Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок та земельна ділянка. За життя [PERSON] заповіла усе свої майно [PERSON] . У вересні 2023 року, спілкуючись із сестрою [PERSON] , позивач дізналася, що заявою від 24.05.2022 року сестра відмовилася від прийняття спадщини після померлої матері та думала, що автоматично спадщину оформила на себе. Позивач звернулася до нотаріуса з метою реалізувати свої спадкові права, однак приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Лаврентьєва В.В. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск строку, визначеного законом для вступу у спадщину. Позивач зазначає, що вона є спадкоємцем першої черги за законом та вказаний строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, а саме: з 2018 року позивач тимчасово проживає в Португалії та там працює і після початку збройного вторгнення та введенням воєнного стану, який продовжувався і триває дотепер на територію України не поверталася, а так як їй не було відомо про те, що її сестра відмовилася від прийняття спадщини, тому не звернулася вчасно за її прийняттям. Дізнавшись, що вона має право на успадкування майна після смерті матері, оскільки сестра від нього відмовилася, то позивач через свого представника звернулася до нотаріуса. Позивач просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 14.12.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 03.04.2024 року ухвалою суду залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON] . 01.05.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити, з підстав, викладених у позові. Представник відповідача Зіньківської сільської ради Кедись А.І. у судове засідання не з`явився, але надіслав письмове клопотання, у якому просить розгляд справи проводити за відсутності представника сільської ради, позов визнає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але 05.06.2024 року надіслала заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов визнає. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.10.2021 року. Позивач являється дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 07.11.2023 року та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.06.2012 року, згідно з яким [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Згідно з заповітом від 19.02.2015 року, посвідченого секретарем Зіньківської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, зареєстрованого за № 03, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що за законом належатиме їй, і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . Згідно із заявою від 24.05.2022 року, посвідченою нотаріусом м. Москва Російської Федерації, [PERSON] відмовляється від спадщини після смерті матері [PERSON] на користь її сестри [PERSON] . Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Лаврентьєвої В.В. в зв`язку з пропущенням [PERSON] строку, встановленого для прийняття спадщини, видати свідоцтво про право на спадщину до майна померлої [PERSON] неможливо. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 75737322 від 07.02.2024 року спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. Згідно з довідками Зіньківської сільської ради від 05.03.2024 р. № 169, від 21.03.2024 року № 298/03-05/2024 та від 21.03.2024 року № 206 [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , і на день смерті склад сім`ї був наступний: [PERSON] (дочка), [PERSON] (онука). Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст.1223 ЦК України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її\~(ч.1). Не\~допускається прийняття\~спадщини з\~умовою чи\~із застереженням\~(ч.2). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3) . Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5). Відповідно до підпункту 3.19-3.20 пункту 3 глави 10 розділу II\~Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5 (надалі Порядок), спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~Цивільного кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття\~спадщини встановлюється\~строк у\~шість місяців,\~який починається\~з часу\~відкриття спадщини. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] . Місце проживання відповідача [PERSON] на час відкриття спадщини було зареєстроване разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідками Зіньківської сільської ради № 169 від 05.03.2024 р., № 298/03-05/2024 від 21.03.2024 р. та № 206 від 21.03.2024 р., що підтверджує факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини спадкоємець за заповітом [PERSON] не заявила про відмову від спадщини. Суд не бере до уваги заяву [PERSON] від 24.05.2022 року, посвідчену нотаріусом м. Москва Російської Федерації, про відмову від спадщини після смерті матері [PERSON] , оскільки ця заява мала місце після спливу строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Таким чином, [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України та підпункту 3.19-3.20 пункту 3 глави 10 розділу II\~Порядку прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно із спадкоємцем. Позивач постійно не проживала разом зі спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подала заяву про прийняття спадщини після її смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1272 ЦК України\~якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частина 3\~статті 1272 ЦК України\~визначає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Норми частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі №369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у\~першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Згідно зі\~статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Згідно зі\~статтею 89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів.\~Жодні докази\~не мають\~для суду\~заздалегідь встановленої\~сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності.\~Суд надає\~оцінку як\~зібраним у\~справі доказам\~в цілому,\~так і\~кожному доказу\~(групі\~однотипних доказів),\~який міститься\~у справі,\~мотивує відхилення\~або врахування\~кожного доказу\~(групи\~доказів). Як на підставу пропуску строку для прийняття спадщини, позивачка посилалися на те, що строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] вона пропустила через те, що їй не було відомо про те, що її сестра відмовилася від прийняття спадщини за заповітом та те, що з 2018 року вона проживає у Португальській Республіці. Невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину,\~не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не пов`язані з будь-якими труднощами у поданні заяви про прийняття спадщини. Також Верховний Суд у постанові від 13 квітня 2023 року у справі №607/13549/21 вказав, що перебування спадкоємців за межами країни не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які унеможливили чи в інший спосіб перешкодили вчасно здійснити таку дію. Таким чином, перебування спадкоємця за межами країни не є поважною причиною для визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини. Крім того, позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування. Вищенаведене узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 332/3796/19 (провадження № 61-10896св21), від 17 лютого 2022 року у справі № 953/15603/20 де вказано, що позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування. У вказаній постанові Верховний Суд зазначав, що\~\~вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентовано Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок). Згідно з пунктом 2.1 Глави 10 Порядку спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5 Глави 10 Порядку). Пунктом 3.23 Глави 10 Порядку передбачено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Згідно з пунктом 2.1. розділу IV Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України\~від 11 листопада 2011 року № 3306/5, спадкова справа заводиться посадовою особою органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, визначених у статтях\~1261,\~1262,\~1266 ЦК України, осіб, вказаних у заповіті, заінтересованих в охороні цього майна, або вимоги кредиторів. Разом з тим, відповідно ч.6\~ст.1 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-XII\~(із змінами) вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України. Спеціальний механізм подання заяви про прийняття спадщини через консульські установи України встановлений\~наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року №142/5/310 «Про затвердження Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України», а саме п. 3.11.3, 3.11.4, 3.11.6. За зверненням громадянина України консул (або уповноважений секретар із консульських питань) засвідчує справжність підпису на заяві про прийняття спадщини, проставляє на заяві свій підпис та гербову печатку, після чого спадкоємець повинен направити заяву в Україну засобами міжнародного поштового зв`язку. Доказів неможливості з`явитися до консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном позивач суду не надала. Крім того, враховуючи, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла спадкоємець за заповітом [PERSON] і заповітом охоплено всю спадщину, то спадкоємці за законом не отримують право на спадщину за законом відповідно до ст. 1223 ЦК України. Тому за даних обставин рішення суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не надасть позивачу права на прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , а отже не відновить право позивача на прийняття спадщини за законом, оскільки таке право не наступає в силу прийняття спадщини за заповітом [PERSON] (жодне право позивача не було порушене). Також враховуючи, що після смерті [PERSON] спадщину за заповітом прийняла спадкоємець [PERSON] , то Зіньківська сільська рада є неналежним відповідачем у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у задоволені позову до даного відповідача. Таким чином, суд, встановивши фактичні обставини у справі від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином оцінивши докази, що подані сторонами, дійшов висновку про те, що причини, зазначені позивачем для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали їй у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку, а тому у задоволенні позовної вимоги необхідно відмовити. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, то відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір, понесений позивачем, покладається на позивача. На підставі ст. ст. 1216-1217, 1223, 1268-1270, 1272-1273 ЦК України,

Outcome: dismissed