Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Приватного підприємства «Холдер Агро» (далі ПП «Холдер Агро»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Пивовар В. А. про скасування рішення приватного нотаріуса та державної реєстрації права оренди на земельну ділянку. В позовній заяві вказав, що є власником земельної ділянки площею 3,98 га з кадастровим номером 6125585200:01:002:0066, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Коцюбинчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області. Земельну ділянку [PERSON] не обробляв та у користування жодній фізичній чи юридичній особі не надавав. Однак, незважаючи на це, влітку 2021 року [PERSON] виявив на ній посів сільськогосподарської культури - сої. В подальшому [PERSON] з`ясував, що 11 квітня 2016 року приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивоваром В. А. здійснено реєстрацію речового права - права оренди на земельну ділянку, яке зареєстровано за ПП «Холдер Агро» на підставі договору оренди землі від 02.04.2016, укладеного між ним, [PERSON] та ПП «Холдер Агро». Однак, такого договору він не укладав та не підписував, тому просив визнати його недійсним та скасувати державну реєстрацію права оренди на його земельну ділянку. В ході проведення підготовчого розгляду справи, представником позивача адвокатом Дубовим А. М. було змінено предмет позову, згідно з яким [PERSON] просить скасувати рішення приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Пивовара В. А. з індексним номером 29281349 від 15.04.2016 про реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 3,9837 га з кадастровим номером 6125585200:01:002:0066 за Приватним підприємством «Холдер Агро» на підставі договору оренди землі від 02.04.2016, сторонами якого є [PERSON] та Приватне підприємство «Холдер Агро», внаслідок якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 14190437; скасувати державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 3,9837 з кадастровим номером 6125585200:01:002:0066, проведену 11.04.2016 приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивоваром Валерієм Анатолійовичем за Приватним підприємством «Холдер Агро» на підставі договору оренди землі від 02.04.2016, сторонами якого є [PERSON] та Приватне підприємство «Холдер Агро» (номер запису про державну реєстрацію іншого речового права - 14190437). В судовому засіданні представник позивача адвокат Янчишин В. Й. змінений позов підтримує повністю. Також просить стягнути з відповідача в користь позивача витрати, пов`язані з розглядом справи, які складаються з судового збору, оплати проведених почеркознавчих експертиз та правничою допомогою. Представник відповідача адвокат Дядик Я. Б. в судовому засіданні позов не визнає. Суду пояснив, що позивач укладав договір оренди земельної ділянки, оскільки, щорічно за період з 2013 по 2021 роки він отримував пай від ПП «Холдер Агро», що стверджується відповідними відомостями за підписом [PERSON] . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Пивовар В. А. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується поштовою розпискою про отримання повістки. Вислухавши представників сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,98 га, з кадастровим номером 6125585200:01:002:0066, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Коцюбинчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №184998 від 04 лютого 2008 року. Згідно Інформації з Державного земельного кадастру по право власності та речові права на земельну ділянку від 08.11.2021, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 283430938 від 08.11.2021, 11.04.2016 приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивоваром В. А. здійснено реєстрацію речового права - права оренди на земельну ділянку площею 3,98 га, з кадастровим номером 6125585200:01:002:0066, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Коцюбинчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, зареєстроване за ПП «Холдер Агро» на підставі договору оренди землі від 02.04.2016, укладеного між [PERSON] та ПП «Холдер Агро». Підставою звернення [PERSON] до суду з даним позов є його твердження про те, що Договір оренди землі від 02.04.2016 з відповідачем він не укладав та не підписував. За клопотанням представника позивача судом двічі була призначена судово-почеркознавча експертиза з метою встановлення, чи [PERSON] підписував Договір оренди землі від 02.04.2016 та відомості щодо одержання паїв від ПП «Холдер Агро». Згідно висновку експерта № 891/23-22 від 19.01.2024, встановити ким саме зроблено підпис у відомостях за 2019-2020 роки на видачу паїв ПП «Холдер Агро» та про виплату орендної плати, не видалось можливим. Однак, підпис у відомостях про виплату орендної плати за 2017 та 2018 рік, виконано не [PERSON] . Згідно висновку експерта № 553/554/22-22 від 14.04.2024 підпис у Договорі оренди землі від 02.04.2016, укладеного між [PERSON] та ПП «Холдер Агро», виконано не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як вбачається з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 2 ст. 202 ЦК України, визначено, що правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, до яких належать: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно з вимогами ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-як дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Як передбачено ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі. Частиною 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст.ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. Ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом пред`явлення вимоги про повернення таких земельних ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 23.09.2020 у справі № 396/1857/16; від 11.11.2020 у справі № 598/538/19; від 14.12.2022 у справі № 394/85/21-ц. Приймаючи постанову від 11.05.2023 у справі № 357/3155/21, Верховний Суд зробив такий висновок: «Встановивши, що спірний договір позивачем не підписувався, а отже, відсутні підстави вважати, що такий договір є укладеним, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо необхідності усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення, відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, та скасування державної реєстрації для реального відновлення порушеного права позивача.» Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п. 1 ч. 7 ст. 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. В ході проведення судового розгляду справи були допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] суду пояснила, що в минулому разом із своїм чоловіком керували ПП «Холдер Агро». Тепер керують її діти. До 2016 року свою земельну ділянку [PERSON] не обробляв. Власники земельних ділянок в с. Зелена і с. Васильків звернулися в ПП «Холдер Агро» для укладення договорів оренди. Підписаний договір оренди земельної ділянки [PERSON] , його паспорт, РНОКПП привіз його зять. З 2016 року по 2021 рік орендну плату видавала вона. Орендну плату отримувала донька [PERSON] Довіреності на вчинення таких дій від [PERSON] вона не мала. [PERSON] суду пояснила що з 2019 року працює бухгалтером в ПП «Холдер Агро». З [PERSON] особисто не знайома. Спілкувалася з ним лише телефоном. Він телефонував з приводу отримання орендної плати. За грішми приїздила його донька. У відомості [PERSON] зазначала, що донька отримала гроші за [PERSON] . Аналізуючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що оскільки, Договір оренди землі з ПП «Холдер Агро» від 02 квітня 2016 року [PERSON] не підписував, його волевиявлення на оренду земельної ділянки, власником якої він є, було відсутнє, даний договір є недійсним, оскільки волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 гривень за квитанцією АТ «Ощадбанк» № 79544 від 08.11.2021 та 1076 гривень 80 копійок за квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.2436582715.1 від 27.01.2022. Також позивачем оплачено проведення судових почеркознавчих експертиз № 891/23-22 від 19.01.2024 в сумі 7166 гривень 63 копійки та № 553/554/22-22 від 14.04.2023 в сумі 6038 гривень 49 копійок. Таким чином, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК суд стягує з відповідача на користь позивача вказані суми. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, також належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. 23 грудня 2021 року між адвокатом Дубовим А. М. та [PERSON] було укладено договір про надання (правничої) правової допомоги №03/2021-12-23. Пунктами 8, 8.1 Договору сторони домовились, що за надання правової допомоги у даній цивільній справі, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 10 000 гривень. Сума гонорару підлягає сплаті в день підписання Договору. Згідно Акту приймання-передачі від 23.12.2021 [PERSON] передав адвокату Дубовому А. М. 10 000 гривень гонорару, визначених п.8 Договору про надання правничої (правової) допомоги №03/2021-12-23 від 23.12.2021. Таким чином, вимоги позивача про відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи підлягають до задоволення. Враховуючи наведене, оцінивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до повного задоволення.

Outcome: approved