Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

У січні 2023 року позивач через свого представника звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відносно нього був складений посадовими особами Житомирської митниці протокол № 1044/1001000/2021 від 21.12.2021. На думку посадових осіб Житомирської митниці, він вчинив дії, спрямовані на організацію переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митним органам як підстави для переміщення товарів документів, які містять неправдиві відомості щодо найменування та товару (вантажу). Так, відповідач направив до Богунського районного суду міста Житомира матеріали відносно позивача та просив визнати його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України (надалі - МК України), наклавши на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 245030,94 грн, з конфіскацією цих товарів на таку саму суму. Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 16.08.2022 в справі № 295/4263/22 провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо позивача за ч. 1 ст. 483 МК України закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Житомирського апеляційного суду від 05.10.2022 апеляційну скаргу представника Житомирської митниці Держмитслужби Димитращука О.П. залишено без задоволення, а постанову Богунського районного суду міста Житомира від 16.08.2022 без змін. Отже, судовим рішення, яке набрало законної сили, встановлено, що відповідач, діючи протиправно, намагався притягнути до адміністративної відповідальності позивача, чим йому завдано моральної шкоди. За змістом позовної заяви, відповідачем під час складення протоколу не забезпечено дотримання встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантій (надалі - Конвенція). Внаслідок незаконного складання протоколу про порушення митних правил № 1044/1001000/2021 від 21.12.2021 протягом майже 10 місяців позивач перебував під судом у справі «кримінального обвинувачення» в розумінні Закону та Конвенції, усвідомлюючи, що йому, як фізичній особі, загрожує стягнення в розмірі 490061,88 грн (штраф та конфіскація). Усвідомлення цього призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, адже протягом всього часу знаходження під судом він виконував обов`язки голови Асоціації Vereisnsvorsitzender, яка діє на території Федеративної Республіка Німеччина та діяльність якої пов`язана із збором благодійної допомоги та поставкою її на територію України для безкоштовного (гуманітарного) розповсюдження її відповідно до погоджених Міністерством соціальної політики України отримувачем. Позивач, будучи громадянином Німеччини та відомим в Україні волонтером, під час військової агресії російської федерації проти України ще з 2014 року надавав безкоштовну постійну благодійну допомогу, що підтверджується численними дипломами, грамотами, відзнаками та орденами держави України і відповідно дії відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, призвели до порушення авторитету позивача, як людини, яка діючи абсолютно безкорисно, намагається допомогти Україні та її громадянам у складний воєнний час. Відповідач, не дочекавшись з`ясування всіх обставин поставки гуманітарної допомоги, в тому числі рішення суду щодо притягнення до відповідальності позивача, відносно якого було складено протокол, поширював у засобах масової інформації, в тому числі на офіційній сторінці Житомирської митниці в соціальній мережі Fasebook публікації про нібито виявлення контрабанди під видом благодійної допомоги, а також на сторінці в мережі Інтернет було опубліковано така є інформація виданням «Житомир інфо» з посиланням на пресслужбу Житомирської митниці. Таким чином, відповідач намагався створити негативне ставлення громадян України до діяльності благодійного фонду Оберіг 26 та позивача як головного надавача допомоги. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 500000,00 грн та судові витрати. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира Семенцової Л.М. від 31.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями з мотивів того, що, зокрема, позивачем не надано доказів, які б підтверджували факту заподіяння йому душевних страждань, та як наслідок моральної шкоди і доказів всіх необхідних складових для її відшкодування. Позивачем помилково віднесено адміністративне правопорушення у сфері порушення митних правил до справ кримінального обвинувачення та до спірних правовідносин не підлягає до застосування Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», так само як і ст. 1176 ЦК України. Громадянин Німеччини [PERSON] як фізична особа, волонтер, до будь-якої відповідальності Житомирською митницею не притягувався, а тому йому, як фізичній особі, ні діями, ні рішеннями Житомирської митниці не нанесено моральної шкоди. До адміністративної відповідальності був притягнутий громадянин Німеччини [PERSON] , як голова Асоціації Україна-Допомога-Західна Померанія е. V. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 08.12.2023 задоволено клопотання представника позивача та замінено відповідача Житомирську митну службу, яка не має статусу юридичної особи, на Державну митну служби України, а ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 16.01.2024 за клопотанням представника відповідача визначено найменування відповідача як Державна митна служби України в особі Житомирської митниці. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав з викладених у позовній заяві підстав. В останнє судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на зазначені у відзиві на позовну заяву обставини. В останнє судове засідання представники також не з`явилися, причин неявки до суду не повідомили. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 грудня 2021 року головним державним інспектором оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушення митних правил Житомирської митниці Ганношиним С.О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії № 1044/1001000/2021, відповідно до якого 16 листопада 2021 року о 08 год. 17 хв. на митну територію України через міжнародний автомобільний пункт пропуску «Ягодин-Дорогуск» митного поста «Ягодин» Волинської митниці на транспортному засобі марки «MAN» з реєстраційним номерним знаком [NUMBER] під керуванням громадянина України [PERSON] (паспорт [NUMBER] , ФОП « [PERSON] », і.н. [NUMBER] ) згідно митної декларації типу ТР81АА № UA205020/2021/004794 та на підставі товаросупровідних документів: інвойс/invoicе від 17.09.2021 № 17-09-21-0017, дарчого листа/geschenkzertifikat від 17.09.2021 № 17-09-21-0017, CMR № 481522 прослідував вантаж гуманітарної допомоги для України загальною вагою 5200 кг., 304 місця з одягом жіночим та чоловічим (сорочки, штани, светри, костюми, спідниці, куртки, сукні, футболки, сумки жіночі, всі товари нові, виробник Німеччина), у кількості 11194 шт., на загальну суму 322668,00 євро. Зазначений перелік вантажу заявлено та зазначено у вказаних товаросупровідних документах - митній декларації типу ТР81АА № UA205020/2021/004794, інвойс/invoicе від 17.09.2021 № 17-09-21-0017 та дарчому листі/geschenkzertifikat від 17.09.2021 № 17-09-21-0017. Відправник вантажу: Ukraine-Hilfe-Vorpommern e. V (Україна-Допомога-Західна Померанія е. V.), Trbseeser Str. 20a, 18507 Grimmen, Deutschland (вул. Трибзеєра, 20а, 18507, м. Гріммен, Німеччина), реєстраційний номер: VR 10107; tel.: +49(0)1725832237, e-mail: ukraine.hilfe.vorpommern@web.de; в особі голови Асоціації Vereinsvorsitzender - громадянина Німеччини [PERSON] ( [PERSON] ); одержувач вантажу: Благодійна організація «Бердичівський Благодійний фонд «Оберіг-26», вул. Європейська, 81, м. Бердичів, Житомирська обл., 13306, ЄДРПОУ: 39452692/ЄР 1353 в особі керівника - громадянки України [PERSON] . Даний вантаж гуманітарної допомоги 17.11.2021 доставлено до митниці призначення, а саме до відділу митного оформлення «Бердичів» митного поста «Житомир-центральний» Житомирської митниці (вул. Одеська, 18/2, ВМ № 3, м. Бердичів, Житомирська область). Під час огляду вантажу при його розміщенні на склад (19, 26.11.2021 та 21.12.2021) у зоні діяльності відділу митного оформлення «Бердичів» у присутності керівника Благодійної організації «Бердичівський Благодійний фонд «Оберіг-26» Ірини Піскун виявлено незаявлені за встановленою формою нові речі (товари), з етикетками та бірками, а саме: взуття жіноче у кількості 6 пар, набори «шапка, шарф» у картонних коробках - 6 шт., шарфи у картонних коробках - 4 шт., шарфи різних розмірів та виготовлені з різних матеріалів - 129 шт., шапки - 55 шт., кепки - 10 шт., капелюх - 1 шт., ремені чоловічі - 22 шт., пояс жіночий декоративний тканевий - 2 шт., рукавиці - 5 пар, подушки пір`яні різних розмірів - 21 шт., всього одинадцять найменувань у кількості 261 (шт., пар). Виявлені товари під виглядом гуманітарної допомоги знаходились серед заявленого в товаросупровідних документах вантажу, і виявлення стало можливим тільки після проведення огляду усього вантажу, що розміщений у 304 картонних коробках (місцях) специфічним способом (у кожній коробці від 5 до 30 з різним асортиментом та різних найменувань вантажу), що утруднює виявлення та точний перерахунок. У протоколі вказано, що таким чином, голова Асоціації Vereinsvorsitzender, Ukraine-Hilfe-Vorpommern e. V, Trbseeser Str. 20a, 18507 Grimmen, Deutschland - громадянин Німеччини [PERSON] ( [PERSON] ) вчинив дії, спрямовані на організацію переміщення вказаних вище товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митним органам як підстави для переміщення товарів документів (інвойс/invoicе від 17.09.2021 № 17-09-21-0017, дарчий лист/geschenkzertifikat від 17.09.2021 № 17-09-21-0017, CMR № 481522), які містять неправдиві відомості щодо найменування товару (вантажу), тому в діях голови Асоціації Vereinsvorsitzender, Ukraine-Hilfe-Vorpommern e. V, Trbseeser Str. 20a, 18507 Grimmen, Deutschland - громадянина Німеччини [PERSON] ( [PERSON] ) наявні ознаки порушення митних правил, передбаченого частиною 1 статті 483 Митного кодексу України. Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 16.08.2022 в справі № 295/4263/22 провадження в справи про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ч. 1 ст. 483 МК України закрито за відсутністю складу правопорушення. Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що благодійна допомога направлена [PERSON] в Україну з відповідними документами для подальшого митного оформлення. Отримувачем допомоги є Бердичівський Благодійний фонд «Оберіг», саме на якого і покладено обов`язкок подати документи для подальшого митного оформлення, що і було зроблено головою фонду [PERSON] , та знайшло своє підтвердження і під час судового розгляду. Крім того, відповідно Наказу № 113 від 05.03.2022 вантаж, який надійшов на адресу вказаного благодійного фонду, визнано гуманітарною допомогою (інвойс/invoicе від 17.09.2021 № 17-09-21-0017, дарчий лист/geschenkzertifikat від 17.09.2021 № 17-09-21-0017, CMR № 481522), в тому числі й вантаж, який на думку митниці, переміщений з поданням митному органу документів, які містять неправдиві відомості щодо найменування товару (вантажу). Суду не надано та не здобуто при судовому розгляду доказів про те, що [PERSON] вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний корон України, шляхом надання до митного органу документів, які оформлені з порушенням закону. Матеріали справи відносно [PERSON] не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, що виключає провадження у справі та підлягає закриттю. Постановою Житомирського апеляційного суду від 05.10.2022 в справі № 295/4263/22 апеляційну скаргу представника Житомирської митниці Держмитслужби Димитращука О.П. залишено без задоволення, а постанову Богунського районного суду міста Житомира від 16.08.2022 щодо [PERSON] без змін. Як зазначено в постанові суду апеляційної інстанції, аналізуючи усі обставини, які митницею кваліфіковано як порушення митних правил, апеляційний суд вважає, що належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про намір особи, відносно якої складено протокол про поручення митних правил, приховати частину вантажу, уникнувши його декларування та митного оформлення, що фактично є метою вчинення правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, матеріали провадження не містять. Про це свідчить як характер дій особи, якою направлявся вказаний гуманітарний вантаж; відповідність ваги вантажу, вказаного в товарно-супровідним документах та вантажу, який визнано гуманітарної допомогою (5200 кг), що свідчить про те, що увесь вантаж, в тому числі і той, який на думку митного органу був прихований від митного контролю визнаний уповноваженим державним органом, гуманітарним; так і характеристика особи [PERSON] , який будучи громадянином Німеччини та відомим в Україні волонтером, в час коли російська федерація розпочала військову агресію проти України ще з 2014 році надає безкоштовну постійну благодійну допомогу, що підтверджується численними дипломами, грамотами, відзнаками та орденами держави України, що в своїй сукупності за наведених обставин ставить під сумнів намір відправника товару [PERSON] перемістити частину вантажу з приховуванням від митного контролю і уникнути його митного оформлення. Про відсутність мети вчинити будь-які незаконні дії, в тому числі спрямовані на переміщення товарів з приховуванням від митного контролю, а відтак і на відсутність в діях [PERSON] ознак суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, свідчить і відсутність будь-яких ймовірних збитків. Отже, як слідує із змісту судових рішень, судами було встановлено відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За правилами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно статті 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, постанова по якій скасована за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (винесення постанови). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18) викладено правовий висновок про те, що на підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. За викладених обставин колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду не вбачає підстав для відступлення від правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду про те, що закриття справи про адміністративне правопорушення дає підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України та статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» і не є у залежності від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу та чи понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року в справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18) зазначено, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій не врахували, що дії працівників поліції щодо затримання позивача та складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування такої шкоди здійснюється незалежно від вини. Зважаючи на наведене, висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про відсутність вини у діях працівників поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених статтями 173, 185 КУпАП, є помилковими. Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права в подібних правовідносинах викладені, зокрема в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 686/16847/17 (провадження № 61-11590св18), від 01 липня 2020 року у справі № 347/1977/17 (провадження № 61-10582св18), від 22 липня 2020 року у справі № 303/7352/18 (провадження № 61-20524св19), від 02 вересня 2020 року у справі № 591/1001/17 (провадження № 61-39927св18), від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20 (провадження № 61-2647св21), від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20 (провадження № 61-9003св21), від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 (провадження № 61-922св21), від 07 вересня 2022 року у справі № 289/2110/21 (провадження № 61-5136св22), від 14 грудня 2022 року у справі № 201/7848/21 (провадження № 61-5118св22), від 06 грудня 2023 року в справі № 370/463/21 (провадження № 61-10515св23). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 16 серпня 2022 року в справі № 295/4263/22, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 05.10.2022, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ч. 1 ст. 483 МК України закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Отже, з указаного вбачається, що у зв`язку із закриттям провадження в справі про адміністративне правопорушення в позивача виникло право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Суд вважає за можливе застосування цього закону до спірних правовідносин за аналогією закону (ч. 9 ст. 10 ЦПК України), виходячи з відсутності в законодавстві України спеціального закону (конкретної норми), який би безпосередньо їх врегульовував, а зазначений закон регламентує подібні правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої особі незаконними діями посадових осіб правоохоронного органу, які ініціювали та здійснювали адміністративне провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше), яке в подальшому було закрите через відсутність складу адміністративного правопорушення. Позивач посилається на завдану йому моральну шкоду неправомірними діями внаслідок незаконного складання посадовими особами Житомирської митниці протокол № 1044/1001000/2021 від 21.12.2021 та його перебування у зв`язку з чим протягом майже 10 місяців під судом у справі «кримінального обвинувачення» в розумінні Закону та Конвенції, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків та порушення авторитету, адже протягом всього часу знаходження під судом він виконував обов`язки голови Асоціації Vereisnsvorsitzender, яка діє на території Федеративної Республіка Німеччина та діяльність якої пов`язана із збором благодійної допомоги та поставкою її на територію України для безкоштовного (гуманітарного) розповсюдження її відповідно до погоджених Міністерством соціальної політики України отримувачем. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінив у розмірі 500000,00 грн, на що суд зазначає наступне. Частинами 1, 2 статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Надаючи оцінку доводам позивача, викладеним у позовній заяві, суд приходить до переконання, що позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з незаконними діями посадових осіб відповідача, спрямовані на притягненням його до адміністративної відповідальності. Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Згідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є ДКС України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду, від 19 червня 2018 року в справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18)). Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, у зв`язку з чим дійшов до висновку про необхідність стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 5000,00 грн на відшкодування завданої йому незаконним притягненням до адміністративної відповідальності моральної шкоди, виходячи з вимог розумності й справедливості. Поряд із тим, наданими суду доказами позивачем не доведено обсягу його душевних страждань, який би відповідав заявленим у позові вимогам щодо стягнення на його користь 500000,00 грн на відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Outcome: partial