Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

представник позивача адвокат Мєшнік К.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20.09.2018 в розмірі 89137,68 грн та судові витрати. Позов обґрунтовує тим, що 20.09.2018 відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 70\~000,00 грн. з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,2% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом. Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов`язання, щодо виконання умов договору, належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 03.07.2023 виникла заборгованість по сплаті кредиту (тілом кредиту) у сумі 86144,42 грн. та заборгованість за порушення грошового зобов`язання в розмірі 2993,26 грн. Відповідач відзив на позов не подав. 14.11.2023 до суду надійшла заява представника позивача про застосування строків позовної давності. Крім того з тексту заяви вбачається, що відповідач не заперечує, що 20.09.2018 між сторонами виникли договірні правовідносини та він отримав кредитну картку з відповідним кредитним лімітом, проте строк дії картки сплив, нову картку відповідач не отримував. Також відповідач згоден з вимогами про стягнення заборгованості за тілом кредиту лише в межах позовної давності. Зазначає, що останній платіж було здійснено відповідачем 04.07.2020 у розмірі 3200,00грн., а заборгованість за тілом кредиту станом на 02.07.2020 становила 66158,65 грн. Проте до суду позивач звернувся 28.08.2023, а тому представник відповідача вважає, що задоволенню не підлягають позовні вимоги за період з 20.09.2018 по 27.08.2020 включно, тобто заборгованість за тілом кредиту станом на 28.08.2020 в розмірі 70481,23 грн. Враховуючи наведене, представник позивача вважає, що заборгованість може бути стягнута лише за період з 28.08.2020 по 28.08.2023 (день надходження позовної заяви до суду) в розмірі 15663,19 грн.=86144,42 грн. -70481,23 грн. Ухвалою провідкриття провадження у справі від 31.08.2023 відкрите провадження у справі та її призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача АТ «Універсал Банк» в судове засідання не з`явився. В позові просив розглянути справу без його участі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Представник відповідача та відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Просили справу розглянути за їх відсутності. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 20.09.2018 [PERSON] звернулася до Акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (далі - заява від 20.09.2018. На підставі кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у сумі 70 000 грн., спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. На підтвердження факту укладення кредитного договору позивач надав анкету-заяву від 20.09.2018витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів (Мonobank), Тарифи Чорної картки monobank,\~Паспорт споживчого кредиту\~Чорної картки monobank (далі Умови, Тарифи та\~Паспорт споживчого кредиту). Підписавши анкету-заяву\~ [PERSON] підтвердив, що виявив бажання на відкриття поточного рахунку в АТ «Універсал Банк» в гривні на його ім`я. У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що відповідач погодився з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписанням цього договору відповідач підтверджує, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім того, вказана Анкета\~заява містить пункт 4, за змістом якого, [PERSON] просив вважати його власноручний підпис або його аналоги (у т.ч. удосконалений електронний підпис) обов`язковим для здійснення операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті на його ім`я. Також засвідчив згенерований для нього відповідний електронний ключ та вказав, що він буде використовуватись ним для підписання. Окрім того, [PERSON] за допомогою електронного підпису підписав паспорт споживчого кредиту (умови якого були чинні до 01.01.2023. Відповідно до частин першої, другоїстатті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першоїстатті 218 ЦК Українинедодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до частини першоїстатті 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті627та частиною першою статті628 ЦК України, відповідно достатті 6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, щостаття 204 ЦК Українизакріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин\~дія особи,спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис є одноразовим ідентифікатором, це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до частини першоїстатті 634 ЦК Українидоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, аналіз викладеного свідчить про те, що матеріали справи містять докази щодо укладання кредитного договору та погодження [PERSON] умов кредитування. А тому позовні вимоги АТ «Універсал Банк» підлягають задоволенню з огляд на таке: У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633,634ЦКУкраїни можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1ЦКУкраїни в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048ЦКУкраїни позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549ЦКУкраїни неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551ЦКУкраїни визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050ЦКУкраїни якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві позичальника від 20.09.2018 не зазначена процентна ставка. Крім того, у цій анкеті, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Анкетою-заявою, посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які викладені на банківському сайті: https://www.Monobank.ua/terms як невід`ємну частину спірного договору та Тарифи користування кредитною карткою «Monobank». Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», які викладені на банківському сайті https://www.Monobank.ua/terms, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою «Monobank», в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови. Як було вказано вище, [PERSON] погодив умови кредитування підписавши Паспорт споживчого кредиту Чорної картки. Але в паспорті зазначено, що умови кредитування зазначені в ньому дійсні до 01.01.2023. З огляду на вказане, визначаючи розмір заборгованості, суд бере до уваги дані Паспорту споживчого кредиту. А відтак, заборгованість за тілом кредиту станом на 01.01.2023 становить 86144,22 грн. та 2993,26 грн. заборгованість за порушення грошового зобов`язання. За змістом розрахунку, після 01.01.2023 банк жодних нарахувань не здійснював. А тому позов підлягає задоволенню повністю. Щодо клопотання про застосування строків позовної давності, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне. Згідно положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Як було зазначене, представник відповідача до ухвалення судового рішення подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, оскільки вважає, що позовна давність сплила 28.08.2020 (час подачі позову 3 роки), а тому представник відповідача вважає, що задоволенню не підлягають позовні вимоги за період з 20.09.2018 по 27.08.2020 включно, тобто заборгованість за тілом кредиту станом на 28.08.2020 в розмірі 70481,23 грн. З таким твердженням суд не погоджується, у зв`язку з наступним. Відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 року, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пункт 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно із\~постановами КМУ\~від 11\~березня 2020\~р.\~№ 211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби СОVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SАRS-СоV-2»\~та постановою\~КМУ від\~27.06.2023\~№ 651 з 12 березня 2020 року по 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України встановлений карантин з метою запобігання поширенню COVID-19, а тому позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину. Таким чином, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 №540-IX, тобто з 02.04.2020 року діє положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину (з 01.04. 2017). Позивач звернувся з позовом 28.08.2023 та просить стягнути заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20.09.2018, а тому підстав для застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, суд не вбачає. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved