Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

У березні 2024 року позивачі, через свого представника адвоката Родіонову В.Є., звернулись до суду з позовом в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у квітні 1989 [PERSON] у складі сім`ї дружини [PERSON] та сина [PERSON] вселилися та прописалась за адресою: [ADDRESS] . В подальшому відповідач одружився та у нього народилась донька [PERSON] , та онука [PERSON] . Сторони зареєстровані за вказаною адресою. Наразі квартира є комунальною власністю Миколаївської міської територіальної громади та знаходиться у віданні Виконавчого комітету Миколаївської міської ради. [PERSON] помер [INFO] . Відповідач з березня 2004 року не проживає за місцем проживання, його речей в квартирі немає, перешкод у доступі до житлового приміщення зареєстровані особи не чинить. Його місцезнаходження невідоме, з позивачами він не спілкується, не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в утриманні майна, здійсненні поточних ремонтів. За весь час не приживання відповідача у спірній квартирі, позивачі самостійно несуть витрати на комунальні послуги, провели поточний ремонт квартири та утримують її за свій рахунок у належності стані. Для оформлення субсидії у тяжкий воєнний стан позивачі не мають можливості, оскільки в квартирі зареєстрований відповідач, доходи якого не відомі, та довідки про які він не надасть. За такого, позивачі вимушені звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. У судове засідання, призначене на 01.07.2024, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачів надала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, причини своєї неявки суду не повідомив. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Представник третьої особи надала до суду додаткові пояснення в яких просить розгляд справи провести за її відсутності. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи \~і оцінивши\~наявні в\~ній докази, дійшов наступного. Судом встановлено, що 22.04.1989 Виконавчим комітетом Ленінської ради народних депутатів міста Миколаєва [PERSON] було видано ордер на житлове приміщення №678 серії 015342 на право заняття житлового приміщення житловою площею 28,59 кв.м., в квартирі [ADDRESS] . Склад сім`ї [PERSON] , [PERSON] (дружина), та [PERSON] (син). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №4691, [PERSON] записаний батьком [PERSON] , [INFO] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №1227. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №993, [PERSON] записана матір`ю [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з Витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні №16.27-372477-2024 від 06.03.2024 в спірній квартирі зареєстровані: з 05.05.1989 [PERSON] та [PERSON] , а з 26.05.2020 [PERSON] та [PERSON] . Актом про не проживання від 22.02.2024 засвідченим сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , завіреним головою правління ОСББ «Електрон 56-а» [PERSON] , підтверджується, що відповідач за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає з березня 2004 року, його речі в квартирі відсутні, перешкод у доступі до житлового приміщення зареєстровані особи йому не чинили, його місцезнаходження не відоме, з квартиронаймачами весь цей час не спілкувався. 24.02.2024 [PERSON] звернулась до начальника Відділення поліції №2 Миколаївського районного управління ГУНП в Миколаївській області із заявою в якій просила провести перевірку щодо встановлення місця знаходження [PERSON] для відновлення родинних зв`язків. Згідно відповіді начальника Відділення поліції №2 Миколаївського районного управління ГУНП в Миколаївській області №К-135/52-2024 від 05.03.2024 перевірка за заявою [PERSON] була припинена у зв`язку з настанням наслідків, не достатніх для відкриття кримінального провадження. [PERSON] рекомендовано звернутись у судовому порядку цивільного судочинства щодо зняття [PERSON] з місця реєстрації. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права громадян на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій в здійсненні покладених на них завдань по управлінню житловим фондом, експлуатації і збереженню його. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною четвертою\~статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. В свою чергу, вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням\~\~фактичних обставин справита правил\~статті 89 ЦПК України\~щодо оцінки доказів. Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Відповідно до\~статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей\~71,\~72 ЖК ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені\~статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин Всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши наявні докази у сукупності, враховуючи, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин,та приймаючи до уваги, що перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося, останній дійсно добровільно залишив спірне житло, комунальні платежі не сплачував, майно та речі відповідача у квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало, суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн., витрати на оплату якого понесені позивачами при зверненні до суду.

Outcome: approved