Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що з 10.06.2006 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого [INFO] народився син [PERSON] . 08 травня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано та з того часу відповідач покинула позивача разом з сином та переїхала проживати у м. Вінниця. З 2018 року [PERSON] жодного разу з сином не спілкувалася, не займалася його вихованням, не утримує його, не цікавиться його розвитком, здоров`ям, навчанням, не вітає з днями народження, взагалі усунулася від виховання дитини. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, додатково пояснивши, що син [PERSON] , [INFO] проживає разом з ним та знаходиться на повному утриманні та вихованні. Матір дитини не бажає спілкуватися зі своїм сином, оскільки створила нову сім`ю. Неодноразово позивач телефонував своїй колишній дружині та прохав, щоб вона зустрілася з [PERSON] , оскільки неодноразово приїздили до м. Вінниці, але [PERSON] не бажала бачиться зі своїм сином. Через нотаріальну контору надала заяву, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Щодо стягнення аліментів з відповідача пояснив, що не бажає стягувати зі своєю колишньої дружини аліменти на утримання сина, оскільки в змозі самостійно виховувати останнього, матеріально забезпечений. Представник позивача, за дорученням адвокат Шикунова А.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, додатково пояснивши, що обставини викладені у позові підтверджуються Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Тульчинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дані обставини свідчать про невиконання відповідачем [PERSON] своїх материнських обов`язків, оскільки остання з 2018 року залишивши дитину з батьком, виїхала в інше місце та з того часу не цікавиться долею дитини. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, відповідно до статті 128 ЦПК України. Представник органу опіки та піклування Тульчинської міської ради Наконечний В.В. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача в повному обсязі, просить підтримати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Тульчинської міської ради від 19.06.2024 року № 222. Вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання сина, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, відповідача доцільно позбавити батьківських прав. З цією вимогою також погоджується комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тульчинської міської ради. Допитаний у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що добре знає позивача [PERSON] , який сам виховує сина [PERSON] , оскільки після розлучення в 2018 році дружина [PERSON] покинула їх та з того час позивач вихованням сина займається сам. Свідок часто зустрічається з позивачем та його сином, святкують разом свята та вони приїздять до свідка в гості. Відповідача [PERSON] свідок з 2018 року не бачив та вона жодного разу з родиною до нього не приїздила. Допитаний у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що добре знає позивача [PERSON] та його сина [PERSON] , оскільки проживає по сусідству, після розлучення в 2018 році дружина [PERSON] покинула їх та з того час позивач вихованням сина займається сам. Свідок часто зустрічається з позивачем та його сином, відвідують разом теніс, також [PERSON] займається футболом, любить ремонтувати та кататися на мопеді. Відповідача [PERSON] свідок з 2018 року не бачив та вона жодного разу за місцем проживання позивача не з`являлася. Допитаний у якості свідка неповнолітній [PERSON] , [INFO] суду пояснив, що з мамою [PERSON] з 2017 року не спілкувався, оскільки вона покинула їх з батьком. За весь період з 2017 року мама двічі привітала його з днем народження і більше не телефонує, не цікавиться навчанням, коштів жодного разу не надавала. В школу на батьківські збори ходить тільки батько, купує речі та продукти харчування також батько. Він проживає разом з батьком, відвідує футбольну секцію, також займається тенісом, подобається ремонтувати мотто техніку. Вислухавши сторони, опитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] звернувся з заявою до комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки син знаходиться на його утримані без матері з 2018 року по даний час, мати не приймає участі у вихованні дитини, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться її навчанням, здоров`ям, дитина з матір`ю не спілкується. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області від 10.06.2006 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області від 04.11.2011 року, [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області у цивільній справі №148/456/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов задоволено. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишила прізвище « [PERSON] ». Відповідно до довідки № 104 від 02.05.2024 року ТОВ « МЦ «Альтамедіка» [PERSON] [INFO] в період з 2014 року по теперішній час звертався для отримання медичної допомоги до ТОВ «МЦ «Альтамедіка». Згідно первинної медичної документації [PERSON] відвідував ТОВ «МЦ «Альтамедика» в присутності батька [PERSON] [INFO] . При решті відвідувань відсутні відмітки медичній документації хто саме з батьків супроводжував [PERSON] . Відповідно до характеристики виданої Тульчинським ліцеєм № 1, Тульчинської міської ради Вінницької області від 29.02.2024 року, [PERSON] навчається у закладі з першого класу. За час навчання зарекомендував себе як дисциплінований учень. Має на достатньому та середньому рівні досягнення у навчанні, бере активну участь у позаурочному житті класу. Дружній, по товариські відноситься до усіх дітей у класі, має лідерські здібності. На уроках уважний. Систематично виконує домашні завдання. Має добрий загальний розвиток. Відповідно довідки Дитячо-юнацької спортивної школи Тульчинської міської ради у Вінницькій області від 23.05.2024 року № 24, [PERSON] займається на відділенні футболу з 1 вересня 2017 року, є неодноразовим призером обласних та всеукраїнських турнірів. Батько [PERSON] , приймає активну участь у функціонуванні та розвитку Тульчинської дитячо-юнацької спортивної школи Тульчинської міської ради Вінницької області. Батько, [PERSON] , бере участь у житті класу, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі Інтернет та інформаційну гігієну. Мати, [PERSON] , із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає. У вихованні дитини участь не бере. З класним керівником на зв`язок не виходить, на батьківські збори не з`являється. Відповідно до довідки Голови квартального комітету Тульчинської міської ради 26.02.2024 року, про те, що [PERSON] на даний час дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] , із сином [PERSON] , а також за даною адресою зареєстрована [PERSON] , та фактично не проживає з 2018 року по теперішній час. Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади від 07.12.2023 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані в [ADDRESS] . Відповідно до інформації Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області від 13.05.2024 року № 7367, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] до адміністративної та кримінальної відповідальності станом на 13.05.2024 року не притягувалися. Відповідно до акту обстеження побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 06.05.2024 року в складі: головних спеціалістів служби у справах дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , останній проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з ним проживає син - [PERSON] , [INFO] . У квартирі загальною площею 61.2 кв.м., яка належить на праві сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , санітарно- гігієнічні норми відповідають стандартам. В приміщенні тепло, світло та затишно. Дохід [PERSON] складається з прибутку від підприємницької діяльності. Мати, [PERSON] , [INFO] в родині не проживає з 2018 року. Відповідно акту оцінки потреб сім`ї [PERSON] , [INFO] , проведеного КУ ЦНСП Тульчинської міської ради: розпочато 25.04.2024, завершено30.04.2024 за місцем проживання: [ADDRESS] . За результатами оцінювання потреб з`ясовано, що СЖО відсутні, сім`я не потребує надання соціальних послуг. Батько з сипом проживають в трикімнатній квартирі та мають окремі кімнати. В кімнатах є диван, ліжко, стіл, стільці, шафи та комод. Ліжка та підлога в кімнатах застелені. На вікнах є тюлі та штори. На кухні та у ванній кімнаті є побутова техніка - холодильник, мікрохвильова піч, газова плита, пральна машина. Відповідно до заяви [PERSON] , написаної в присутності приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Суханової Т.О. від 05.03.2024 року про те, що вона не заперечує проти позбавлення батьківських прав щодо її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до пояснення наданого [PERSON] до служби у справах дітей Тульчинської міської ради від 29.04.2024 року про те, що вона не заперечує проти позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] повідомляє службу про створення нею нової сім`ї та намір їхати за кордон. Відповідно до листа Вінницького міського центру соціальних служб Вінницької міської ради від 02.05.2024 року № 01-23/411, щодо проведення оцінки потреб сім`ї, з метою встановлення спроможності матері, [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. В телефонній розмові з [PERSON] було з`ясовано, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком [PERSON] в м. Тульчині. [PERSON] в категоричній формі відмовилась від зустрічі та проведення оцінки потреб сім`ї і отримання будь-яких соціальних послуг. На засідання комісії з`явився заявник - [PERSON] , який підтримав свою заяву та просив її задовольнити. [PERSON] на засідання комісії не з`явилася, посилаючись на те, що в матеріалах справи є її заява про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частина першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції про права дитини права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини(стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У статті 12 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Суд дійшов переконання, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Тульчинської міської ради від 19.06.2024 року № 222, відповідає інтересам неповнолітньої дитини, так як відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, а саме: з 2018 року не цікавиться долею дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться навчанням сина, не здійснює підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, а своєю негативною поведінкою показує поганий приклад і створює небезпеку для його життя і здоров`я, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання сином освіти. Суд погоджується, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, але з урахуванням цього та пояснень учасників процесу в судовому засіданні та самої дитини, яка зазначила, що з 2018 року жодного разу з мамою не спілкувався, лише двічі вона привітала його з днем народженням, належним чином оцінив їх у сукупності з іншими доказами у справі, зокрема висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Тульчинської міської ради від 19.06.2024 року № 222, вважаючи його достатнім та обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини, суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо її утримання. Згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім цього, суд відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає до задоволенню, а особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей (частина друга статті 166 СК України), таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини виходячи зі слідуючого. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відтак, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, судом враховано інтереси дитини, стан її здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, яка є здоровою та працездатною, інших утриманців не має, виходячи з визначеного законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку про те, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на його користь, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 01.03.2024 року до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи, що батько дитини відмовляється отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує батька дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 01.03.2024, тому, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача в сумі 1211,20 грн, за вимогу про позбавлення батьківських прав, а також в дохід держави в сумі 1211,20 грн. за вимогу про стягнення аліментів. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved