Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів у зв`язку із продовженням навчання і потребою у матеріальній допомозі у розмірі 5000 грн. з відповідача, щомісячно до закінчення навчання або досягнення позивачем 23 років. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач є рідним батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивач з відповідачем наразі не проживають разом та рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 10.03.2023 їх шлюб було розірвано. Наразі [PERSON] є учнем другого класу гімназії ім. Людовіга Штура та відповідно потребує матеріальної допомоги від батька. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначивши, що проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв не подавав. Суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 199\~СК України передбачено, що у разі якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Встановлено, що батьками [PERSON] є мати [PERSON] та батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 10.03.2023 по справі №234/1609/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно довідки підтвердження про навчання від 16.02.2024 року [PERSON] є учнем другого класу гімназії ім. Людовіга Штура в академічному році 2023-2024. Суд також враховує, що позивачем не надано доказів на підтвердження витрат на навчання повнолітнього сина, не доведено існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини за кордоном та погодження з відповідачем, батьком дитини такого рішення. Крім того з наданої довідки не вбачається можливим з`ясувати на платній чи безоплатній основі проходить навчання дитини та дату його закінчення. Так, у постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 (провадження № 61-19103св19) Верховний Суд зазначив, що позивачка посилалася на те, що у зв`язку із навчанням дитини за кордоном за напрямом «Інформаційні технології, розробка веб- та мобільних застосунків» нею сплачено кошти за навчання, дорогу до Канади та інформаційні витрати. Проте, навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Верховний Суд звернув увагу на те, що позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини за кордоном при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачка не надала доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина за кордоном. Навчальний заклад New Brunswik Communiti College, Moncton, Canadа вибрано позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем.» Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. Згідно зі ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів має врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому суд враховує, що позивачем не зазначено у позові які саме потреби має особа у зв`язку з навчанням, не вказано дату завершення навчання та враховуючи, що повнолітня дитинаа потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, а також відсутність відомостей про дохід відповідача, враховуючи, що справа розглядається в заочному порядку, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, суд вважає за необхідне визначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно на період, що зазначений в довідці про навчання до 2024.

Outcome: partial