Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

30 травня 2024 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до Корюківської міської ради Чернігівської області, залучена третя особа на боці позивача, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору: Менська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, та просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на: земельну ділянку площею 3,52 га, кадастровий номер 7422410100:04:013:0011 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області; земельну ділянку площею 1,64 га, кадастровий номер 7422410100:04:045:0015 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області; земельну ділянку площею 1,57 га, кадастровий номер 7422410100:04:062:0010 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області. В судове засідання позивач не прибула, в позовній заяві вказала про можливість розгляду справи без її участі. Від представника відповідача Корюківської міської ради Чернігівської області, надано заяву, про розгляд справи провести без їх участі. Від третьої особи заперечень не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі\~встановлено,\~що [INFO] [PERSON] у віці 83 років помер, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області складено відповідний актовий запис № 54 (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 03.03.2004 року). За життя покійнаий був членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Горького на території Корюківської міської ради, тому до спадкового майна належать земельні ділянки (колишня земельна частка (пай)), власність на які підтверджувалась державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЧН №№ 133714, 006847, 108993 від 02.06.2004 року: земельна ділянка 7422410100:04:013:0011 площею 3,52 га, рілля, для ведення особистого селянського виробництва; земельна ділянка 7422410100:04:045:0015 площею 1,64 та, сіножаті, для ведення особистого селянського виробництва; земельна ділянка 7422410100:04:062:0010 площею 1,57 га, пасовище, для ведення особистого селянського виробництва. Після смерті [PERSON] вона звернулась до Корюківської районної державної нотаріальної контори для оформлення спадщини. Державний нотаріус відкрив спадкову справу, а після закінчення піврічного терміну вона отримала 02.12.2004 року Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки квартири, що належала покійному на праві приватної власності (1/4 частка належала іншій особі - [PERSON] ). Враховуючи складений померлим заповіт та факт оформлення нею спадкових прав за заповітом на частину майна, що належала на праві приватної власності померлому [PERSON] , на сьогоднішній день фактичною власницею решти спадкового майна є вона - [PERSON] . Вона вважала, що є повноправним власником всього майна, в тому числі і земельних ділянок, але коли виявила бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без свідоцтва про право на спадщину вона цього зробити не зможе. Тому звернулася\~до нотаріальної\~контори де\~надала докази\~прийняття спадщини\~після смерті\~ [PERSON] ,\~але в\~документах вона\~не знайшла\~державних актів\~на право\~власності на\~земельні ділянки, що видавалися\~на покійного.\~Нотаріус,\~оглянувши документи,\~проконсультувала,\~що за\~відсутності правовстановлюючих\~документів відмовить\~мені у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на вказане\~майно. Письмової відмови державний нотаріус не надав, проінформував, що ці обставини є загальновідомими фактами, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів. Нажаль правовстановлюючі документи були втрачені, тому для вирішення даного спірного питання вона змушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за нею права власності на земельну ділянку, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Сплачений позивачем судовий збір слід залишити за нею.

Outcome: approved