Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Ямковий В.І. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі№210/1505/24. В обґрунтування заяви зазначає, щорішенням Дзержинського районного суду від 11.06.2024 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволені.Позивач чітко погодила з адвокатом розмір гонорару за підготовку документів та участь в суді першої інстанції у фіксованому розмірі у сумі 10000.00 гривень та порядок його обчислення. Щодо обґрунтованості розміру таких витрат, представник зазначає, що за Договором про надання правничої допомоги від 22.02.2024, Довіритель сплачує Повіреному за участь у розгляді справи гонорар в сумі 10000.00 гривень за наступні види юридичних послуг: збір доказів, підготовка адвокатських запитів, вивчення документів та консультування, підготовка позову та відповіді на відзив на позов, інших заяв по суті, підготовка заяв з процесуальних питань, участь у судових засіданнях в суді першої інстанції. Зважаючи на задоволення позову судом, відсутність заперечень відповідача стосовно розміру заявленої до стягнення суми судових витрат, зв`язок витрат з розглядом справи, підтвердження їх розміру, просить суд задовольнити в повному обсязі заяву про стягнення судових витрат, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 гривень. Сторони при розгляді справи присутніми не були. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. До початку судового розгляду від представника позивача [PERSON] адвоката Ямкового В.І. надано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Від відповідача [PERSON] до початку судового розгляду надійшло клопотання про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку всіх учасників справи. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі\~або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 31 жовтня 2022 року у справі № 236/3503/20-ц (провадження № 61-19531св21). Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2024 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини\~ задоволено.Стягнуто з\~ [PERSON] \~ [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на утримання дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви, а саме з 14.03.2024 року і до досягнення [PERSON] [INFO] повноліття.Стягнуто з [PERSON] \~ [INFO] , РНОКПП [NUMBER] \~на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) (а.с.76-81). З матеріалів справи вбачається, що докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу було подано з додержанням строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача надано:Договірпро надання правничої допомоги від 22.02.2024; Додатковий договір до договору про надання правничої допомоги від 22.08.2024 від 10.03.2024;Квитанцію до прибуткового касового ордера від 10.04.2024;Акт приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правничої допомоги від 22.02.2024. Між [PERSON] та адвокатом Ямковим В.І. 22.02.2024 укладено Договір про надання правової допомоги (а.с.88). Відповідно до Додаткового договору від 10.03.2024 до Договору про надання правової допомоги від 22.02.2024сторони дійшли згоди про внесення змін до Договору про надання правничої допомоги від 22.02.2024, шляхом його доповнення пунктом 3.3. Договору, виклавши його в редакції: «За надання послуг за цим Договором у цивільній справі №210/1505/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, Довіритель сплачує Повіреному за участь в розгляді справи в суді першої інстанції гонорар в сумі 10000 грн., за наступні види юридичних послуг: збір доказів, вивчення документів та консультування, підготовка позову та відповіді на відзив на позов, інших заяв по суті, підготовка заяв з процесуальних питань, участь у судових засіданнях в суді першої інстанції» (а.с.89). Згідно Квитанції до прибуткового касового ордера від 10.04.2024 адвокатом Ямковим В.І. прийнято від [PERSON] 10000 гривень за Договором про надання правничої допомоги від 22.02.2024 (а.с.90). За Актом приймання-передачі наданих послуг від 17.06.2024 за Договором про надання правничої допомоги від 22.02.2024, Повірений надав Довірителю, а Довіритель прийняв за Договором про надання правничої допомоги від 22.02.2024 наступні види юридичних послуг: збір доказів, підготовка адвокатських запитів, вивчення документів та консультування, підготовка позову та відповіді на відзив на позов, інших заяв по суті, підготовка заяв з процесуальних питань, участь у судових засіданнях в суді першої інстанції (а.с.91). За правилами статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 14-16723св20) зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі №640/24023/21, відповідно до якої «відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами». Суд враховує, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, є малозначною, та не викликає особливої складності. Долучений до матеріалів Акт приймання-передачі наданих послуг від 17.06.2024 за Договором про надання правничої допомоги від 22.02.2024 містить конкретний перелік виконаних адвокатом робіт, проте не містить кількості часу, який витрачений на збір доказів, підготовку адвокатських запитів, вивчення документів та консультування, підготовку позову та відповіді на відзив на позов, інших заяв по суті, підготовку заяв з процесуальних питань, участь у судових засіданнях в суді першої інстанції. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року в справі № 280/2635/20 вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року (справа № 922/1964/21) встановлено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). В постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 визначено, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Відповідачем Уг [PERSON] 08.07.2024 року було подано клопотання про залишення без розгляду заяви сторони позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, що фактично свідчить про його незгоду з сумою таких витрат у розмірі 10000 гривень. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року (справа "East/WestAllianceLimited" проти України" (заява N 19336/04)) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Враховуючи те, що відповідач заперечує проти стягнення з нього на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача в Акті приймання-передачі наданих послуг від 17.06.2024 за Договором про надання правничої допомоги від 22.02.2024, не зазначено кількості витраченого часу на збір доказів, підготовку адвокатських запитів, вивчення документів та консультування, підготовку позову та відповіді на відзив на позов, інших заяв по суті, підготовку заяв з процесуальних питань, участь у судових засіданнях в суді першої інстанції, суд вважає, що заявлені представником позивача вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме підлягають стягненню із відповідача на користь позивача [PERSON] в розмірі 4000,00 гривень, що відповідає критеріям розумності та пропорційності. Враховуючи викладене, заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial