Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у\~шлюбі,\~від якого\~мають сина\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Шлюб було\~розірвано рішенням\~Фрунзенського районного\~суду м.\~Харкова від\~20.02.2024\~у справі\~№645/214/24. На час звернення до суду спільна дитина сторін проживає разом позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на його утриманні. Відповідачка проживає окремо, за адресою: [ADDRESS] , оскільки після розірвання шлюбу сторони досягли домовленості щодо розділу спільного майна подружжя, місця проживання та утримання спільної дитини. Проте відповідачка спільних домовленостей не виконує, у тому числі тих, які стосувались утримання дитини. Позивач зазначає, що відповідачка інших дітей на своєму утриманні не має, інших аліментів з неї не стягується, виконавчі провадження відсутні, та на праві власності має нерухоме майно та транспорт тому вважає, що відповідачка має фінансову спроможність сплачувати аліменти на утримання спільної дитини, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до суду. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.05.2024 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. 10.06.2024 року до канцелярії суду подав заяву, у якій, зокрема, просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. 03.06.2024 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка підтвердила домовленість з позивачем щодо проживання та утримання спільної дитини, позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала та просила розглянути справу без її участі. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.02.2024 у справі №645/214/24. Сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1409 зареєстрований Червонозаводським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області). Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст.\~51\~Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. Згідно зі ст. 181 СК України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. З роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.ст.\~1-3\~Конвенції ООН\~«Про права\~дитини» від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради\~України\~№789-ХІІ\~від\~27\~лютого\~1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, в усі діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.\~ Згідно з\~ч.ч.1,\~2\~ст.\~27\~Конвенції ООН\~«Про права\~дитини» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення (ст. 182 СК України). Доказів того, що відповідачка за станом здоров`я або з інших підстав не може приймати участь в утриманні спільної дитини суду не надано. Окрім того, відповідачка у своєму відзиві позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд приходить до висновку, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідачки на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідачки, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 30.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору згідно вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,\~а тому\~судовий збір\~необхідно стягнути\~з відповідача\~в дохід\~держави.

Outcome: approved