Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

Позивач у лютому 2024 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування вказує, що 27.04.2013 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу подружжя мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинено, проживають окремо один від одного. Відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає. На підставі вищевикладеного просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На підставі протоколу автоматизованого розподілу справ матеріали справи передано в провадження судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.03.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судові засідання призначені на 07.05.2024 р. на 11 год.15 хв., та 05.07.2024 р. на 10 год.00 хв. не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином та своєчасно, як шляхом направлення судових повісток, за адресою місця реєстрації, однак повернулися конверти з відміткою «за закінченням терміну зберігання та адресат відсутній за вказаною адресою», так і шляхом публікації оголошення про виклик на сайті Судової влади України, а також шляхом смс повідомлення на номер телефону [NUMBER] , про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.04.2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №435. Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю та перебувають на її утриманні. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідач не надав суду доказів на спростування доводів позивача. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та враховуючи обов`язок обох батьків по утриманню дитини, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі, в ході судового розгляду не встановлено. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1211 грн. 20 коп. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved