Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. За період з 01.10.2016 р. по 31.05.2021 року позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання на суму 30\~485,58 грн. Божник не належним чином виконував свої зобов`язання по оплаті наданих послуг, в зв`язку з чим Концерн «МТМ» змушений звернутися до суду. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2021 року позов Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги задоволено. Відповідач [PERSON] , не погоджуючись з рішенням суду, подав заяву про перегляд заочного рішення. Заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги - задоволено, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2021 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 17.04.2024 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, в якому зазначено, що позовна заява Концерну «МТМ» не відповідає нормам ст. 175, 177 ЦПК України. Частина зазначеного позивачем періоду з 01.10.2016 р. по 31.05.2018 р. перебуває за межами трирічної позовної давності. Представник позивача не наводить доказів щодо будь-яких звернень до відповідача з приводу укладання угоди у письмовій формі або з інших приводів листами, претензіями та інше, будь-яка угода між постачальниками ЖКП та споживачами має відповідати типовому договору за нормами ЦК. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. За відсутністю договірних відносин у письмовій формі між позивачем юридичною особою та відповідачем фізичною особою має наслідком недійсність заявлених позивачем правовідносин. Відповідач не має статусу квартиронаймача або просто користувача, а також не доведено наявність у нього особового рахунку. Вказані дані підтверджують позицію сторони відповідача, доводять відсутність договірних зобов`язань з позивачем та відповідної відповідальності, а також наявне право у сторони відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд відмовити у задоволенні позову Концерну «МТМ» до [PERSON] в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні, застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 262778289 від 23.06.2021 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , дата державної реєстрації 08.10.2016 року. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулювалися Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. Договір між сторонами про надання послуг не укладався, проте Концерн «МТМ» надавав відповідачу як споживачу за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся. Фактичне надання цих послуг слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил. Між сторонами виникли фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги (вказане відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р.). Згідно з розрахунком суми заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідач [PERSON] згідно відкритого на його ім`я особового рахунку № [NUMBER] за період з\~01.10.2016 року по 31.05.2021 року\~має заборгованість в сумі 30\~485,58 гривень. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За нормами ч. 4\~ст. 319 ЦК України\~власність зобов`язує. За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц). Відповідно до ст.ст.\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд виходить з того, що квартира відповідача була підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період надавалися і споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідач до позивача не звертався, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідач здійснював її лише частково. Водночас, суд враховує заяву відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності, з таких підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вказані положення відображені у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України від 22.03.2017р. у справі № 6-43цс17.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За захистом свого права Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом 15.07.2021 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду. Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. на всій території України, який неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України та діяв на час звернення Концерну «МТМ» до суду з цим позовом. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Отже, до вимог Концерну «МТМ», строк позовної давності до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з централізованого\~опалення та\~гарячого водопостачання за період з березня 2017 року по травень 2021 року на суму 27 558,83 грн. Оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідач як споживач комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконував свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, з урахуванням застосованого строку позовної давності, за період з березня 2017 р. по травень 2021 р. в загальному розмірі 27\~558,83 грн., яка підлягає стягненню з відповідача судовому порядку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8510 від 15.06.2021 р. На підставі ст.141,142\~ЦПК\~України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог в розмірі 2052,07 грн.

Outcome: partial