Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

1. Виклад позиції позивача. Представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі позивач) 30.10.2023 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» заборгованість за договором №26206000478859 про встановлення кредитного ліміту від 06.11.2020 у сумі 178\~201,18 грн. яка складається із суми залишку простроченого кредиту 88\~872,64 грн., суми прострочених відсотків 89\~328,54 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 147,20 грн. В обґрунтування вимог, представник позивача посилається на те, що 06.11.2020 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено договір №26206000478859 про встановлення кредитного\~ліміту (надалі кредитний договір), відповідно до п.1.1. кредитного договору, в порядку, передбаченому цим договором та УДБО Банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта № [NUMBER] , відкритого в банку (надалі Рахунок), операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (надалі кредитна картка), шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії (надалі Кредит) з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів Клієнта на Рахунку. Банк надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: - ліміт кредитування 1 000 000,00; - сума виданого кредиту 88 872,64; - дата надання кредиту 06.11.2020; - кінцева дата погашення кредиту 03.11.2023; - валюта кредиту UAH; - строк користування кредитом, міс. 36; - цільове призначення на споживчі потреби; - процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість 48 % річних; - процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість за кредитом 56 % річних; - пільговий період 67 днів. Крім того, 06.11.2020 [PERSON] надала розписку про отримання картки. В подальшому в зв`язку з введенням в Україні воєнного стану Правилами роботи банків, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 25.02.2022 №23 «Про деякі питання діяльності банків України та банківських груп» (із подальшими змінами), Національний банк України дозволив банкам не враховувати несплату за кредитами протягом 24.02.2022-30.06.22 як прострочення (кредитні канікули), про що було повідомлено клієнтам. На час дії кредитних канікул було відтерміновано сплату боргу відповідачу, внаслідок чого кошти, що підлягали сплаті у період кредитних канікул, могли ним не сплачуватися і не враховувались як прострочена заборгованість. Разом з тим, кредитні канікули не зменшили суму боргу відповідача, а лише відтермінували його сплату, що підтверджується розрахунком заборгованості. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, виникла заборгованість, яка станом на 15.09.2023 становить 178 201,18 грн., з яких: - залишок простроченого кредиту 88 872,64 грн.; - залишок прострочених відсотків 89 328,54 грн. У встановлений ухвалою строк відповідач не подала відзив на позов. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву (а.с.170-171 т.1, 167-168, 197-198 т.2), в якій підтримав позовні вимоги, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 30.10.2023, справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.162 т.2). Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 10.11.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.166-166). Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач також викликався в суд через оголошення на офіційному веб-порталі «Судової влади України». Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Оголошення про виклик до суду», відповідач був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, але у судове засідання так і не з`явився, тому, на підставі ст.280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 06.11.2020 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено договір №26206000478859 про встановлення кредитного\~ліміту (надалі кредитний договір), відповідно до п.1.1. кредитного договору, в порядку, передбаченому цим договором та УДБО Банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта № [NUMBER] , відкритого в банку (надалі Рахунок), операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (надалі кредитна картка), шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії (надалі Кредит) з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів Клієнта на Рахунку. Згідно умов вищезазначеного договору [PERSON] 06.11.2020 отримала грошові кошти в розмірі 88\~872,64 грн., з кінцевим терміном погашення кредиту 03.11.2023, строком 36 місяців, зі сплатою 48 % річних за користування кредитом на строкову заборгованість, 56 % річних за користування кредитом на прострочену заборгованість. Позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Однак, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем заборгованість відповідача за кредитним договором від 06.11.2020, яка станом на 15.09.2023 становить 178 201,18 грн., з яких: залишок простроченого кредиту 88 872,64 грн., залишок прострочених відсотків 89 328,54 грн. V. Оцінка Суду. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума заборгованості [PERSON] по виконанню кредитного договору від 06.11.2020 станом на 15.09.2023 складає 178 201,18 грн., з яких: залишок простроченого кредиту 88 872,64 грн., залишок прострочених відсотків 89 328,54 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 147,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитного договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору. За таких обставин суд доходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява №26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених стороною по справі, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні (а.с.1) в сумі 2 147,20 грн. З цих підстав,

Outcome: approved