Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

13.10.2023 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] . Позивач просить суд: - в порядку поділу спільного майна подружжя виділити та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на ідеальну частку по 1/2 кожному на квартиру [ADDRESS] . - стягнути з відповідача судовий збір та половину витрат на правову допомогу. 02.11.2023 відкрито загальне позовне провадження. 20.02.2024 закрито підготовче провадження. 19.03.2024 відповідач подала заперечення на позов. [PERSON] звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що 15.07.2005 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано рішенням суду від 12.05.2021. Подружжя за спільні кошти 12.09.2017 придбало квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу дружиною за згодою чоловіка. Наразі, незважаючи на те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін, згода між колишнім подружжям щодо порядку поділу квартири відсутня. Відповідач не заперечує, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя, але виділити ідеальні частки в квартирі технічно неможливо. Просить відмовити у задоволенні позову. Судом встановлені такі обставини справи. 15.07.2005 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб (актовий запис № 123, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). 12.09.2017 на підставі договору купівлі-продажу №2066 [PERSON] придбалау власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 41,1 кв.м. Договір укладено за письмовою згодоюдругого з поджужжя [PERSON] . Право власності [PERSON] на квартиру зареєстроване 12.09.2017. 12.05.2021 рішенням Приморського районного суду міста Одеси (справа №522/23784/20) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Висновки суду. Згідно з ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування. (Постанова Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 595/324/17). Згідно з ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Спірна квартира придбана 12.09.2017 в шлюбі, отже, є їхньою спільною сумісною власністю, не зважаючи на те, що її титульним власником є [PERSON] . Розірвання шлюбу не припинило права спільної сумісної власності на квартиру, набуту в шлюбі. Згідно з ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України). Отже, вартість майна, що підлягає поділу, потрібно визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. [PERSON] не ставить питання про поділ спільної квартири в натурі та не заявляє вимог щодо компенсації йому вартості його частки у спільному майні, в зв`язку з чим оцінка вартості спільного майна не потрібна. Отже, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд має застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, лише у разі згоди сторони на відповідну компенсацію, а також застосовувати присудження грошової компенсації з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя вказаних вимог не заявив, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності постанова Верховного Суду України від 30.03.201, 07.06.2017 № 6-2670цс16 від 07.06.2017). У даній справі жодна із сторін не заявляє вимог щодо присудження судом сплати грошової компенсації замість відповідної частки у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру. Отже, слід визнати ідеальні частки подружжя в спірному майні (по 1/2) без його реального поділу і залишення майна в спільній частковій власності сторін. За таких обставин позовні вимог [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача з відповідача суму судового збору у розмірі 4 142 грн.

Outcome: approved