024 року поновлено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити у повному обсязі та розглянути справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] надав письмову заяву, в якій просив провести судове засідання у його відсутність, визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, просив задовольнити її частково в розмірі, зазначеному у відзиві. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частково задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2007 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №185 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 02.06.2007 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.8). У сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №597 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 19.06.2007 року, та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №598 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 19.06.2007 року. Батьками дітей зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9-10). Відповідач до свого відзиву долучив витяг з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України,з якого вбачається, що розмір заробітної плати відповідача у 2023 році становив 6\~800,00 грн. (а.с.38-41). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Так, враховуючи надані позивачем докази і встановлені судом обставини, беручи до уваги відзив відповідача, а також те, що в подальшому після строку на примирення відповідачем визнано позов про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача та неповнолітніх дітей, та відповідача, який позов, в цій частині визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб підлягає розірванню, а позов в цій частині задоволенню.. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частинами 1,2\~ст.\~184\~СК України\~передбачено,\~що суд\~за заявою\~одержувача визначає\~розмір аліментів\~у твердій\~грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною першою ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік»\~встановлено прожитковий мінімум: - для дітей віком до 6 років: з 01 січня 2024 року 2 438,00 гривень, з 01 липня 2024 року 2\~555,00 гривень, з 01 грудня 2024 року 2 609,00 гривень; - для дітей віком від 6 років до 18 років: з 01 січня 2024 року 3 040,00 гривень, з 01 липня 2024 року 3186,00 гривень, з 01 грудня 2024 року 3\~253,00 гривень; Згідно з ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, враховуючи надані позивачем докази і встановлені судом обставини, беручи до уваги відзив відповідача та часткове визнання ним позовних вимог в частині стягнення аліментів на рівні 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір його доходу, зважаючи на те, що позивач просить суд визначити розмір аліментів саме в твердій грошовій сумі, суд вважає необхідним і достатнім для гармонійного розвитку дітей стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~186,00 грн. (що становить прожитковий мінімум для дитини відповідного віку на час ухвалення рішення, тобто по 50 відсотків прожиткового мінімуму - на кожну дитину), з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнена за вимогу про стягнення аліментів, а іншу частину судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1 211,20 грн. (а.с. 6) вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позовних вимог про розірвання шлюбу . Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial