Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 серпня 2008 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2223. Позов мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі, у якому народились дві донечки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спочатку сімейне життя складалось добре, приблизно через два роки шлюбу стосунки почали псуватися, затримувалась на роботі, оскільки змушена була заробляти кошти на сім`ю, бо чоловік не мав постійного місця праці, заробляв підробітками. Вподальшому, почались безглузді ревнощі з боку [PERSON] , намагалась з розумінням ставитись до того, що чоловік не має постійного місця праці, не зважаючи на не надто хороші стосунки, народила дітей. Як дружина, яка б мала займатися вихованням дітей та добробутом вдомі, змушена була працювати, маючи надію, що народження дітей змінить поведінку чоловіка та саме відношення, як до неї, так і до сімейного життя. Однак протягом тривалого часу між ними взагалі відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. З 2020 року проживають окремо, діти знаходяться на її утриманні та проживають з нею. Намагання налагодити стосунки не принесли результату, спроби не примирили їх, таке відношення не можна назвати подружнім життям. Відповідач жодним чином не цікавиться своєю сім`єю, дітьми, їх розвитком, вподобаннями. Житло, проживання, харчування, сплата комунальних послуг та придбання інших товарів, необхідних у побуті в основному це завжи була її проблема, а останніх 4 роки і виховання дітей, оскільки доньки проживають з нею та знаходяться на повному її утриманні. Шлюб носить виключно формальний характер, збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам. Вжиття заходів щодо примирення не виправить стану шлюбних відносин, оскільки зазначені обставини продовжуються протягом тривалого часу, спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів. Просить позов задоволити. Сторони у судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, щодо заочного рішення не заперечив. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 10 червня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду на 01 липня 2024 року. Ухвалою суду від 01 липня 2024 року розгляд справи відкладено до 23 липня 2024 року, у звв`язку з неявкою відповідача. Вивчивши матеріали справи та, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28 серпня 2008 року, сторони зареєстрували шлюб 28 серпня 2008 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2223 (а.с.4). У шлюбі у сторін народились діти: 30 січня 2010 року [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане 06 лютого 2010 року), [INFO] [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 20 липня 2013 року) (а.с.13,14). Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання позивачки будувати у подальшому сімейні стосунки через різні погляди на життя та відношення до інституту сім`ї, внаслідок яких втрачено почуття любові, поваги у подружжя, припинено подружні стосунки, не ведеться спільне господарство, шлюб існує формально. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Положення ст.24 СК України визначають, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. Частина перша ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява N 44647/98). Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і відновлювати їх позивачка наміру не має. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі\~позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя та їх дітей. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки такий носить виключно формальний характер. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved