Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з описаним вище позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 18.06.2021 між [PERSON] та первинним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» укладено кредитний договір № 6750262, відповідно до умов якого кредитна установа зобов`язалася надати позичальнику кредит на суму 7 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 03.07.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених пунктами 1.5.-1.8. Кредитного договору. Відповідач отримані кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами Кредитного договору, не повернув в наслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 12\~984, 58 грн. Крім того, 10.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3144013 на суму 2\~500 грн, за користування якими відповідач зобов`язаний був сплатити відсотки. На день звернення до суду існує заборгованість за вказаним договором у розмірі 32\~867, 50 грн. Зазначає, що позивач за договорами факторингу набув право грошової вимоги до відповідача, тому просить стягнути з [PERSON] на їхню користь загальний розмір заборгованості за кредитними договорами на суму 45\~852,08 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 20.05.2024 визначено вказану справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи відповідно до вимог\~ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачу направлено\~копію позовної\~заяви з\~додатками до\~неї разом\~із ухвалою\~про відкриття\~провадження у\~справі та\~встановлено п`ятнадцятиденний\~строк для\~подання відзиву\~на позовну\~заяву. Вказані документи відповідачем отримано 04.06.2024. Відзиву на позов суду відповідачем не надано. Згідно з ч.8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом, враховано, що згідно з вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити відповідне рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено договір позики № 3144013, за умовами якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику) в розмірі 2 500 грн, а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Строк позики до 10.10.2021 року (30 днів). Пунктом 2.4.1 цього договору передбачено, що проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до додатку № 1 до договору позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1,99000 від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базова процентна ставка за позикою фіксована: 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Позикодавець надає позичальнику можливість сплати процентів за користування позикою на акційних умовах виключно за умови належного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. У випадку недотримання позичальником умов сплати процентів за користування позикою на акційних умовах за договором застосовується базова процентна ставка за позикою. Відповідно до пункту 2.5 договору розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1,01% від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Пунктом 2.6 передбачено, що позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 робочих днів з дати підписання договору. Пунктом 2.8 встановлено, що розмір процентних ставок, визначених пунктами 2.4, 2.5 договору є фіксованим та може бути змінено позикодавцем в односторонньому порядку лише за умови попереднього письмового повідомлення позичальника. Згідно з\~пункту 3.2.2\~позичальнику надається\~право повернути\~позику та\~сплатити нараховані\~проценти за\~користування позикою\~протягом перших\~3\~календарних після\~спливу строку\~позики без\~нарахування при\~цьому процентів\~на прострочену\~позику. У випадку укладення додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою в період дії такої додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою. Графік нарахувань визначається відповідною додатковою угодою (п.3.6) Пунктом 8 цього договору передбачено, що усі електронні документи, підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором, мають таку ж юридичну силу, як і власноруч підписані документи в паперовій формі, та породжують права і обов`язки для сторін. Аналогічна інформація зазначена в паспорті позики. Вказаний договір позики підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «w71000/І.В. Даниляк». З розрахунку за договором позики № 3144013 від 10.09.2021 року та графіку нарахування процентів за користування позикою в межах строку позики, визначеного договором за 30 календарних днів нараховано 1\~492,50 грн. процентів за користування позикою, всього до сплати 3\~992,50 грн. За повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» від 31.03.2023, успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 10.09.2021 на суму 2 500 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау.uа - 107697419, призначення платежу: зарахування 2 500 грн на картку [NUMBER] . Згідно п.3.6 вказаного вище договору, у випадку укладення додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою в період дії такої додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою. Графік нарахувань визначається відповідною додатковою угодою 11.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до договору позики № 3144013 від 10.09.2021, якою цей договір продовжено на 30 днів. 09 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 09/02-2022, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІФА» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № 3144013 від 10.09.2021, що укладений з [PERSON] . З витягу Реєстру боржників до договору факторингу № 09/02-2022 від 09 лютого 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 7\~742,50 грн. 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 29 грудня 2023 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № 3144013 від 10.09.2021, що укладений з [PERSON] . Як встановлено з витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги 10-01/2023 від 10 січня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 7\~742,50 грн. Статтями 1046-1047\~ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639\~ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. З договору позики, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] слідує, що відповідно до вимог частини першої статті 638\~ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця та [PERSON] підписав його одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMS-повідомленні, тому без отримання SMS-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства договір між [PERSON] та товариством не був би укладений. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20. Доказів того, що банківська картка з відповідним номером, що вказана у повідомленні Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» від 31.03.2023 на видачу позики [PERSON] не належить, та на неї 10.09.2021 не перераховано кошти у розмірі 2 500,00 грн, матеріали справи не містять та відповідачем на спростування цього доказів не надано. Виходячи з описаного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення договору позики та отримання [PERSON] коштів на суму 2 500,00 грн. Позикодавець, перерахувавши відповідачу обумовлені грошові кошти, виконав умови договору позики, натомість [PERSON] свої зобов`язання з повернення коштів за договором позики не виконав. Оскільки відповідачу надано у позику грошові кошти у розмірі 2 500,00 грн шляхом перерахування суми позики на банківську картку, вказану ним, суд дійшов висновку щодо стягнення суми позики в розмірі 2 500,00 грн з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», як нового позикодавця. Щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» в частині стягнення відсотків за договором позики, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики просив, у тому числі, крім тіла позики (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками. З матеріалів справи слідує, що договір позики укладено на період з 10.09.2021 по 10.10.2021 на 30 днів з відсотковою ставкою в розмірі 1,99 % на день та додатковою угодою продовжено строк дії договору ще на 30 днів, до 10.11.2021, на тих самих умовах. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 2 985 грн, які і підлягають стягненню. Оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки процентів та прострочених процентів за договором позики за період з 11.11.2021 по 30.12.2021 задоволенню не підлягають. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, з вимогами про стягнення грошових коштів на підставі статті 625\~ЦК України позивач не звертався. Щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.06.2021, який укладений між [PERSON] та первинним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» № 6750262, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 18.06.2021 між Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] укладено Договір № 6750262, відповідно до якого, Банк надав Позичальнику кредитні кошти на суму 7 000,00 грн. зі строком використання кредиту 15 днів, з датою повернення кредиту 03.07.2021. Відповідно до розділу І Договору, з З 1-го по 15-й день позичальник сплачує проценти за кожен день строку користування кредитом у розмірі 1,000%. У зв`язку із підвищенням ступеню кредитного ризику, за останній день строку користування кредитом позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю проценти за користування грошовими коштами, що дорівнює 15,00 % від суми кредиту, тобто 1\~050 грн. У випадку не повернення позичальником кредиту, а також не сплати процентів у повному обсязі у строк, встановлений п.1.4 цього Договору, в тому числі після визначеного у п.1.7 цього Договору продовження строку надання та повернення кредиту, позичальник підтверджує намір та надає згоду на продовження строку користування кредитними коштами на 13 днів. Після такого автоматичного продовження строку користування кредитними коштами, позичальник сплачує відсотки у розмірів 4,95 за кожний день строку користування кредитом. Проценти за користування кредитом та проценти у зв`язку з підвищеним ступенем кредитного ризику сплачуються позичальником щоразу при кожному автоматичному продовженні строку надання кредиту (п.1.6 Договору( та продовженні строку надання кредиту (п.1.7 Договору). З матеріалів справи встановлено, що кредитний договір № 6750262 від 18.06.2021, паспорт споживчого кредиту та заявка на отримання кредиту підписано відповідачем власноручно, що, відповідно до ст. 203 ЦК України, підтверджує те, що волевиявлення відповідача\~\~було вільним і відповідало його внутрішній волі. Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором, надавши 18.06.2021 грошові кошти в розмірі 7\~000 грн, що підтверджується чеком, в якому зазначено номер договору 6750262, оператор1 каса 221 та скріплено печаткою ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс». В свою чергу, Позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені Кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку Відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором. Крім того, судом встановлено, що 29.11.2021 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 29/11-1, відповідно до якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за Кредитним договором № 6750262 від 18.06.2021, що укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у т.ч. за кредитним договором № 6750262 від 18.06.2021, що укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до Відповідача. Звертаючись з цією позовною вимогою до суду, позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 12\~984,58 грн, з яких: заборгованість за основної суми кредитом у розмірі 6\~537,92 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 5\~187,89 грн, суми комісії 980,69 грн; інфляційні втрати у розмірі 231,33 грн та три відсотки річних у розмірі 46,75 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, судом встановлено, що між первісний кредитором та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким ТОВ надало, а відповідач отримав кошти у кредит та зобов`язалася їх повернути відповідно до умов договору. В подальшому були укладені договори про відступлення права вимоги, відповідно до яких право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло до ТзОВ «Коллект Центр». Відповідач в порушення вимог кредитного договору не здійснив своєчасну сплату визначених кредитним договором платежів, в результаті чого виникла заборгованість на суму 12\~984,58 грн. Як свідчать матеріали справи, станом на день ухвалення рішення у справі, відповідач відзиву на позов або доказів сплати заборгованості за Кредитним договором не надав. \~\~\~\~\~\~ Виходячи з викладеного вище, беручи до уваги те, що відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що розрахунок заборгованості є неправильним та зважаючи на невиконання зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту та відсотках за невиконання умов Договору. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 12\~984,58 грн, яка складається з тіла кредиту 6\~537,92 грн, відсотків 5\~187,89 грн, 980,69 грн - комісії. Щодо трьох відсотків річних у розмірі 46,75 грн та 231,33 грн інфляційних втрати, то вони також підлягають стягненню, оскільки нараховані за період з 29.11.2021 по 23.02.2022, що не суперечить п. 15 та 18 Перехідних положень ЦК України. За правилами ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково на суму 18\~469, 58 грн що становить 40 % позовних вимог, тому стягненню з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн. Згідно з ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі № 922/445/19 від 03.10.2019 . Судом встановлено, що 02.01.2023 між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» укладений договір про надання правової допомоги № 02-01/2023. Надана платіжна інструкція № 413000008 від 09.02.2024, заявка на надання юридичної допомоги № 1819 від 07.02.2024 на суму 13 000 грн, витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 та витяг послуг з деталізацією виконаних роботи (а.с.60-65). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи відсутність клопотання відповідача\~про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та часткове задоволення позову на 40% - суд доходить висновку про обґрунтованість стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5200 грн.

Outcome: partial