Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

29.05.2024 до суду із вказаним позовом звернувся представник позивачки - адвокат Данилюк П.П. (уповноважений представляти інтереси позивачки на підставі ордеру серії АВ № 1134549 від 25.05.2024(а.с. 20). Позов мотивував тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . 12.12.2018 [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження на користь позивачки. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок з погосподарськими спорудами, котрий розташований по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову видачі свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій, спадкоємець, не може набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом через нотаріальну контору. Просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилося після [PERSON] . Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилася. Її представник - адвокат Данилюк П.П. подав до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просить судове засіданні проводити у відсутність позивачки та її представника. Позов підтримує та просить його задовольнити. Витрати зі сплати судового збору просить залишити за позивачкою (а.с. 49). Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області до судового засідання не з`явився. Надіслали на адресу суду листа, відповідно до якого просять розгляд справи провести у відсутність представника селищної ради. Позовні вимоги визнають (а.с. 28). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 7) [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до заповіту від 12.12.2018 (а.с. 8) [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого усе належне їй майно, де б воно не було та з чого не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідає своїй дочці [PERSON] . Довідкою Літинської державної нотаріальної контори за № 290/02-14 від 27.03.2024 (а.с. 10) [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 151 від 27.03.2024 (а.с. 11) власником будинку, який розташований по [ADDRESS] була [PERSON] , яка померла [INFO] . Технічним паспортом (а.с. 12-16) зазначається технічна характеристика будинку по [ADDRESS] . Згідно довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 227 від 14.05.2024 (а.с. 18) земельна ділянка загальною площею 0,69 га із них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,44 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , знаходилася в користуванні [PERSON] , яка померла [INFO] . Рішення про передачу даної земельної ділянки у приватну власність органом місцевого самоврядування не видавалось. Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 424/02-14 від 18.04.2024 (а.с. 19) [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку із відсутністю державної реєстрації права власності за спадкодавцем та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Із матеріалів спадкової справи № 292/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що спадкоємцем майна після смерті останньої являється [PERSON] (а.с. 35-48). Згідно довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 272 від 25.06.2024 (а.с. 50) [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , до дня смерті була зареєстрована та проживала одиноко по [ADDRESS] . Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того інші спадкоємці відсутні, а позивач [PERSON] не може нотаріально оформити свої спадкові права, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті [PERSON] та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] та рахується за [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, за клопотанням представника позивача (а.с. 49) слід залишити за позивачем.

Outcome: approved