Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

08.04.2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи її тим, що проживала із відповідачкою, яка є її матір`ю до січня 2024 року включно за адресою [ADDRESS] . В цій квартирі з 2012 року позивачка проживала з матір`ю та батьком [PERSON] , але батько помер [INFO] , відносини с матір`ю були гарні до 2021 року. А на початку 2022 року поведінка матері змінилась. Мати почала проживати із співмешканцем, з яким вживали систематично алкогольні напої та наркотичні речовини, не працювали. Мати та її співмешканець створювали для позивачки неможливі умови для проживання, ображали, застосовували фізичне насильство, виганяли з квартири. Протягом 2-х років життя позивачки було нестерпним, перебуваючи в стресовому стані, в такому неможливо було нормально навчатися, продуктів харчування практично не було. Мати отримувала пенсію на позивачку у зв`язку із втратою годувальника та витрачала її на свої потреби. В лютому 2024 року мати побила позивачку та вигнала її з дому, з того часу позивачка проживає у своєї бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За час проживання позивачки у бабусі відповідачка жодного разу не прийшла та не поцікавилась навчанням, здоров`ям, навчанням та не надала матеріальної допомоги на утримання позивачки. Враховуючи вищевикладене позивачка вимушена звертатись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мати [PERSON] та стягнення з неї аліментів на її утримання. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання та витребували у Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ( а.с.24-25). 25.06.2024 року до канцелярії суду від Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради надійшов висновок, з якого вбачається доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітньої [PERSON] (а.с.34-59). 25.06.2024 року ухвалою судді закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. В судовому засіданні позивачка підтримала позовну заяву щодо позбавлення батьківських прав, просила її задовольнити та надала заяву, в якій просила в чистині позовних вимог стягнення аліментів залишити без розгляду. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату та місце належним чином повідомлена, відзив на позовну заяву не подала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що її донька [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до онуки [PERSON] , яка проживає з нею через те що мати позивачки зловживає алкогольними напоями та виконує батьківські обов`язки. Та повідомила що її донька знає про засідання і не бажає приймати участь. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачку та свідка, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до відповіді №43.4/2818 від 08.03.2024 року начальника відділення на заяву від 12.02.2024 року, 26.02.2024 працівниками СЮП ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було здійснено виїзд за місцем мешкання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , під час опитування [PERSON] пояснила, що дійсно не забезпечує доньку необхідним харчуванням, з її боку мають місце факти зловживання спиртними напоями , так 19.02.2024 [PERSON] за місцем мешкання в присутності доньки розпивала горілку (а.с.11). Відповідно до відповіді №43.4/2819 від 08.03.2024 року начальника відділення на звернення від 27.02.2024 року, 27.02.2024 працівниками СЮП ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області спільно з представниками УССД Лівобережної адміністрації ДМР було здійснено виїзд за місцем мешкання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , під час розбирань було встановлено, що остання знаходилась у стані алкогольного сп?яніння, неадекватно себе поводила до своєї доньки. Під час опитування [PERSON] був підтверджений факт вчинення її матір?ю [PERSON] домашнього насильства фізичного і характеру, відносно [PERSON] було складено: адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП, з [PERSON] була проведена профілактична бесіда про недопущення вчинення аналогічних фактів у подальшому, неповнолітня [PERSON] була направлена до медичного закладу (а.с.10). Відповідно до акту обстеження умов проживання головними спеціалістами відділу захисту прав дітей УСЕД Лівобережної адміністрації ДМР [PERSON] та [PERSON] від 28.02.2024 року підставою якого було перебування на обліку неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з метою обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітньої, результатом виходу якого є обстежене житлово-побутові умови проживання неповнолітньої [PERSON] з бабусею [PERSON] , відповідно до якого бабусею створені належні умови для виховання та навчання дитини (а.с.12). Згідно з довідки №2328 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] з 19.03.2012 року, [PERSON] з 01.10.2012 року (а.с.13). Відповідно до карточки оглядку лікаря - педіатра [PERSON] від 27.02.2024 року [PERSON] скаржилася на біль внизу живота, після удара ногою, який отримала 27.02.2024 року в 10:00 год. (а.с.14). Згідно з відповіді на запит від 18.03.2024 року №17:4-22-338 від генерального директора КПН`ДЦПМСД №10» ДМР, адміністрація КПН`ДЦПМСД №10» ДМР, дитину- [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка мешкає за адресою [ADDRESS] з бабусею [PERSON] . Дитина щеплена за віком, на диспансерним наглядом не перебуває, відвідує професійно технічний учбовий заклад №32. Сімейний лікар ЗПСЛ амбулаторії ЗПСМ №5 [PERSON] , щодо стану здоров`я дитини [PERSON] спілкується з бабусею, рекомендації лікаря виконують у повному обсязі (а.с.15) Відповідно до психолого-педагогічної характеристики від 19.03.2024 року №120 [PERSON] здобуває освіту на 1 курсі групи №11 Дніпровського професійного залізничного ліцею. За період навчання позивачка не має пропусків без поважних причин. Заняття відвідує систематично. Домашні завдання виконує. Володіє навчальним матеріалом на середньому рівні. Керівники групи та адміністрація неодноразово мали бесіди з позивачкою і знають про ситуацію в родині зі слів дівчинки та її бабусі, [PERSON] . Мати навчанням доньки не цікавилась, в батьківських зборах участь не приймала (а.с. 16). Відповідно копії свідоцтва, що [PERSON] народилась [INFO] в Дніпропетровськ, про що 16 січня 2008 року складено відповідний актовий запис № 58, виданий Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.19). Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.35-38). Згідно відповіді від 06.05.2024 року №17.4-17/985, неповнолітня [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах в управлінні-службі дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради з 27.02.2024 року. Під час спільного виходу в родину спеціаліста УССД Лівобережної адміністрації ДМР та інспектора СЮП ВП № 2 ДРУП ГУНІ в Дніпропетровській області, після вчинення фізичного насильства, дитину було доставлено в КНП «МКЛ № 6», де вона обстежена лікарями. Після цього було вирішено, що неповнолітня [PERSON] тимчасово буде проживати в родині баби, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 49). Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні даної справи, суд враховує також і практику ЄСПЛ, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017 року, вказано на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України"). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд приймає до уваги висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку, а також бере до уваги свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов`язками та ухилення від їх виконання, тому з урахуванням усіх обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позовна заява підлягає до задоволенню у повному обсязі, з відповідачки на користь держави слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved