Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до Арбузинського районного суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №\~16.03.2023-100002944 від 16.03.2023 року у розмірі 8\~480,00 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.03.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] шляхом підписання заявки було укладено кредитний договір №16.03.2023-100002944, відповідно до умов якого Кредитодавець надав Позичальнику кредит у розмірі 4\~000,00 грн. строком на 42 дні, зі сплатою процентів за користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надавши [PERSON] кредит шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника. Проте відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов Договору, тобто не виконав зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 26.04.2023 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 8\~480,00 грн., яка складається із: 4\~000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4\~480,00 грн. - заборгованість за процентами. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18.06.2024 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у справі, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 08.07.2024 року. В судове засідання 08.07.2024 року позивач не з`явився, в позовній заяві представник позивача просить розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив щодо отримання кредиту в зазначеному розмірі, пояснив, що мав тяжке матеріальне становище, тому був змушений оформити кредит. Вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Суд встановив, що 16.03.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №16.03.2023-100002944, відповідно до умов якого Кредитодавець надав Позичальнику кредит у розмірі 4\~000,00 грн. строком на 42 дні, зі сплатою процентів за користування кредитом. Кредитний договір складається з таких електронних документів, які містять всі його істотні умови: пропозиція про укладення кредитного договору (оферти), розміщена на сайті кредитора; заявка сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитором; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаного при його ідентифікації на сайті. Відповідач підтвердив, що ознайомлений та приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору №16.03.2023-100002944 від 16.03.2023 року, з якими він попередньо уважно ознайомився. Акцептовані ним умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті. Крім того, відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код смс-повідомлення). Відповідно до ч.\~1 ст.\~633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Як визначено у ч.\~1 ст.\~634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Для підписання і укладення цього правочину був введений код з смс-повідомлення, яке було направлено на номер телефону відповідача. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п.\~6 ч.\~1 ст.\~3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому,\~одноразовий ідентифікатор\~-\~алфавітно-цифрова\~послідовність,\~що її\~отримує особа,\~яка прийняла\~пропозицію (оферту)\~укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.\~12 ч.\~1 ст.\~3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.\~3 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію»,\~електронний договір\~укладається шляхом\~пропозиції його\~укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.\~4 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч.\~6 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.\~12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.\~12 цього Закону;\~вчинення дій,\~що вважаються\~прийняттям пропозиції\~укласти електронний\~договір,\~якщо зміст\~таких дій\~чітко роз`яснено\~в інформаційній\~системі,\~в якій\~розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.\~8 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію»,\~у разі\~якщо укладення\~електронного договору\~відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Як визначено у ч.\~12 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону,\~вважається таким,\~що за\~правовими наслідками\~прирівнюється до\~договору,\~укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналізуючи викладене, ураховуючи особливості договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему ТОВ «Споживчий центр» можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19. За таких обставин, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 16.03.2023-100002944 від 16.03.2023 року був підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим останній акцептував пропозицію позивача та уклав кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора на сайті ТОВ «Споживчий Центр», який отримав на свій мобільний телефон. Отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків. Як визначено у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч.\~1 ст. 509 ЦК України,\~зобов`язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана\~вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.\~1 ст.\~1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.\~2 ст.\~1050 ЦК України,\~якщо договором\~встановлений обов`язок\~позичальника повернути\~позику частинами\~(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Як визначено у ст.\~1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.\~629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено у ч.\~1 ст.\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527\~ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.\~2 ст.\~615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст.\~610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п.\~29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054\~ЦК і\~виходити з\~того,\~що якщо\~договором встановлено\~обов`язок\~позичальника повернути\~кредит частинами\~(із\~розстроченням),\~то в\~разі прострочення\~повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч.\~1, 2 ст.\~77 ЦПК України,\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.\~78 ЦПК України,\~суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом.\~Обставини справи,\~які за\~законом мають\~бути підтверджені\~певними засобами\~доказування,\~не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У частині 1 ст.\~81\~ЦПК України закріплено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредит у встановленому у договорі розмірі, що підтверджується копією квитанції від 16.03.2023 року №2249870527, проте, [PERSON] порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість. Станом на 26.04.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 8480,00 грн. та складається з: 4\~000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4480,00 грн. - заборгованість за процентами, що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором, складеним ТОВ «Споживчий Центр». Відповідачем [PERSON] не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження сплати заборгованості за кредитним договором. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надав. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Споживчий Центр» про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 16.03.2023-100002944 від 16.03.2023 року у розмірі 8 480,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ст.\~133 ЦПК України,\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи.\~Розмір судового\~збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом.\~До витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи,\~належать витрати:\~1)\~на професійну\~правничу допомогу;\~2)\~пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи;\~3)\~пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів;\~4)\~пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.\~1 ст.\~141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~позивачем за\~подачу позову до Арбузинського районного суду Миколаївської області сплачено судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № СЦ00009127 від 14.06.2024 року. Інших доказів на підтвердження понесення судових витрат сторонами не надано. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2\~422,40 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved