Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

У квітні 2024 р. МТСБУ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обгрунтування позову позивач зазначає, що 26.12.2020 трапилася ДТП, а саме [PERSON] , керуючи ТЗ «Volkswagen», реєстраційний № [NUMBER] порушив ПДР, допустив зіткнення з автомобілем «MAZDA», реєстраційний № [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Згідно Постанови Дніпровського районного суду м.Києва №755/8593/21 від 29.07.2021 року, Відповідача було визнано винним у настанні ДТП. Відповідно до Звіту №7994/01/21 експертного товарознавчого дослідження встановлено, що вартість відновлювального ремонту ТЗ «MAZDA», реєстраційний № [NUMBER] становить 17 222,93 грн. Витрати на збір документів склали 1 230,00 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 18 452,93 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована, то Відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати позивачу в порядку регресу завдану шкоду. Таким чином , з урахуванням норм чинного законодавства з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню 18 452,93 грн., а також судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2024 року судову справу передано для розгляду головуючому-судді Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 11.04.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, призначено судовий розгляд. 05.06.2024 через засоби поштового зв`язку «Укрпошта» від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає, що останні являються необґрунтованими, недоведеними та не підтверджуються належними доказами, а тому не підлягають задоволенню. Відповідач свою позицію обґрунтовує наступним. Позовна заява та матеріали справи в цілому, не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що всі механічні пошкодження, відшкодування за ремонт яких Позивач намагається покласти на Відповідача, були отримані в результаті ДТП 26.12.2020 року. В позовній заяві зазначено лише те, що в результаті ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Однак, які саме механічні пошкодження завдано не вказується. Надана схема місця ДТП та копія постанови суду таких відомостей не містить. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення Позивачем не додавався. Інших доказів, що могли б підтвердити причинно-наслідковий зв`язок між отриманими пошкодженнями 26.12.2020 року у ДТП та тими механічними пошкодженнями, які вказані у звіті N7994/01/021 про оцінку транспортного засобу «MAZDA» д.н.3. [NUMBER] , матеріали справи також не містять. Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу N7994/01/021 огляд транспортного засобу проводився візуально 25.01.2021 року, тобто через один місяць з часу ДТП. Тобто водій «MAZDA», д.н.з. [NUMBER] , був звільнений від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди. Повідомлення про огляд автомобіля «MAZDA», д.н.3. [NUMBER] , що проводився 25.01.2021 року за адресою: м. Київ, вул. Паладіна, 16, Відповідач не отримував. Належним чином останнього не було повідомлено про огляд. З копії роздруківки, що додається в якості доказу на підтвердження запрошення Відповідача, вбачається, що воно направлялося шляхом СМС-повіломлення на номер мобільного телефону [NUMBER] , Однак з даного СМС-повідомлення не можливо встановити коли воно направлялося та чи воно взагалі було воно доставлено до адресата. В той же час, у матеріалах справи немає належних та допустимих доказів відносно того, де знаходився автомобіль «MAZDA» д.н.з. [NUMBER] всі ці дні з часу події ДТП до часу огляду і у кого перебував, чи здійснювалась його експлуатація, чи не було завдано додаткових механічних чи інших пошкоджень, які могли вплинути на оцінку завданих збитків. Таким чином, позовна заява та додані до неї докази не містять підтвердження, що механічні пошкодження на автомобілі «MAZDA» д.н.3. [NUMBER] враховані оцінювачем в звіті про оцінку транспортного засобу N7994/01/021, були спричинені саме в ДТП 26.12.2020 року. Визначена оцінювачем вартість запчастин є сумнівною та необ`єктивною, а тому її слід оцінити критично. Крім того, вказаний звіт про оцінку транспортного засобу №7994/01/021, не є належним та допустимим доказом у розумінні ЦПК України, оскільки не містить попередження суб`єкта оціночної діяльності про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, та не вказано, що такий звіт складено саме для подання до суду, що передбачено пунктом 5 статті 106 ЦПК України. Проте, як вбачається із доданої до позовної заяви в якості доказу копії Звіту: на сторінці - «Висновок про вартість майна», в графі «Керівник» та графі «Оцінювач» підписи повноважних осіб - відсутні, на сторінці «Висновок» в графі «Керівник 25.01.2021» та графі «Оцінювач 25.01.2021» підписи повноважних осіб - також відсутні, а посилання на перевірку електронного підписи не дає можливості встановити підписи. На сторінці «Заява оцінювача» в графі «Оцінювач [PERSON] » підпис також відсутній. Додаток до звіту №7994/01/21 - не містить жодних підписів. Фототаблиця №1, №2, №3, яка додається до звіту в графі «Оцінювач [PERSON] » - також не містить жодних підписів. Крім того, оцінку проводило товариство з обмеженою відповідальністю «Сател Груп» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 30/19 від 14.01.20219 року). Проте в матеріалах справи відсутні печатка та підписи від вказаного товариства, що як оцінювач мав проставити на звіті. Таким чином, звіт взагалі не містить підписів повноважних осіб, що в розумінні частина 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» є порушенням, а тому такий звіт не може вважатися належним та допустимим доказом. Наказ МТСБУ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та додаток №1 від 16.08.2021 року є також звичайною роздруківкою без будь-яких належних підписів повноважних на те осіб. Окрім того, як слідує із звіту про оцінку транспортного засобу N$7994/01/021, від 14.11.2021, оцінювач [PERSON] має вищу технічну освіту, кваліфікацію оцінювача за напрямом Оцінка об`єктів у матеріальній формі та спеціалізаціями в межах напряму: 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів». Проте, наявність у оцінювача [PERSON] кваліфікації за напрямом «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» та спеціалізації в межах напряму 1.3 «Оцінка дорожніх транспортних засобів» не свідчить про те, що останній вправі надавати висновок щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого колісному транспортному засобу внаслідок ДТП. Водночас, аналіз пошкоджень, необхідність заміни чи ремонту складників КТЗ, встановлення обсягу необхідних ремонтних робіт, що є складовою частиною встановлення розміру матеріального збитку або вартості відновлюваного ремонту є виключно компетенцією судових експертів. З огляду на наведене, звіт №7994/01/21 про оцінку транспортного засобу, є неналежним доказом, який не варто приймати до уваги. Таким чином, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, Відповідач вважає, що позовні вимоги Позивача є необгрунтованими, не доведеними та не підтверджуються належними доказами, а тому позовні вимоги представника позивача МТСБУ - Хаєцької О. С. до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. Також просив суд стягнути із Позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. 10.06.2024 через засоби поштового зв`язку «Укрпошта» від представника позивача - Хаєцької О.С. до суду надійшла відповідь на відзив Відповідача у якій зазначає наступне. Звертає увагу суду, що протокол про адміністративне правопорушення не встановлює повноту пошкоджень транспортного засобу потерпілої особи, тому що працівники поліції не є фахівцями у сфері автотоварознавства, а дані пошкодження в документах складаються з метою подальшого встановлення всіх обставин саме дорожньо-транспортної пригоди і її механізму, а не для встановлення пошкодження транспортного засобу. Відповідно до схеми місця ДТП (додаток № 3 Позовної заяви) поліція зафіксувала кінцеве розташування транспортних засобів. Досліджуючи схему місця ДТП, приходять до висновку, що транспортний засіб «Volkswagen» [NUMBER], яким керував Відповідач розташований з лівого боку від транспортного засобу «Mazda» [NUMBER]. Під час огляду транспортного засобу «Mazda» [NUMBER] було встановлено, що пошкодження, які завдані у ДТП, що мало місце 26.12.2020 року локалізовано у передній лівій частині автомобіля Потерпілої особи. Отже, пошкодження зафіксовані оцінювачем відповідають схемі місця ДТП складеної працівниками Патрульної поліції. Відповідно до згаданої схеми, учасники дорожньо-транспортної пригоди: [PERSON] та [PERSON] погодились із механізмом дорожньо-транспортної пригоди та підписали даний документ. Жодних приміток чи правок до документу не вносилося. Також, при розгляді справи про адміністративне правопорушення Відповідач не заявляв клопотання про повернення справи про адміністративне правопорушення на доопрацювання до Патрульної поліції. Відповідно до Протоколу огляду транспортного засобу від 25.01.2021 року складеного кваліфікованим оцінювачем [PERSON] , транспортному засобу «Mazda»[NUMBER] було завдано наступних пошкоджень: - Бампер передній (розрив пластику в лівій частині); - Підкрилок передній лівий; - Крило переднє ліве; - Двері передні ліві; - Кронштейн передній рівня переднього лівого; - Диск переднього лівого колеса; - Кути встановлення передніх коліс. Також, актом огляду зафіксовані пошкодження які не відносяться до даної дорожньо-транспортної події, а саме: тріщина скла вітрового та корозійне пошкодження. Усунення зазначених пошкоджень не було враховано у ремонтній калькуляції доданої до звіту. У Відзиві на позовну заяву, Відповідач зазначає: «Позивач має довести належними та допустимими доказами причинний зв`язок між діями Відповідача та завданою шкодою. Тобто, що всі пошкодження, відшкодування за ремонт яких, Позивач намагається покласти на Відповідача, були отримані в результаті ДТП 26.12.2020 року за участю Відповідача». Представник Позивача вважає, що причинно-наслідковий зв`язок між діями Відповідача та шкодою доведено належними та допустимими доказами, що були додані до позовної заяви. Натомість, на Відповідача покладається обов`язок довести відсутність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями та пошкодженнями. Проте, згідно відзиву Відповідача, останній не зазначає з якими конкретно пошкодженнями він не згодний, не надає жодних доказів для спростування наведених обставин Позивачем. Щодо тверджень Відповідача, що Звіт про оцінку транспортного засобу 7994/01/021, не є належним та допустимим доказом у розумінні ЦПК України, оскільки не містить попередження суб`єкта оціночної діяльності про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, та не вказано, що такий звіт складено саме для подання до суду, що передбачено пунктом 5 статті 106 ЦПК України, також Звіт взагалі не містить підписів повноважних осіб. Дане твердження Відповідача є абсолютно безпідставним та необґрунтованим у зв`язку із наступним. Оцінювач, який здійснював оцінку транспортного засобу є фахівцем у сфері товарознавства, і зазначив кожне пошкодження, яке було завдане транспортному засобу. Вказаний звіт № 7994/01/21 про оцінку транспортного засобу «Mazda» [NUMBER] не є висновком експерта в розумінні ст.102 ЦПК України, а є окремим письмовим доказом, який підтверджує розмір матеріальної шкоди завданої Позивачеві. Проведення оцінки транспортного засобу «MAZDA» [NUMBER] було доручено оцінювачу [PERSON] , який здійснює свою професійну діяльність на підставі Кваліфікаційного свідоцтва ФДМУ про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів МФ № 14 від 01 лютого 2014 року, а також Посвідчення ФДМУ про підвищення кваліфікації оцінювача MФ №11771 - ПК від 23 липня 2020 року, які додаються до Звіту № 7994/01/21 і має вищу освіту, кваліфікацію оцінювача колісних транспортних засобів. Звертає увагу Суду, що Позивач помилково не додав до звіту протокол електрино-цифрового підпису оцінювача [PERSON] (додається до відповіді на відзив). Також, для повного та всебічного розгляду справи, з метою встановлення усіх обставин справи та перевірки електронно-цифрових підписів надають звіт разом із підписами на С-диску. Так, Звіт є попередньо оціночним документом, але це оціночний документ і Відповідач не надав жодних доказів, які спростовують складений позивачем Звіт. Що стосується твердження Відповідача, про те, що Позивач не надав належних та допустимих доказів виклику його на огляд пошкодженого транспортного засобу, то звертає увагу на наступне. Так, оцінювачем [PERSON] було викликано Відповідача на огляд пошкодженого транспортного засобу шляхом надсилання СМС-повідомляння, про що оцінювачем додано знімок екрану телефону про відправлення та доставлення повідомлення за номером телефону [NUMBER] . Водночас, звертає увагу Суду, оскільки Відповідач не навів об`єктивного підтвердження того, що відсутність його та/або його представника під час огляду пошкодженого під час ДТП автомобіля призвела до неправомірності наведених у звіті № 7994/01/21 про оцінку транспортного засобу «MAZDA» [NUMBER] розрахунків щодо визначення вартості матеріального збитку зазначеного автомобіля. Наведені посилання носять характер припущень, що не можуть бути оцінені та враховані Судом. (дана позиція підтверджується Постановою Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі №464/1937/16-4). Отже, оцінювач/експерт зобов`язаний лише у разі потреби викликати заінтересовану особу на огляд транспортного засобу - це не є обов' язковою умовою для проведення огляду транспортного засобу. Отже, припущення Відповідача щодо того, що оцінку повинен був складати експерт, не обґрунтована нормами Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки першим передбачено що є оцінкою, а саме це є результат практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності, а також зазначено хто є суб`єктом оціночної діяльності - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи, другим ж зазначено, що зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта), в даному випадку експертом з встановлення розміру збитку виступає суб`єкт оціночної діяльності в розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Звертає увагу Суду, що Відповідач, заперечуючи у відзиві на позовну заяву підстави звернення із позовом до суду не дає жодних спростовуючих доказів, отже даний відзив не може братись судом до уваги. Щодо вимог про стягнення на користь Відповідача витрат на правничу допомогу, то просить суд відмовити у задоволенні таких вимог. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі враховуючи позовну заяву та відповідь на відзив із долученими доказами. Відповідач по справі у судове засідання не з`явився про дату час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, у відзиві на позовну заяву просив суд відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 26 грудня 2020 о 11 год. 30 хв. у м.Києві на перехресті вул.. Братиславська та вул. Стальського, відповідач [PERSON] керував автомобілем «Volkswagen Jetta», д/н [NUMBER] , а саме, рухався по нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг, (яким вважається перехрестя при вимкненому світлофорі), не надав дорогу транспортному засобу «Mazda», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , тим самим не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» 33 р. Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулося зіткнення з даним транспортним засобом. Своїми діями [PERSON] порушив п. 16.1, 16.11, 33р. п. 2.1 Правил дорожнього руху України. Згідно Постанови Дніпровського районного суду м.Києва №755/8593/21 від 29.07.2021 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП застрахована не була. Відповідно до Звіту №7994/01/21 експертного товарознавчого дослідження встановлено, що вартість відновлювального ремонту «MAZDA», реєстраційний № [NUMBER] становить 17 222,93 грн. Витрати на збір документів склали 1 230,00 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 18 452,93 грн. 16 серпня 2021 року позивачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілому в розмірі 17 222,93 грн., які 17.08.2021 р. були перераховані потерпілій особі, що підтверджується копією платіжного доручення №1102676, а також витрати на збір документів для ТОВ «Сател Груп» для здійснення звіту експертного товарознавчого дослідження у розмірі 1230,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №989943 від 31.03.2021 року. Таким чином, загальна сума витрат МТСБУ склала суму в розмірі 18 452,93 грн. , які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Відповідно до п. п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Як вбачається з матеріалів справи, МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» здійснило виплату страхового відшкодування за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Відтак, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. За таких обставин, суд, за наслідками повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, дотримуючись при цьому принципів розумності та справедливості, не бере до уваги викладені Відповідачем обставини у Відзиві, так як дані обставини не підтверджуються жодними належними доказами, та відповідно приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги Відповідача про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу. Ввраховуючи той факт, що винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є відповідач - [PERSON] , і він не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що не спростовує у своєму відзиві Відповідач, а позивач відшкодував потерпілій особі шкоду, завдану пошкодженням автомобіля, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, то суд дійшов висновку, що позов МТСБУ є обґрунтованою та підлягає задоволенню в частині відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 18 452,93 грн. Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 3 028,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved