Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з заявою, у якій просить оголосити його усиновлючвачем [PERSON] , який народився [INFO] , записати його батьком дитини, змінити прізвище та по батькові дитини на [INFO] та [INFO] , і внести ці зміни актового запису про народження дитини. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] з 25.01.2024 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , до того вони з 2019 р. проживало спільно, вона є матір`ю дитини - [PERSON] . Вони усі проживають разом, дитина вважає [PERSON] батьком і хоче носити його прізвище та по батькові. Батько дитини позбавлений щодо неї батьківських прав. Мати дитини не заперечує щодо її усиновлення [PERSON] , останній виховує дитину як рідну, має постійну роботу та стабільну заробітну плату, задовільний стан здоров`я, до кримінальної відповідальності не притягувався, усиновлення ним дитини відповідатиме її інтересам. [PERSON] проти задоволення заяви не заперечила. Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області, надав висновок від 11.04.2024 р. про доцільність усиновлення неповнолітньої дитини [PERSON] , який народився [INFO] , громадянином України [PERSON] , (далі - Висновок від 11.04.2024 р.), у якому вважає, що таке усиновлення є доцільним та відповідає інтересам дитини. Розглядаючи заяву, Суд виходить з наступного. Відповідно до статті 207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з частиною першою статті 208 Сімейного кодексу України усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). Статтею 6 Сімейного кодексу України передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. [PERSON] народився [INFO] у с. Семенівка Бердичівського району Житомирської області (актовий запис № 8 від 01.06.2009 р. зроблений Виконавчим комітетом Іванковецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області), його батьками є (записані) [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 01.06.2009 р. та рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.02.2020 р. у справі № 274/7781/19, яке набрало законної сили 27.03.2020 р. Таким чином [PERSON] може бути усиновленим. [PERSON] 25.01.2024 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25.01.2024 р. Статтею 211 Сімейного кодексу України встановлено, що усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Особи, які не перебувають у шлюбі між собою, не можуть усиновити одну і ту ж дитину. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. Якщо дитина має лише батька, вона не може бути усиновлена жінкою, з якою він не перебуває у шлюбі. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір або лише батька, які у зв`язку з усиновленням втрачають правовий зв`язок з нею, усиновлювачем дитини може бути один чоловік або одна жінка. Кількість дітей, яку може усиновити один усиновлювач, не обмежується. Статтею 212 Сімейного кодексу України визначено, що не можуть бути усиновлювачами особи, які: 1) обмежені у дієздатності; 2) визнані недієздатними; 3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; 5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; 6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; 7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); 8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; 10) були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; 11) за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; 12) є особами без громадянства; 13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3 - 6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Судом при розгляді справи не виявлено обставин, які б у відповідності до вказаних вище положень статей 211 та 212 Сімейного кодексу України забороняли (перешкоджали) [PERSON] бути усиновлювачем [PERSON] . При цьому Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , є громадянином України, що підтверджується його паспортом громадянина України від 30.05.2008 р., тобто він не молодше двадцяти одного року та старше за дитину, яку бажає усиновити, більше як на п`ятнадцять років. [PERSON] з 25.01.2024 р. перебуває у шлюбі з [PERSON] , [PERSON] має постійне місце проживання, у якому проживає разом з дружиною та дитиною - [PERSON] , де створені належні умови для життя, виховання та розвитку дитини, [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", де отримує регулярний та стабільний дохід, є здоровим, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на території України станом на 13.03.2024 р. до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25.01.2024 р., свідоцтвом про право власності на житло від 29.12.1999 р., довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04.03.2024 р., актом обстеження умов проживання від 26.03.2024 р., довідкою секретаря Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 01.03.2024 р., довідкою про доходи від 04.03.2024 р, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", висновком про стан здоров`я особи від 11.03.2024 р., витягом з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості", Висновком від 11.04.2024 р. Таким чином [PERSON] може бути усиновлювачем [PERSON] . Відповідно до статей 217 та 220 Сімейного кодексу України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. На усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Усиновлення дитини може бути проведене без згоди другого з подружжя, якщо він визнаний безвісно відсутнім, недієздатним, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 219 Сімейного кодексу України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони: 1) невідомі; 2) визнані безвісно відсутніми; 3) визнані недієздатними; 4) позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється; 5) протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім`ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу. Усиновлення дитини може бути проведено без згоди повнолітніх батьків, якщо судом буде встановлено, що вони, не проживаючи з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляють щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховують та не утримують її. [PERSON] , яка, як було встановлено раніше, є дружиною [PERSON] та матір`ю [PERSON] , надала письмову згоду на усиновлення дитини [PERSON] , що підтверджується її нотаріально посвідченою заявою від 21.03.2024 р. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області 25.02.2020 р. у справі № 274/7781/19, яке набрало законної сили 27.03.2020 р., [PERSON] позбавлено батьківських прав сина - [PERSON] . Таким чином вимоги щодо згоди подружжя та батьків дітей на усиновлення останніх дотримані. Статтею 218 Сімейного кодексу України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. [PERSON] надав згоду на його усиновлення [PERSON] , що підтверджується його заявами від 26.03.2024 р. та від 18.07.2024 р., а також Висновком від 11.04.2024 р. Частинами першою та другою статті 224 Сімейного кодексу України встановлено, що суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Як зазначалось вище, орган опіки та піклування - Бердичівська районна військова адміністрація Житомирської області, надав Висновок від 11.04.2024 р., у якому вважає, що усиновлення [PERSON] [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини. Суд, зважаючи на наявні матеріали справи та встановлені вище обставини, погоджується з вказаним висновком. Беручи до уваги наведене, Суд вважає, що [PERSON] здатен забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини - [PERSON] , а тому його заява в частині вимоги про оголошення його усиновлювачем цих дітей підлягає задоволенню. Статтею 229 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Як випливає з матеріалів справи, [PERSON] проживає у сім`ї [PERSON] та вважає останнього своїм батьком. Відповідно статті 231 Сімейного кодексу України якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. За заявою усиновлювачів може бути змінено ім`я дитини. Для такої зміни потрібна згода дитини. Така згода не вимагається, якщо дитина живе в сім`ї усиновлювачів і звикла до нового імені. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Оскільки [PERSON] записується батьком дітей, а матір`ю дітей є його дружина, то змінюється прізвище та по батькові дитини, проти чого [PERSON] не заперечив, що підтверджується його заявами від 26.03.2024 р. та від 18.07.2024 р. Зважаючи на вказане, Суд задовольняє заяву [PERSON] в частині вимоги про запис його у Книзі реєстрації народжень батьком дітей та зміни прізвища та по батькові дитини.

Outcome: approved