Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

ТОВ "Коллект центр" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2033455628087, № 2033455641055 від 29.11.2020 року у розмірі 78201,54 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 17000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 29\~листопада 2020 року між відповідачем та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено договір про надання фінансових послуг №2033455628087, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 900 грн. строком на 16 днів, зі сплатою відсотків відповідно до п. 1.4 Договору. Крім того,\~29\~листопада 2020 року між відповідачем та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено договір про надання фінансових послуг №2033455641055, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 900 грн. строком на 16 днів, зі сплатою відсотків відповідно до п. 1.4 Договору. 01 грудня 2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступає позивачу права вимоги до відповідача за вказаним договором про надання фінансових послуг. В подальшому, 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «KOЛЛEKT ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №2033455628087, № 2033455641055 від 29.11.2020, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідач в зазначені строки умови договору не виконав,\~кредитні кошти\~у встановлені строки не повернув, а відтак позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У поданому відзиві відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, просив стягнути з нього суму тіла кредиту за обома кредитними договорами та відмовити в стягненні з нього суму нарахованих процентів, в частині стягнення з нього витрат на правничу допомогу, в цій частині визнав лише суму в розмірі 500 грн., оскільки вважає її явно завищеною. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 29\~листопада 2020 року між відповідачем та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено договір про надання фінансових послуг №2033455628087, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 900 грн. строком на 16 днів, зі сплатою відсотків відповідно до п. 1.4 Договору. Так п. 1.4 Договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту; б) 3,64% за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строко повернення кредиту; в) 5,02%\~за кожен\~день користування\~кредитом починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту; г) 7,67% за кожен день користування кредитом починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту; д) тип процентної ставки- фіксована. Крім того,\~29\~листопада 2020 року між відповідачем та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено договір про надання фінансових послуг №2033455641055, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 900 грн. строком на 16 днів, зі сплатою відсотків відповідно до п. 1.4 Договору. Так п. 1.4 Договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту; б) 3,64% за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строко повернення кредиту; в) 5,02%\~за кожен\~день користування\~кредитом починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту; г) 7,67% за кожен день користування кредитом починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту; д) тип процентної ставки- фіксована. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі,\~відповідно до умов договору. Позичальник \~відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував. 01 грудня 2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступає позивачу права вимоги до відповідача за вказаним договором про надання фінансових послуг. В подальшому, 10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «KOЛЛEKT ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №2104032927389 від 09.02.2021 року, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «KOЛЛEKT ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №2033455628087, № 2033455641055 від 29.11.2020, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно умов вищевказаних Договорів факторингу та договору відступлення права вимоги та відповідно до вимог стст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України у зобов`язанні позичальника за кредитним договором відбулася заміна кредитора, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло статусу нового кредитора. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, у [PERSON] станом на 10 січня 2023 року існує заборгованість за кредитним договором № 2033455628087 в розмірі 39102,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 4900,76 грн, заборгованості за відсотками, нарахованими до умов договору - 34202,00 грн.; заборгованість за кредитним договором № 2033455641055 в розмірі 39099,54 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 4899,76 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими до умов договору - 34199,78 грн Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ "Коллект центр" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Статтею 634 ЦК України\~передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~статтею 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] 29.11.2020 року укладено кредитний договір № 2033455628087, № 2033455641055, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» умови кредитного договору виконало належним чином, надавши відповідачеві кредит в розмірі 4900 грн. та 4900 грн відповідно. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором № 2033455628087, № 2033455641055 не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 10.01.2023 року склалась заборгованість у загальному розмірі 78201,54 грн. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, до теперішнього часу заборгованість у загальному розмірі 78201,54 грн. не сплатив, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Коллект центр" заборгованості за кредитними договорами № 2033455628087, № 2033455641055 від 29.11.2020 року у загальному розмірі 78201,54 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду з цим позовом ТОВ "Коллект центр" сплачено 3028 грн. судового збору за подання позову, що підтверджується квитанцією № 0410790000 від 30.01.2024 року., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 17000 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: 1. Договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року, укладений між ТОВ "Коллект центр" та АО "Лігал Ассістанс". 2. Заяву на надання юридичної допомоги № 886 від 02.01.2024 року згідно якої ТОВ "Коллект центр" та АО "Лігал Ассістанс" погодили надання правових (юридичних) послуг адвокатським об`єднанням товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] . 3. Витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року, згідно якого адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" надано ТОВ "Коллект центр" наступні послуги: надання усної консультації з вивченням документів, кількістю 2 години, вартістю 3000 грн.; підготовка пропозицій, кількістю 2 години, вартістю 4000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, кількістю 5 год, вартістю 10000 грн. 4. Платіжну інструкцію № 0406010000 від 10.01.2024 року, згідно якої встановлено, що ТОВ "Коллект центр" сплатив АО "Лігал Ассістанс" грошові кошти у розмірі 52000 грн., за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги. При цьому, Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial