Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на його користь аліментів на його утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача з моменту звернення до суду, безстроково. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період з 2011 по 2021 рік він перебував в офіційному шлюбі з [PERSON] . Шлюб між ними було розірвано рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30.06.2021 року. Під час перебування у шлюбі, в 2018 році він отримав ушкодження здоров`я, а саме: закриту черепно-мозкову травму, забої головного мозку середнього ступеню з внутрішньомозковим крововиливом. Незважаючи на тривале та серйозне лікування, яке триває і на теперішній час (як в умовах стаціонару так і амбулаторно) - в повному обсязі відновити попередній стан здоров`я він не зміг, внаслідок чого 16.08.2019 року він отримав інвалідність третьої групи. Вказує, що рішенням Вінницького міського суду від 19.11.2020 року він сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини від свого доходу на користь його непрацездатної матері, а 1/4 від свого доходу він сплачує на користь відповідача на утримання їхньої неповнолітньої доньки згідно судового наказу Здолбунівського районного суду від 14.05.2020 року. Враховуючи те, що він є непрацездатним, перебуває у скрутному матеріальному становищі, ніякої допомоги та матеріальної підтримки від колишньої дружини у добровільному порядку не отримує, звертається до суду з вказаною позовною заявою. 22.05.2024 року від представника відповідача адвоката Януль-Сидорчук Х.В. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що відповідачка позов не визнає, вважає що доводи [PERSON] про те що він потребує матеріальної допомоги і має право на утримання від неї є необгрунтованими. Вказує, що [PERSON] не надано доказів, що його пенсія не забезпечує його потреб на харчування, лікування тощо, не надано доказів того, що матеріально-побутові умови проживання позивача нижчі за визначені законом стандарти. Як слідує з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого у [PERSON] , з 19.10.2019 року зафіксовано - 40% втрати професійної працездатності. Стверджує, що позивач має змогу працювати та отримувати стабільний дохід. Відповідно до довідки за вих.№ 01/08/22-1 від 01.08.2022 року [PERSON] працював у ТОВ «МТГ«Софія» на посаді продавця-консультанта. А також вказано про неможливість виконувати [PERSON] , своїх посадових обов`язків із 24.02.2022 року через військову агресію РФ. Виходячи з викладеного, підставою для припинення трудових відносин між позивачем і роботодавцем є військова агресія рф, але аж ніяк не погіршення стану здоров`я через отриману у 2018 році травму або ж загострення хронічних хвороб, що були набуті позивачем до початку військових дій у 2022 році. Сам факт непрацездатності одного з подружжя не зумовлює виникнення у другого з подружжя обов`язку надання йому утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Введення в Україні воєнного стану не позбавляє [PERSON] влаштуватися на іншу роботу. III група інвалідності не є причиною повної втрати працездатності, а інших обставин, які перешкоджають тому, щоб [PERSON] працевлаштувався немає. Небажання позивача працювати не може слугувати приводом для стягнення з відповідача аліментів. Покликання позивача, про погіршення його матеріального становища у зв`язку із сплатою 1/4 частини від доходу на утримання їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] , не заслуговують на увагу. Щодо стягнення аліментів з [PERSON] в розмірі 1/6 частини від його доходу на користь непрацездатної матері [PERSON] , вказує на те, що згідно приєднаного позивачем рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2020 року в справі № 127/22959/20 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання матері [PERSON] , в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів. Зокрема, у судовому рішенні зазначено, що « [PERSON] вказала про те, що син [PERSON] є матеріально забезпеченим, має можливість надавати їй матеріальну допомогу. [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечив проти їх задоволення». Відтак, позивач має змогу утримувати свою матір, відповідно має можливість забезпечити і її, і себе матеріально у повному обсязі, а тому не потребує матеріальної допомоги від відповідача. Також позивач отримує пенсію по інвалідності та його доходи забезпечують йому прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність. На даний час вона знаходиться з дочкою у Республіці Польща де отримує дохід за один місяць в розмірі 2848, 48 злотих, які не повною мірою покривають її витрати на проживання та утримання дочки, а тому вона не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивача. Будь-яких додаткових доплат на себе або ж на доньку як біженець від Республіки Польща вона не отримує, так як працює офіційно. Також додаткові доходи або ж виплати в Україні їй не нараховуються. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 03 червня 2024 року позивачем було подано відповідь на відзив в якому він зазначає, що не має жодних інших доходів, крім пенсії по інвалідності та щоквартальної муніципальної допомоги до пенсійних виплат в загальному розмірі 2679, 14 грн. на місяць. Крім того, стан його здоров`я на сьогоднішній день тільки погіршується, і в зв`язку з цим, він не має можливості працевлаштуватися навіть на часткову зайнятість. Багато часу витрачає на лікування (проходження обстежень, консультації спеціалістів та ін.), на що теж витрачає кошти. Вказує, що вимушений час від часу, по мірі можливостей підробляти, оскільки отримуваних доходів жодним чином не вистачає на вказані потреби. Вважає, що на сьогоднішній день жодні підстави вважати його таким, що не потребує матеріальної допомоги - відсутні. Стверджує, що аліменти з відповідача на його користь в розмірі 1/6 частини від усіх її доходів не завдадуть останній значних матеріальних складнощів, а йому в певній мірі допоможуть забезпечити себе мінімальними потребами на харчування. 17.06.2024 року від представника відповідача надійшли заперечення в яких вона зазначає, що твердження позивача, що він обтяжений необхідністю в отриманні матеріальної допомоги від своєї колишньої дружини є надумані. Доводи позивача є суперечливими. Він одночасно заперечує, що не отримує інших доходів, крім соціальних виплат та не може працевлаштуватися за станом здоров`я. Поза тим вказує, що вимушений працювати й час від час працює, заробляє кошти і разом з тим у жодній заяві не вказує суму додаткового доходу. Виходячи з викладеного, об`єктивних обставин, які б заважали [PERSON] влаштуватися на роботу не має. Фактично позивач не бажає працювати, вважає за необхідне стягувати аліменти на власне утримання з колишньої дружини, яка разом з тим утримує їхню неповнолітню доньку. Небажання [PERSON] працювати не може бути підставою для стягнення з [PERSON] коштів. Вказує що її дохід за квітень 2024 року становив 2848,48 злотих (На сьогоднішній день згідно з курсом НБУ іноземних валют до української гривні складає 28313,89 грн). Проте, у відповіді на відзив позивач звертає увагу лише на її заробіток не вказуючи на витрати, які вона несе утримуючи себе та їх доньку, так як розмір сплачених [PERSON] аліментів є мізерним. 27 червня 2024 року позивач надав додаткові пояснення в яких зазначає, що відповідачка є цілком забезпеченою людиною та спроможна сплачувати на його користь аліменти. Вказує, що через його стан здоров`я він не може працевлаштуватися. Фактично його діяльність (дохід) полягає в розпродажу його майна, яке він набув раніше коли мав можливість працювати і повноцінно заробляти. В судове засідання позивач не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні. Також додатково повідомила, що матір [PERSON] має чоловіка та іншого сина які можуть її утримувати. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що в період з 2011 по 2021 рік [PERSON] перебував в офіційному шлюбі з [PERSON] , який рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30.06.2021 року було розірвано. Згідно виписки від 27.08.2018 року з акта МСЕК №074493 та довідки до акта огляду МСЕК від 13.12.2023 року №683507 [PERSON] має третю групу інвалідності. Як вбачається, з довідки ГУ ПФУ від 05.03.2024 року №644 [PERSON] , перебуває на обліку в головному управлінні ПФУ у Вінницькій області з 01.09.2020 року та отримує пенсію по інвалідності 3 групи, загальне захворювання. Згідно довідки № 01/08/22-1 від 01 серпня 2022 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна Торгова Група "Софія", [PERSON] працює на посаді продавця-консультанта. З 24 лютого 2022 року дію трудового договору з позивачем призупинено до закінчення воєнного стану в Україні. Відповідно до рішення Вінницького міського суду від 19.11.2020 року [PERSON] сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини від свого доходу на користь його непрацездатної матері. У судовому рішенні вказано, що [PERSON] у судове засідання не з`явився, але подав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечив проти їх задоволення, а отже фактично визнав, що матеріально має можливість сплачувати аліменти. Судовим наказом Здолбунівського районного суду від 14.05.2020 року [PERSON] сплачує аліменти в розмірі 1/4 частину від свого доходу на користь відповідачки на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] . Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 17 січня 2024 року в справі 127/29299/22 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання їхньої доньки [PERSON] було відмовлено повністю. Також у рішенні було зазначено, що матір позивача має іншого свого сина, [PERSON] , [INFO] , та чоловіка [PERSON] , [INFO] , які можуть надавати для неї матеріальну допомогу. Згідно ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.2 ст.180 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01 січня 2024 року складає 2361 гривнів. Позивач хоча і являється інвалідом ІІІ групи, загальне захворювання, отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність та не позбавлений можливості працевлаштуватися, отримати постійне джерело прибутку. Відповідач проживає в Республіці Польща і її дохід в місяць складає 2848,48 злотих. З доданих до матеріалівсправи письмоих доказів вбачається, що дохід відповідачки не повною мірою покриває витратити на проживання, навчання та утриманмання дочки в Республіці Польща. Враховуючи встановлені в справі обставини, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed