Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 17.07.2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.07.2024 року. До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 16 травня 2024 року вказана позовна заява залишена без руху. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 травня 2024 року у вказаній справі відкрито провадження, постановлено, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позов мотивовано тим, що [PERSON] , [INFO] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Жидачівським PC ГУ ДМС України у Львівській області від 19.05.2014 та [PERSON] , [INFO] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Солом`янським РУ ГУ МВС України у м. Києві від 27.01.2010 перебувають у шлюбі з 26.04.2014 року. Шлюб зареєстровано Виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за №38 (оригінал свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] - додано до позовної заяви). Позивач зазначає, що у шлюбі в подружжя народився син: [PERSON] . [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] - додано до позовної заяви). У позовній заяві вказано на те, що з осені 2023 року стосунки між подружжям розладились, зникла любов, взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Позивач стверджує, що неодноразово намагалася зберегти сім`ю, але переконалася, вони із відповідачем різні люди з протилежними поглядами на життя, ведення побуту та виховання дитини. Враховуючи наведене, в інтересах дитини, збереження її здоров`я, забезпечення їй належного фізичного, психологічного та духовного розвитку, а також враховуючи, що подальше спільне життя подружжя кардинально суперечить її інтересам та дитини, [PERSON] , вирішила розірвати шлюб. При цьому позивач зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів з чоловіком, наявні різні погляди на життя та виховання сина, відсутнє взаєморозуміння; втрата почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить, її інтересам, у зв`язку з чим наполягаю на його розірванні. Враховуючи наведені обставинами позивач вважає, що примирення сторін та відновлення подружніх стосунків не можливе, у зв`язку з чим просить суд не надавати строк для примирення. При обґрунтуванні позову [PERSON] , покликається на положення ст.. 21, ч. 1 ст. 24, ст. 25, 56, п. З ст. 105, ст. 110 СК України, ч.2 п.З, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21,12.2007. Позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , паспорт паспорт серія [NUMBER] , виданий Жидачівським PC ГУ ДМС України у Львівській області від 19.05.2014 та [PERSON] , [INFO] , паспорт сері [NUMBER] , виданий Солом`янським РУ ГУ МВС України у м. Києві від 27.01.2010, який зареєстровано Виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за №38. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання, не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначає, що підтримує позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом Водночас, відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 26.04.2014 р. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано Виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за №38 - оригінал свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 26.04.2014 року - наявний у матеріалах справи. У шлюбі у подружжя народився син: [PERSON] . [INFO] (копія Свідоцтва про народження серія [NUMBER] - міститься в матеріалах справи). Позивачем не заявлено вимоги щодо визначення місця проживання дитини, так само позовна заява не містить вимоги щодо поділу спільного майна подружжя. Під час судового розгляду справи встановлено, що за твердженням позивача фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, із осені 2023 між ними погіршилися стосунки, зникло почуття любові, взаєморозуміння та повага. Відповідач подав заяву в якій фактично визнав позов,питання щодо визначення місця проживання дитни не порушував. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд констатує, що позивач просила строку на примирення не надавати, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам, враховуючи визначену законом добровільність шлюбного союзу, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: approved