Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

У квітні 2024 року позивач звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] зазначивши, що КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року було виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а також з постачання теплової енергії та постачання гарячої води надаються споживачам згідно з договорами, що оформлюються на основі типових договорів про надання відповідних комунальних послуг, які є договорами приєднання. Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води був опублікований в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Щодо договору про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, то відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року у разі як співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Вказані типові індивідуальні договори були опубліковані позивачем на своєму вебсайті https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-kyyivteploen/. Квартира [ADDRESS] під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло-та водопостачання, а отже відповідачі [PERSON] та [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, які постачає позивач. Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов договорів є факт отримання послуг споживачем. Відповідачі від вказаних послуг, у встановленому законодавством порядку не відмовлялися. Вказаними послугами відповідачі користувалися, але не в повному обсязі виконували зобов`язання по сплаті заборгованості за надані послуги, в результаті чого станом на 01 березня 2024 року у них утворилась заборгованість в загальному розмірі 62 760,03 грн., яка складається із заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 3 139,88 грн. та заборгованості з централізованого постачання гарячої води у розмірі 18 835,97 грн. - за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року; заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 30 867,16 грн. та заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 9 917,02 грн. Окрім того, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, а також Закону України про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води зобов`язані були сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг. Станом на 31 жовтня 2021 року заборгованість за вказані внески становить 243,92 грн. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає також і плату за абонентське обслуговування. Станом на дату звернення заборгованість за абонентське обслуговування теплової енергії становить 869,84 грн., а за абонентськеи обслуговування з послуг постачання гарячої води - 349,10 грн. Крім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (Кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (новий Кредитор), набув право вимоги до відповідачів з оплати спожитих, проте не оплачених до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, у розмірі 1 670,00 грн. З огляду на наведене, позивач просив стягнути на свою користь із відповідачів загальну суму заборгованості у розмірі 65 892,89 грн., понесені ним витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у розмірі 43,00 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 квітня 2024 року головуючим у справі визначено суддю Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 30 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачам строк для подання відзиву на позов. Відповідачі у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надали, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 27 червня 2024 року від представника позивача надійшла заява, зі змісту якої встановлено, що у червні 2024 року відповідачами було повністю погашено основну суму заборгованості. Вказане також підтверджується долученою до заяви довідкою від 24 червня 2024 року №025075200240100. Враховуючи викладене, представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь позивача витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в розмірі 43,00 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлялася. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. 11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено Договір про відступлення права вимоги № 602-18, відповідно до якого ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право грошової вимоги до споживачів теплової енергії, комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в частині їх зобов`язання перед кредитором оплати неустойки (пеня та/або штраф), 3% річних, інфляційних нарахувань, судових та інших витрат, витрат на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-яких інших без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладання цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачами обов`язків з оплати спожитої теплової енергії та/або комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та є предметом судового розгляду або підтверджені судовими рішеннями, як такі, що підлягають стягненню із споживачів. Згідно додатків № 1 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11 жовтня 2018 року до переліку споживачів послуг централізованого опалення та зобов`язань, право вимоги яких відступається, увійшла [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , та має заборгованість з централізованого опалення в розмірі 5 352,25 грн. З Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 04 березня 2024 року встановлено, що за адресою [ADDRESS] , окрім [PERSON] , також зареєстрована та проживає [PERSON] Будинок за вказаною адресою, у тому числі зазначена квартира, під`єднаний до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже відповідачі [PERSON] та [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, які постачає позивач. Правовідносини у сфері надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року. Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. На виконання вимог законодавства, Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води №34 (5085) був опублікований позивачем 28 березня 2018 року у газеті «Хрещатик». Відповідно до п. 1 вказаного договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги, з централізованого опалення, постачання гарячої води згідно з діючими нормативами, а споживач зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Окрім того, відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води зобов`язані були сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг. Правовідносини у сфері надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води регулюються Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09 листопада 2017 року, Постановою КМУ №1182 «Про затвердження правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» від 11 грудня 2019 року та Постановою КМУ №830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019 року. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. На виконання вказаних вимог позивачем на своєму вебсайті https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-kyyivteploen/ були оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води. Пунктом 4 типового індивідуального договору встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Відповідно до п. 5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Згідно з ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає в себе також й плату за абонентське обслуговування. Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов вказаних договорів є факт отримання послуг споживачем. Відповідачі від послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року від послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, у встановленому чинним законодавством порядку, не відмовилися. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Проте відповідачі, в порушення вимог договорів та вимог законодавства, своєчасно не оплачували спожиті послуги, які надавалися позивачем в результаті чого утворилася заборгованість, яка в загальному розмірі складає 62760,03 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надані до 01 травня 2018 року ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», та право вимоги на які було відступлено на користь КП «Киівтеплоенерго», відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, заборгованість відповідачів становить 1670,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води від 01 березня 2024 року за період з 01 жовтня 2018 року по 29 лютого 2024 року, заборгованість відповідачів становить 3139,88 - за послуги з централізованого опалення та 18835,97 - за послуги з централізованого постачання гарячої води. Окрім того, станом на 31 жовтня 2021 року заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення становить 243.92 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води 01 березня 2024 року за період з 01 листопада 2021 року по 29 лютого 2024 року, заборгованість відповідачів становить 30867,16 грн. - за послуги з постачання теплової енергії та 9917,02 грн. - за послуги з постачання гарячої води. Окрім того, станом на 29 лютого 2024 року заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії становить 869,84 грн., з послуг з постачання гарячої води - 349,10 грн. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідачів вказаного розміру заборгованості є обгрунтованими. Разом з тим, з наданої представником позивача заяви від 27 червня 2024 року та долученої до неї довідки №025075200240100 від 24 червня 2024 року встановлено, що станом на дату розгляду справи, а саме 03 липня 2024 року відповідачами було повністю погашено основну суму заборгованості, а тому на момент розгляду відсутній предмет спору. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, враховуючи вищенаведене та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, а також беручи до уваги відсутність у відповідачів заборгованості за спожиті послуги, суд приходить до висновку, що на момент розгляду справи відсутній предмет спору, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Водночас судом враховуються правові висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 10.04.2019 у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13.05.2020 у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09.09.2020 у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20), у яких Верховний Суд звернув увагу на наступне. Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Як вбачається із матеріалів справи, жодних заяв, у тому числі про залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо від сторін до суду не надходило. З огляду на наведене, враховуючи, що на день розгляду справи заборгованість відповідачем повністю сплачена, що підтверджено належними та допустимими доказами, суд доходить висновку про наявність підстав для ухвалення судового рішення по суті позовних вимог. Вирішуючи клопотання представника позивача щодо стягнення з відповідачів витрат пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та судового збору, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи положення вказаної статті, суд приходить до висновку, що у випадку відмови в позові, судовий збір та інші судові витрати, до яких в даній справі належать витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, покладаються на позивача та не стягуються з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed