Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

31.05.2024 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про поділ спільного сумісного майна подружжя, у якому просить в порядку поділу спільного майна подружжя залишити у власності відповідача автомобіль CHERY TIGGO 2, 2018 року випуску, коричневого кольору, д.н.з. [NUMBER] , та стягнути з відповідача на користь позивачки частину вартості зазначеного автомобіля в сумі 157837,00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 21.06.2008 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб. 06.05.2024 року шлюб між подружжям розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва. Під час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі на ім`я відповідача був придбаний автомобіль CHERY TIGGO 2, 2018 року випуску, коричневого кольору, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 315675,00 грн. Сторони не дійшли згоди про поділ автомобіля у добровільному позасудовому порядку, а тому позивачка вимушена звернутись до суду. Спірний автомобіль був придбаний 28.09.2018 року під час шлюбу сторін та оформлений на ім`я відповідача. Під купівлю автомобіля був оформлений кредит та укладений договір застави цього автомобіля. Також позивачка виступила поручителем і надала нотаріальну згоду на передачу ТЗ у заставу в якості забезпечення виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Автомобіль був оформлений на ім`я відповідача і знаходиться у його користуванні. Під час проживання в зареєстрованому шлюбі кредитні кошти були виплачені в повному обсязі, тому авто є спільним майном подружжя і може виступати предметом поділу. Позивачка має бажання поділити автомобіль шляхом залишення його у власності відповідача та стягнення з відповідача частини вартості ТЗ в сумі 157837,00 грн. Ухвалою суду від 04.06.2024 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою суду від 04.06.2024 року заяву представника позивача про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою суду від 15.07.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.07.2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про виклик та допит свідків. 21.06.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача зазначає, що під час шлюбу дійсно був придбаний спірний автомобіль, а також автомобільний причіп ПГМФ8302, холодильник, телевізор, пилосос, ноутбук, утюг, постільна білизна, посуд, електроінструменти (бензопила, болгарки велика та маленька, перфоратор, дриль, шліфувальна машина, електролобзик, ручний інструмент). Після розірвання шлюбу позивачка вивезла все зазначене рухоме майно та документи на нього з квартири відповідача, поки останнього не було дома, залишивши лише два ліжка. Автомобільний причіп та електроінструменти знаходяться у матері позивачки та перебувають у її володінні. У володінні відповідача залишився лише спірний автомобіль. Привласнивши інше майно, позивачка намагається поділити ще й автомобіль. Представник вказує, що позов не містить жодного обґрунтування суми вартості частини авто в розмірі 157837,00 грн. Привласнивши частину спільного майна подружжя та подавши після цього позов про поділ автомобіля, який залишився у відповідача, позивачка діє явно недобросовісно. У володінні позивачки залишаються автомобільний причіп ПГМФ8302, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 30000,00 грн., побутова техніка: холодильник Індесіт вартістю 15000,00 грн., телевізор Самсунг вартістю 12000,00 грн., ноутбук Леново вартістю 12000,00 грн., пилосос миючий вартістю 13000,00 грн., праска вартістю 2500,00 грн., подушки, ковдри, постільна білизна вартістю 8000,00 грн., посуд вартістю 7000,00 грн., годинники, штори та тюль вартістю 5000,00 грн., інші домашні речі, а всього майна на загальну вартість 104500,00 грн. Дійсна вартість спільного автомобіля складає 261000,00 грн., що підтверджується звітом про оцінку КТЗ, тому позивачка може претендувати на 130500,00 грн. компенсації половини вартості авто, якщо не враховувати інше привласнене нею майно. Привласнене позивачкою майно вартує 104500,00 грн., тому позов в частині стягнення компенсації підлягає задоволенню лише в сумі 26000,00 грн. У відзиві представник відповідача просить позов задовольнити частково, поділивши майно подружжя наступним чином: виділити відповідачу автомобіль CHERY TIGGO 2, д.н.з. [NUMBER] ; виділити позивачці автомобільний причіп ПГМФ8302, д.н.з. [NUMBER] , та побутову техніку (холодильник Індесіт, телевізор Самсунг, ноутбук Леново, пилосос миючий, праска, подушки, ковдри, постільна білизна, посуд, годинники, штори та тюль; стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію за її частку майна в розмірі 26000,00 грн. Відповідно до положень ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. За змістом п. 8 ч. 2 ст. 187 ЦПК України, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається строк для подання відповідачем відзиву на позов. Згідно ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. В ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 04.06.2024 року відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву не пізніше 15 днів від дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами. Разом з цим, сторона відповідача подавши суду відзив на позовну заяву не зверталась до суду із зустрічним позовом щодо поділу майна подружжя і на теперішній час процесуальний строк для подання зустрічного позову сплив. Частина 1 ст. 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На час вирішення спору, ураховуючи відсутність зустрічного позову, єдиною позовною вимогою є вимога [PERSON] про поділ автомобіля CHERY TIGGO 2, 2018 року випуску, коричневого кольору, д.н.з. [NUMBER] . Поскільки зустрічного позову подано не було, суд не приймає до уваги викладені у відзиві на позовну заяву посилання про привласнення позивачкою частини спільного сумісного майна подружжя та його вартості і вирішує спір в межах заявлених позовних вимог щодо поділу зазначеного вище автомобіля. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка отримала відзив на позовну заяву 21.06.2024 року і в установлений судом 5 денний строк не подана до суду відповіді на відзив, відтак поскільки наступної заяви по суті справи стороною позивача не подано, що виключає подання стороною відповідача своїх заперечень на відповідь, суд вважає за можливе розглянути справу та вирішити спір по суті. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2008 року сторони у справі зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу (а.с. 12). Шлюб між позивачкою та відповідачем розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.05.2024 року у справі №755/6236/24 (а.с. 56-59). 27.09.2018 року за відповідачем у справі зареєстрований автомобіль CHERY TIGGO 2, 2018 року випуску, коричневого кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 37). За змістом договору застави від 28.09.2018 року вказаний автомобіль був переданий в заставу ПАТ АБ «Укргазбанк» у забезпечення виконання умов кредитного договору №0391/09/2018/0056 від 28.09.2018 року згідно якого заставодавець зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше 26.09.2025 року повернути кредит в розмірі 315675,00 грн. Предмет застави знаходиться у спільній сумісній власності з [PERSON] . Для вчинення правочину надано нотаріально засвідчену заяву [PERSON] про згоду на передачу предмета застави в забезпечення виконання зобов`язань заставодавця за кредитним договором №0391/09/2018/0056 від 28.09.2018 року, справжність підпису на якій засвідчена 28.09.2018 року ПН КМНО [PERSON] за реєстровим №1603 (а.с. 13-15). Також вбачається, що 28.09.2018 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» (кредитор) та [PERSON] (поручитель), [PERSON] (позичальник) був укладений договір поруки за яким поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань позичальника по кредитному договору №0391/09/2018/0056 від 28.09.2018 року, укладеному між кредитором та позичальником, за умовами якого позичальник зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше 26.09.2025 року повернути кредит у розмірі 315675,00 грн. (а.с. 16-17). Відповідно до звіту про оцінку КТЗ, ринкова вартість спірного автомобіля станом на дату оцінки (18.06.2024 року) становить (без ПДВ) - 261000,00 грн. (а.с. 38-49). Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України). Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Стаття 71 СК України передбачає, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-71 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Презумпція спільності спірного автомобіля, який набутий під час шлюбу та зареєстрований на ім`я відповідача не спростована, та й загалом сторона відповідача не посилалась на обставини належності автомобіля відповідачу на праві особистої приватної власності. Ураховуючи наведені вище норми чинного законодавства та встановлені судом обставини справи, спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між ним на принципах рівності часток сторін у спільному майні. У разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю (див. пункт 66.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21). Суд враховує, що позивачка просить залишити автомобіль відповідачу та стягнути з останнього компенсацію вартості частини ТЗ. При цьому, сторона відповідача у своєму відзиві також прохає суд залишити автомобіль відповідачу та зазначає, що КТЗ дійсно перебуває у володінні відповідача. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки (Постанова Верховного Суду від 03.02.2020 року у справі №235/5146/16-ц). Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України) (Постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №127/7029/15-ц). Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Здійснюючи поділ між колишнім подружжям спірного автомобіля, суд приймає до уваги поданий стороною відповідача звіт про оцінку КТЗ, за яким ринкова вартість спірного автомобіля станом на дату оцінки (18.06.2024 року) становить - 261000,00 грн. Посилання сторони позивача на те, що вартість автомобіля становить 315675,00 грн. суд до уваги не приймає, оскільки зазначаючи таку вартість позивач оперує даними розміру отриманого кредиту, натомість звіт про оцінку визначає вартість авто на дату його поділу. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення і суд присуджує на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору пропорційно до частини задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial