Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.09.2020 року приблизно о 16 год. 20 хв. в [ADDRESS] , мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volvo», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Geely», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Geely», державний номерний знак « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Маріуполя від 12.11.2020 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпіла особа пошкодженого «Geely», державний номерний знак « [NUMBER] », [PERSON] - 08.10.2020 року повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому власник [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно звіту авто-товарознавчого дослідження від 24.12.2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Geely», державний номерний знак « [NUMBER] », склала 8 709 грн. 33 коп. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 2 500 грн. 00 коп. На підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 10 540 грн. 94 коп., що підтверджується платіжним доручення №326595 від 14.01.2021 року. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 10 540 грн. 94 коп. У відповідача виникло зобов`язання перед МТСБУ відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі фактично понесених позивачем витрат. З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Таким чином, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України. Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто за таких обставин, строк позовної давності по даній справі не можна вважати пропущеним. Просить стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завданні збитки в порядку регресу у розмірі: 10 540 грн. 94 коп. та судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2024 року прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні. Представник позивача Гермаш С.М. , який діє на підставі довіреності, надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив розглянути дану справу без його участі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини. 29.09.2020 року приблизно о 16 год. 20 хв. в [ADDRESS] , мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volvo», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Geely», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Geely», державний номерний знак « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Приморського районного суду м. Маріуполя від 12.11.2020 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 12.11.2020 року по справі 266/5201/20, винним у вищезазначеній дорожньо - транспортній пригоді визнано [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджує інформація з бази МТСБУ. Власник пошкодженого транспортного засобу «Geely», державний номерний знак « [NUMBER] », [PERSON] , звернувсь до МТСБУ з відповідною заявою. Відповідно до звіту №204 від 24.12.2020 р. про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин пошкодженого колісного транспортного засобу «Geely», державний номерний знак « [NUMBER] », складає 8 709 грн. 33 коп. 11.01.2021 року МТСБУ було складено довідку № 1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, згідно якої сума відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДПТ у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Geely», державний номерний знак « [NUMBER] », власник [PERSON] , складає 10540,94 гривні (підтверджена шкода по майну 8040,94 грн., витрати на проведення експертизи 2500,00 грн.). Відповідно до наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 10 540 грн. 94 коп., що підтверджується платіжним доручення №326595 від 14.01.2021 року. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ч.1 та 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Відповідно п.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу,який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та здійснило регламентну виплату у розмірі 10540,94 грн. власнику пошкодженого автомобіля. Як зазначено в правовій позиції, висловленої Верховним Судом України у справі №6-2188цс16 від 16.11.2016р. : «Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом,у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати саме регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність». Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодуванняв межах сплаченої суми у розмірі 10540,94 грн. перейшло право вимоги, яке потерпіла особа на підставі ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, мав би до відповідача. Відповідно до статті 41 Закону України від 01.07.2004 №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-ІV) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Судом встановлено, що на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і його вина встановлена постановою Приморського районного суду м. Маріуполя. Викладене свідчить про обґрунтованість звернення другого учасника пригоди до позивача і одержання ним відповідного страхового відшкодування. Таким чином, оскільки позивач виконав свої зобов`язання страховика у повному обсязі, до нього, у розумінні статті 1191 ЦК, перейшло право вимоги відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.2 ст. 140 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 2500 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №326595 від 14.01.2021 року. Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 10540,94 грн. відповідно до платіжного доручення № 326595 від 14.01.2021 року саме ця сума була сплачена потерпілому. Відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями позовна давність для звернення до суду встановлюється тривалістю в три роки та починається від дня виконання основного зобов`язання (в даному випадку з моменту виплати суми страхового відшкодування). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто за таких обставин, строк позовної давності по даній справі не можна вважати пропущеним. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу Україниз відповідача на користь позивача також підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved