Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

До Київського районного суду м.Одеси з позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , який зареєстрований 29.08.2009 року Відділом РАЦС Ананьївського районного управління юстиції Одеської області звернулась [PERSON] . Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 14.06.24 відкрито провадження у справі. З боку позивача заперечень щодо розгляду справи за її відсутності не надходило. 15.07.24 року позивач надала заяву, в якій просить шлюб розірвати між нею та [PERSON] , а також вказала, що після розірвання шлюбу їх спільна дочка [PERSON] , [INFO] залишається проживати з батьком. Відповідачем [PERSON] до суду надано заяву про згоду з позовом та можливість розгляду справи за його відсутністю, також в заяві зазначено, що він з дружиною дійшли згоди щодо проживання спільної дочки разом з ним. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу подружжя має спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з позовної заяви та заяв учасників справи по суті справи, сторони дійшли згоди щодо проживання спільної дочки. В позові не зазначено відомостей щодо наявності спору про поділ спільного майна подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Суд приймає до уваги той, факт, що сторони дійшли згоди щодо проживання спільної дочки разом з батьком [PERSON] . Згідно висновків Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права до спірних правовідносин, зокрема висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18, відповідно до якого за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дітей разом із матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких\~обставинах суд\~вважає,\~що сформовані\~в родині\~відносини виключають\~спільне проживання\~чоловіка і\~жінки й\~роблять їх\~спільне життя\~надалі неможливим\~тому,\~що збереження\~родини суперечило\~б інтересам\~сторін. На підставі ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved