Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

15.05.2024 року [PERSON] через свого представника звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що [PERSON] була одинокою матір`ю доньки [PERSON] , [INFO] , яка з 03.12.2013 року перебувала на повному державному утриманні в КП «Волинський обласний будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» Волинської обласної ради. 11.02.2014 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/20980/13-ц, [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] . У свою чергу, 22.05.2014 року заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/5293/14-ц вирішено стягувати щомісячно з [PERSON] на користь Волинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, на особовий рахунок [PERSON] , відкритий у Волинському обласному управлінні АТ «Ощадбанк». 17.06.2014 року видано виконавчий лист у справі та Відділом державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження [NUMBER] про стягнення аліментів. Однак, 03.09.2015 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/9591/15-ц, яке набрало законної сили 15.09.2015 року, малолітня [PERSON] була усиновлена. Відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 18.02.2015 року «Про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] » [PERSON] вибула з закладу 20.02.2015 року в сім`ю опікуна. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір заборгованості [PERSON] у ВП [NUMBER], станом на 05.02.2024 року становить 103 920,41 грн. Позивачка [PERSON] вважає, що починаючи з 15.09.2015 року, тобто від дня набрання законної сили рішенням суду про усиновлення [PERSON] , [INFO] , вона не має обов`язків щодо дитини, яку було усиновлено іншою особою у тому числі щодо сплати аліментів на її утримання.Враховуючи наведене, просить суд звільнити [PERSON] від сплати аліментів на користь Волинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, які стягуються, на підставі виконавчого листа №1705, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 17.06.2014 року, згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.05.2014 року у справі №161/5293/14, починаючи з 15.09.2015 року по день ухвалення рішення про звільнення від сплати аліментів, а також звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах за виконавчим листом №1705, виданим Луцьким міськрайонним судом Волинської області 17.06.2014 року у справі №161/5293/14, яка виникла за період, починаючи з 15.09.2015 року - набрання законної сили Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/9591/15-ц про усиновлення малолітньої [PERSON] по дату ухвалення рішення про звільнення від сплати аліментів. 04.07.2024 року представником відповідача було подано до суду заяву про визнання позову у повному обсязі. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. До початку підготовчого засідання представником позивача було подано до суду заяву з проханням підготовче провадження здійснювати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача у своїй заяві про визнання позову також просила розгляд справи здійснювати у її відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] була матір`ю доньки [PERSON] , [INFO] . З 03.12.2013 року [PERSON] перебувала на повному державному утриманні в КП «Волинський обласний будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» Волинської обласної ради, що підтверджується довідкою №38/10/2-24 від 30.01.2024 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.02.2014 року у справі №161/20980/13-ц [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.05.2014 року у справі №161/5293/14-ц вирішено стягувати щомісячно з [PERSON] на користь Волинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, на особовий рахунок [PERSON] , відкритий у Волинському обласному управлінні АТ «Ощадбанк». 17.06.2014 року видано виконавчий лист у справі та Відділом державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження [NUMBER] про стягнення аліментів. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.09.2015 року у справі №161/9591/15-ц, малолітня [PERSON] була усиновлена, що підтверджується довідкою Служби у справах дітей Луцької міської ради №31-50/35/2024 від 11.01.2024 року. 15.09.2015 року набрало законної сили рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/9591/15-ц. Відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 18.02.2015 року «Про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] » [PERSON] вибула з закладу 20.02.2015 року в сім`ю опікуна, що підтверджується довідкою №38/10/2-24 від 30.01.2024 року. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір заборгованості [PERSON] у ВП [NUMBER], станом на 05.02.2024 року становить 103 920,41 грн. Позивачка [PERSON] вважає, що починаючи з 15.09.2015 року, тобто від дня набрання законної сили рішенням суду про усиновлення [PERSON] , [INFO] , вона не має обов`язків щодо дитини, яку було усиновлено іншою особою, у тому числі щодо сплати аліментів на її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. Відповідно до ч. 2 ст. 232 СК України з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права й обов`язки між усиновленою особою та усиновлювачем і його родичами за походженням. Частинами 4, 5 ст. 232 СК України визначено, що усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права й накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача в такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Таким чином, усиновлення є юридичним фактом, внаслідок якого виникають, змінюються та припиняються правовідносини. Так, після здійснення усиновлення виникає новий комплекс правовідносин, прав та обов`язків між суб`єктами цих правовідносин. Внаслідок факту усиновлення виникають відносини не тільки між усиновлювачем та особою, яку усиновляють, але й з іншими членами сім`ї та родичами усиновлювача. Окрім цього, внаслідок усиновлення припиняється правовий зв`язок (а відповідно й правовідносини) між батьками та особою, яка усиновлена. Аналіз наведеного дає підстави для висновків, що усиновлення, як юридичний факт змінює суб`єктний склад батьківських правовідносин - батьки усиновленої особи перестають бути суб`єктами батьківських прав та обов`язків, і, водночас, між усиновлювачем та усиновленим встановлюються правові зв`язки, які існують між батьками та дітьми, тому усиновителі зобов`язані утримувати усиновлених за правилами, установленими ст. 180 СК України. У постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 522/5039/21 Верховний Суд дійшов наступного висновку: «Сімейне законодавство України не передбачає обов`язку батька за походженням, чия дитина усиновлена іншим чоловіком, утримувати таку дитину до досягнення нею повноліття». Частиною 2 статті 188 СК України визначено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. 15.09.2015 року набрало законної сили рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/9591/15-ц про усиновлення малолітньої [PERSON] . Таким чином, з моменту здійснення усиновлення між позивачкою та [PERSON] припинено особисті та майнові права і обов`язки. Так, згідно розрахунку заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів станом на січень 2024 року, така становить 103 920,41 грн., при цьому згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на вересень 2015 року, тобто на дату усиновлення, сукупний розмір заборгованості становив 5 592,66 грн. Положеннями ст. 197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з обставиною, що має істотне значення. Відповідно ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Так, варто зазначити, що державний виконавець не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості. Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні. Отже, належним способом захисту прав та інтересів позивачки є вимога про її звільнення від сплати аліментів на користь Волинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, які стягуються, на підставі виконавчого листа №1705, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 17.06.2014 року, згідно рішення Луцького міськрайнного суду Волинської області від 22.05.2024 року у справі №161/5293/14, починаючи з 15.09.2015 року, тобто від дня набрання законної сили рішенням суду про усиновлення дитини. Обраний спосіб захисту відповідає позиції Верховного Суду викладеній в постанові від 21.07.2021 у справі №477/1165/20. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Комунального підприємства "Волинський обласний будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки" Волинської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів у зв`язку з усиновленням, скасування заборгованості по аліментам у повному обсязі. При вирішенні позовних вимог, суд, у відповідності до вимог ст. 206 ЦПК України, бере до уваги визнання відповідачем позову та вважає, що таке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. ст. 225, 232, 197, 273 СК України,

Outcome: approved