Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

І. Суть позовної заяви 1.1. 24 липня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , яким просила: (І) відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , у батька [PERSON] , [INFO] ; (ІІ) допустити негайне виконання рішення суду в частині відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; (ІІІ) застосувати положення статті 162 СК України та негайно постановити рішення в частині відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; (IV) стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) батька дитини. 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.05.2023 року у справі №946/6850/22 (дата набрання законної сили: 05.07.2023 року) відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини. Задоволено зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини, визначено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Після винесення зазначеного рішення, [PERSON] повернув позивачці [PERSON] дитину разом з речами за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] визнав рішення суду та сторони домовилися, що [PERSON] дає йому дитину для спілкування за місцем його проживання на тривалий час, щоб дитина поступово, а не водночас звикала до зміни місця проживання. В свою чергу, [PERSON] не оскаржує рішення і це є гарантією повернення дитини. Однак [PERSON] , після того, як взяв дитину для спілкування, не повернув її та без згоди та відома [PERSON] змінив її місце мешкання, при цьому повідомленнями СМС запевняв у протилежному. На даний час, позивачці невідоме фактичне місце перебування дитини. На думку позивачки, наявна загроза для морального виховання дитини, оскільки поведінка батька дитини сприяє формуванню негативних звичок у дитини. ІІ. Процедура та позиції сторін 2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 24.07.2023 року, справа №946/5431/23 передана на розгляд судді Бальжик О.І. 2.2. 25.07.2023 року ухвалою суду залишено без руху позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відібрання дитини та стягнення аліментів. 2.3. 26.07.2023 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви. 2.4. 07.08.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. 2.5. 23.02.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. 2.6. 01.03.2024 року забезпечено право бути заслуханою під час вирішення спору щодо її виховання. 2.7. 01.03.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю. 2.8. 30.05.2024 року ухвалою суду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - орган опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, про відібрання дитини, - залишено без розгляду, продовжено розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. 2.9. 30.05.2024 року представник позивачки позовні вимоги уточнив, остаточно просив постановити рішення, яким стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , починаючи з 03.03.2024 року до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) батька дитини. В обґрунтування правової позиції зазначив, що з 03.03.2024 року дитина фактично мешкає з матір`ю, а тому аліменти мають бути стягненні саме з цієї дати. 2.10. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки звернувся із заявою про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач причини неявки не повідомив, із заявою про відкладення розгляду справи або розгляд справи у його відсутність не звертався. 2.11. Ухвалою суду від 16.07.2024 року вирішено розглядати справу на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). 2.12. Під час розгляду справи повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини та докази на їх підтвердження 3.1. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 19 грудня 2018 року Московським районним у місті Харків відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №1414, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (т.1, а.с.15). 3.2. Відповідно до рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.05.2023 року по справі №946/6850/22, яке набрало законної сили 05.07.2023 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини, задоволено зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини та визначено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с.т.1, 32-37). 3.3. Як вбачається з протоколу допиту потерпілого [PERSON] , проведеного дізнавачем СД ХРУП №2 ГУНП в Харківській області 14.03.2024 року, 02.03.2024 року приблизно о 18 год. 30 хв. невідомий чоловік викрав доньку [PERSON] та посадив її на заднє сидіння автомобілю, в якому знаходилася позивачка [PERSON] (т.2, а.с.125, 126). ІV. Оцінка та висновки суду 4.1. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. 4.2. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. 4.3. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 4.4. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. 4.5. Стаття 184 СК України визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 4.6. Частина 1 статті 191 СК України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 4.7. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов`язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення сторони, підлягає задоволенню та стягненню з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.03.2024 року до досягнення дитиною повноліття. V. Розподіл судових витрат 5.1. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 073 гривні 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved