Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

01 листопада 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» про визнання виконавчого напису від 17.12.2021 № 14231 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованості в сумі 12056,00 грн.; стягнути судові витрати по справі. Позов обґрунтований тим, що з жовтня 2007 року по даний час позивачка працює молодшою сестрою в Кобеляцькій міській лікарні, що підтверджується довідкою лікарні від 30.10.2023. 30 жовтня 2023 року позивачка дізналася в бухгалтерії лікарні про постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича від 25.09.2023 ВП № 68291291 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Із вказаної постанови приватного виконавця їй стало відомо про примусове виконання виконавчого напису від 17.12.2021 № 14231, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, а саме про примусове стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» боргу в сумі 12056,00 грн. Однак позивачка ніколи не мала жодних правовідносин з ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» чи будь-якими іншими подібними фінансовими компаніями. Позивачка ніколи не отримувала від відповідача письмової вимоги про усунення порушення виконання будь-яких договірних чи делікатних зобов`язань. У позивачки є підстави вважати, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не мав документів, які підтверджують направлення відповідачем як стягувачем та отримання позивачкою як боржником письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису і на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» повинен був відмовити відповідачу-стягувачу у вчиненні нотаріальної дії. В порушення приписів ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус вчинив виконавчий напис, оскільки не мав документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Враховуючи викладене, позивачка [PERSON] прохала суд визнати виконавчий № 14231, вчинений 17.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованості в сумі 12056,00 гривень таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Ухвалою від 03 листопада 2023 року у справі № 532/2320/23, провадження № 2-з/532/22/2023, задоволено клопотання [PERSON] про забезпечення цього позову. Ухвалою від 07 листопада 2023 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження ,призначено у справі підготовче засідання на 06 грудня 2023 року. Ухвалою від 06 грудня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 24 січня 2024 року. 24 січня 2024 року судове засідання відкладено на 26 березня 2024 року у зв`язку з неявкою усіх сторін по справі. Ухвалою від 26 березня 2024 року судове засідання відкладено на 13 травня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача. 13 травня 2024 року судове засідання відкладено на 16 липня 2024 року у зв`язку з повторною неявкою представника відповідача. У судове засідання 16 липня 2024 року учасники справи не з`явилися. Представник позивачки адвокат Галушко С.С. подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. Відповідач ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов М.О., будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. 17 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 14231, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ»» заборгованість за кредитним договором № 110029 від 04 лютого 2020, укладеним з ТОВ «Займер», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року є ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ». Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.02.2020 по 12.11.2021. Сума заборгованості складає 10856,00 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2000,00 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 7320,00 гривень, сума заборгованості по штрафам і пеням становить 1536,00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача у розмірі 1200,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню, становить 12056,00 гривень. На підставі виконавчого напису № 14231 від 17.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.09.2023 (ВП № 68291291) про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість у розмірі 12056,00 гривень. 25.09.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (ВП № 68291291) (а.с.9-10). Відповідно до статті 18 Цивілького кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Зі змісту статті 87 Закону України «Про нотаріат» вбачається, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати в позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику в порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Отже, встановлена законом процедура стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса не вважається дотриманою (виконана), якщо боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові 13 жовтня 2021 року (справа № 554/6777/17). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», такими документами для одержання виконавчого напису є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Приватним нотаріусом Золотих О.О. було вчинено виконавчий напис на підставі пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», яким передбачено, що до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів належить така форма договору, як кредитний договір. Вказаний пункт № 2 був включений до Переліку Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Згідно з ч. 1 ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Тому постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної сили цього ж дня 22.02.2017, отже і пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 також втратив чинність з цього дня. Тобто з 22.02.2017 нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Таким чином, діючим на момент вчинення виконавчого напису та на сьогодні є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 № 622, тобто без розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Оскільки виконавчий напис, який є предметом спору в даній справі, вчинено 05 серпня 2019 року, тобто після визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, що свідчить про те, що приватним нотаріусом Золотих О.О. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, вже не чинні. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду України від 05.06.2017 в справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі та встановити й зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Крім цього, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Отже, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить законодавству та водночас наявні підстави для задоволення позву, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати виконавчий напис № 14231 від 17.12.2021 року таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до наступного. Так, при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 гривень, а також 536,80 гривень за подання заяви про забезпечення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, а саме 1610,40 гривень (1073,60 грн. + 536,80 грн.). З огляду на зазначене, оскільки відповідних клопотань до суду не надходило, заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 листопада 2023 року у справі № 532/2320/23, провадження № 2-з/532/22/2023, слід вважати такими, що продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved