Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся\~до Фрунзенського\~районного суду\~м.\~Харкова з\~позовом до\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ДНІПРОФІНАНСГРУП»,\~треті особи:\~Державний реєстратор\~Мереф`янської\~міської ради\~Харківського району,\~Харківської області\~Микитенко Людмила\~Іванівна,\~ [PERSON] про\~визнання протиправним\~та скасувати\~рішення про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень\~індексний номер:\~58001346\~від 06.05.2021,\~прийняте державним\~реєстратором Мереф`янської\~міської ради\~Харківського району\~Харківської області Микитенко Людмилою Іванівною; витребувати квартиру [ADDRESS] (сто сімдесят сім Б) з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на користь [PERSON] та стягнути на його користь судові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 22.10.2007 між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] і [PERSON] укладено Договір іпотеки № 6/5/1/2007/980-З/477 від 22.10.2007. Згідно з умовами укладеного договору [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку Відкритому акціонерному товариству комерційний банк «Надра» чотирьох кімнатну квартиру [ADDRESS] . Договір іпотеки укладено з метою забезпечення виконання договору кредитної лінії № 6/5/1/2007/840-КЛ/476 від 22.10.2007 та додаткові угоди до нього, що укладені між Заставодержателем та [PERSON] . Відповідно до визначення термінів Договору іпотеки «Зобов`язання» зобов`язання Іпотекодавця по Кредитному договору складали наступне: повернути до 21.10.2014 кредит у сумі 80 000,00 (Вісімдесят тисяч доларів США 00 центів) та сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,5% річних (із розрахунку 360 днів в році). 05.06.2015 розпочато ліквідацію Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра». 01.10.2021 до квартири [PERSON] , що розташована за адресою: [ADDRESS] увірвалися невідомі особи, які представилися представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та повідомили про те, що квартира тепер належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» і вимагали від [PERSON] покинути її місце проживання. 20.10.2021 [PERSON] звернувся з заявою про вчинення кримінального правопорушення до правоохоронних органів, оскільки впевнений, що саме він є законним власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та його родина законно в ній проживала, натомість відповідно до Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та їх обтяжень новим власником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на підставі державної реєстрації: договір іпотеки, серія та номер: 3033, виданий 22.10.2007, видавник: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Ю.В.; вимога, серія та номер: В166, виданий 10.12.2020, видавник: ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДНІПРОФІНАНСГРУП"; вимога, серія та номер: В165, виданий 10.12.2020, видавник: ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДНІПРОФІНАНСГРУП"; вимога, серія та номер: В121, виданий 13.10.2020, видавник: ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДНІПРОФІНАНСГРУП"; вимога, серія та номер: В144, виданий 13.10.2020, видавник: ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДНІПРОФІНАНСГРУП"; договір про відступлення прав вимоги, серія та номер: 137, виданий 23.07.2020, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвинова Н.М.. [PERSON] вважає, що при прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності за банком на квартиру були порушені вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03 червня 2014 року, Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень» та Закону України «Про іпотеку», а також вимоги Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Вважає, що у зв`язку із тим, що звернення стягнення на предмет іпотеки і внесення 06.05.2021 запису про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за банком є незаконними та здійсненими поза волею власника, то в подальшому відчужене майно підлягає витребуванню з незаконного володіння останнього набувача. Такі обставини, на думку [PERSON] , є порушенням його прав та є підставою для їх захисту у вказаний в позові спосіб. 30.11.2021 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», зокрема, зазначив, що жодних правових підстав для пред`явлення своїх вимог про витребування на його користь всієї квартири [ADDRESS] з незаконного володіння ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» позивач [PERSON] взагалі не має, так як вона йому в цілому ніколи не належала. Крім того, відповідач зазначив, що 23.07.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» і ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» був укладений Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_I_5, відповідно до якого вказана банківська установа відступила шляхом продажу ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» права вимоги, що належали ПАТ «КБ «Надра» за відповідними договорами, до яких, зокрема, входять права вимоги до [PERSON] за вказаним Кредитним договором №6/5/1/2007/840-КЛ/476 від 22.10.2007 року та Договором Іпотеки №6/5/12007/980-3/477 від 22.10.2007 року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] і [PERSON] , який забезпечував його виконання. Відповідач наголосив, що саме Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі ФГВФО) є організатором електронного аукціону із продажу прав вимоги за Договором про відступлення прав вимоги № GL48N718070_І_5 від 23.07.2020 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» і ТОВ "ФК «ДНШРОФІНАНСГРУП», зокрема і за вказаним Кредитним договором та Договором Іпотеки, який забезпечував його виконання. Так вказаний аукціон було проведено 22.05.2020 року на підставі Рішення ФГВФО і за результатами аукціону складено протокол електронних торгів UA-EA-2020-05-12-000017-b, на підставі якого і було 23.07.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ "ФК «ДНШРОФІНАНСГРУП» укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_І_5. Станом на дату укладання 23.07.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» і ТОВ "ФК «ДНШРОФІНАНСГРУП» Договору про відступлення прав вимоги, відповідно до якого Банк відступив відповідачу, зокрема, і права вимоги до [PERSON] за вказаним Кредитним договором та до [PERSON] і [PERSON] за Договором Іпотеки №6/5/12007/980-3/477 від 22.10.2007 року, заборгованість за Кредитом становила: 69 731,87 доларів США - основної забоговності по тілу кредиту і 55 613,14 доларів США - заборговності за відсотками, що всього за курсом НБУ на день відступленя становила 3 482 059,31 грн.. Вказану заборгованість [PERSON] було визначено ПАТ «КБ «Надра» в п. 2800 Додатку №2 до Договору про відступлення прав вимоги від 23.07.2020 року, згідно із даними, що обліковувались в його балансі, саме станом на вказану дату. Як наслідок, заборгованість [PERSON] за Кредитним договором, ґрунтуються на підтвердженої банком вищезазначеної заборгованості, що облікована в його балансі, що виникла в період з моменту видачі кредитних коштів цьому позичальнику і на станом дату укладання 23.07.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» і ТОВ «ФК «ДНШРОФІНАНСГРУП» Договору про відступлення прав вимоги. Тому за результатами укладання вказаного Договору про відступлення прав вимоги №GL48N718070_І_5 від 23.07.2020 року, ТОВ "ФК «ДНШРОФІНАНСГРУП» і набув від ПАТ «КБ «Надра» чинних прав Іпотекодержателя та обтяжувача Іпотекою за Договором Іпотеки №6/5/12007/980-3/477 від 22.10.2007 року. Також відповідач, стосовно посилання позивача про розповсюдження на спірні відносини дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», вказав, що цим законом заборонено саме «примусове стягнення», «без згоди власника» відчуження нерухомого майна та наголосив, що позивач надав згоду на це, про що зазначено у вищезазначених п.п.3.3.2 та 3.3.6 Договору іпотеки. Крім того відповідач зазначив, що на момент укладання із Банком Договору Іпотеки №6/5/12007/980-3/477 від 22.10.2007 року, іпотекодавець [PERSON] , у якості місця свого мешкання, у вказаному договорі зазначив іншу адресу: [ADDRESS] . Тобто позивач у вказаному договорі прямо зазначив про те, що ним використовується як місце постійного проживання інша нерухомість. Тому відповідач вважає, що вказані норми Закону на позивача не розповсюджуються. Щодо посилання позивача на неотримання ним та [PERSON] письмових повідомлень від Іпотекодержателя, відповідач стверджував, що саме недобросовісність іпотекодавців [PERSON] та [PERSON] щодо неотримання ними письмових повідомлень від іпотекодержателя за реквізитами, що були ними самими зазначені у договорі Іпотеки, не є підставою для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 58001346 від 06.05.2021 року, прийняте державним реєстратором Микитенко Л.І.. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] 18.02.2022 року звернулася до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 58001346 від 06.05.2021, прийняте державним реєстратором Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмилою Іванівною; витребування 1/2 квартири [ADDRESS] з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на користь [PERSON] . В обґрунтування пред`явлених позовних вимог [PERSON] зазначено, що 22.10.2007 між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії №6/5/1/2007/840-КЛ/476 від 22.10.2007. Відповідно до умов Договору Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) у сумі 80 000 доларів США в порядку і на умовах визначених цим Договором. 22.10.2007 між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] і [PERSON] укладено Договір іпотеки № 6/5/1/2007/980-З/477 від 22.10.2007 року. Відповідно до вказаного Договору іпотеки предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності у рівних долях по 1/2 частці на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А. та зареєстрованого в реєстрі за №9749 від 29.12.2002. Відповідно до умов укладеного Договору іпотеки [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку банку квартиру [ADDRESS] . Договір іпотеки №6/5/1/2007/980-З/477 укладено з метою забезпечення виконання кредитного договору №6/5/1/2007/840-КЛ/476 від 22.10.2007 та додаткової угоди до кредитного договору, укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] . Відповідно до визначення термінів Договору іпотеки зобов`язання Іпотекодавця по Кредитному договору складали наступне: повернути до 21.10.2014 кредит у сумі 80 000,00 (Вісімдесят тисяч доларів США 00 центів) та Сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,5% річних (із розрахунку 360 днів в році). 05.06.2015 розпочато ліквідацію Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра». 29.07.2016 рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова у справі № 645/2614/16-ц було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 22.05.2020 відбувся аукціон за системою «Прозоро» №GL48N718070 з реалізації кредитного портфелю, що складається з права вимоги за кредитними договорами, що перебувають у іпотеці/заставі відповідно до результатів якого, право вимоги за Кредитним Договором 6/5/1/2007/840-КЛ/476 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» (код ЄДРПОУ 40696815). 23.07.2020 Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги №GL48N718070_І_5. Відповідно до вказаного Договору право вимоги за Кредитним Договором 6/5/1/2007/840-КЛ/476 перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». 01.10.2021 до квартири [PERSON] , що розташована за адресою: [ADDRESS] увірвалися невідомі особи, які представилися представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та повідомили про те, що квартира тепер належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» і вимагали від [PERSON] покинути її місце проживання на підставі державної реєстрації: договір іпотеки, серія та номер: 3033, виданий 22.10.2007, видавник: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Ю.В.; вимога, серія та номер: В166, виданий 10.12.2020, видавник: ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДНІПРОФІНАНСГРУП"; вимога, серія та номер: В165, виданий 10.12.2020, видавник: ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДНІПРОФІНАНСГРУП"; вимога, серія та номер: В121, виданий 13.10.2020, видавник: ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДНІПРОФІНАНСГРУП"; вимога, серія та номер: В144, виданий 13.10.2020, видавник: ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДНІПРОФІНАНСГРУП"; договір про відступлення прав вимоги, серія та номер: 137, виданий 23.07.2020, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвинова Н.М. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 58001346 від 06.05.2021 11:49:28, [PERSON] , Мереф`янська міська рада Харківського району, Харківська області. [PERSON] викликала поліцію, проте наряд поліції, що прибув за викликом, жодної допомоги не надав та покинув місце вчинення злочину. Із застосуванням фізичного насильства біля десяти чоловіків винесли всі речи сім`ї на подвір`я, замінили вхідні замки у вхідних дверях та встановили сигналізацію. Однак, в порушення вимог закону, [PERSON] не отримувала будь-яких повідомлень про невиконання основного зобов`язання, інших листів ані від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ані від Державного реєстратора Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмили Іванівни. Про зміни в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень [PERSON] було не відомо. Також на думку [PERSON] . Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» незаконно, без будь-якого повідомлення зняв її з реєстрації місця проживання у спірній квартирі, що підтверджується інформацією з Реєстру територіальної громади міста Харкова. Такі обставини, на думку [PERSON] , є порушенням її прав, та є підставою для їх захисту у вказаний в позові спосіб. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Фрунзенського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави. 21.03.2022 року матеріали вищевказаної цивільної справи направлено до Октябрського районного суду м. Полтави. Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 17.11.2022 року № 65 відновлено територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м. Харкова з 23.11.2022 року. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.04.2023 рок цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ДНІПРОФІНАНСГРУП", треті особи: державний реєстратор Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмила Іванівна, [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень передано на розгляд до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Відповідно до автоматичного розподілу вищезазначена цивільна справа 16.05.2023 року передана в провадження судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Федорової О.В. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 травня 2023 року справу прийнято до розгляду та призначено її в підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~23\~листопада 2023\~року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ДНІПРОФІНАНСГРУП" про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб залишено без розгляду. Прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] до до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ДНІПРОФІНАНСГРУП", третя особа: державний реєстратор Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмила Іванівна про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію та витребування майна з чужого незаконного володіння, до спільного розгляду з позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ДНІПРОФІНАНСГРУП", треті особи: державний реєстратор Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмила Іванівна, [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Крім того, вказаною ухвалою за клопотанням представника позивача адвоката Керімова А.З. витребувано у Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області належним чином засвідчені матеріали реєстраційної справи на підставі яких прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 580001346 від 06.05.2021, прийняте реєстратором Микитенко Людмилою Іванівною. 05.03.2024 Фрунзенським районним судом м. Харкова повторно направлено ухвалу про витребування у Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області належним чином засвідчені матеріали реєстраційної справи на підставі яких прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 580001346 від 06.05.2021, прийняте реєстратором Микитенко Людмилою Іванівною. 04.06.2024 через систему «Електронний суд» представником позивача адвокатом Керімовим А.З. подані додаткові письмові пояснення в порядку ст. 43 ЦПК України в обґрунтування, яких зазначив наступне. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 58001346 від 06.05.2021 11:49:28, [PERSON] , Мереф`янська міська рада Харківського району, Харківська області ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» направлено повідомлення з вимогою сплати дострокового погашення заборгованості та/або невиконання боргових зобов`язань направлене поштовою кореспонденцією Укрпошти, «інші причини що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», яке в подальшому повернулося відправнику (ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП») причина повернення «Закінчення терміну зберігання». Про дані обставини, на думку представника адвоктака Керімова А.З., достеменно було відомо державному реєстратору [PERSON] , Мереф`янської міської ради Харківського району Харківська області, додатково зазначаючи, що будь-яких листів з повідомленням ані від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП», ані від Державного реєстратора Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмили Іванівни щодо виконання вимог іпотечного зобов`язання не отримували. Також на думку представника не відомо яким чином Державний реєстратор Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмила Іванівна перевірила відповідність повноважень особи, яка подала документи для державної реєстрації прав, оскільки Заява про державну реєстрацію прав їх обтяжень не містить підпису керівника ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП». Відповідно до ч. 5, ч. 6 Вимог оформлення заяв у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 21.11.2016 № 3276/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 21 листопада 2016 року за № 1504/29634: Заява в паперовій формі оформлюється шляхом її друку за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на аркушах паперу форматом А4. На заяві в паперовій формі проставляється підпис заявника (заявників). На заяву в електронній формі накладається кваліфікований електронний підпис заявника (заявників) з використанням засобів електронної ідентифікації з високим рівнем довіри. З витребуваних матеріалів справи вбачається порушення правил оформлення заяв у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки в заяві про державну реєстрацію прав їх обтяжень поданою ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» немає жодного підпису, ані особистого підпису директора, ані електронного підпису з накладенням ЕЦП. Оскільки кредит надавався в іноземній валюті, площа квартири не перевищує по площі вказані параметри, то на позивача розповсюджується дія ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому звернення стягнення на майно боржника можлива лише після припинення дії мораторію. Крім того, 17.03.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-ІХ, відповідно до абз. 5 п. З ч. 5 прикінцевих положень якого встановлено, що не допускається звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії карантину. постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та закінчився 30 червня 2023 року. Представник позивача також зазначив, що витребувані матеріали справи не містять доказів сплати адміністративного збору для реалізації приписів пунктів 6-7 Постанови КМ від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Рух справи висвітлений у відповідних ухвалах суду. В судове засідання 23.07.2024 року позивач та третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет позову та їх представник не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява адвоката Керімова А. про розгляд справи за їхньої відсутності, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ДНІПРОФІНАНСГРУП" правом на участь свого представника в судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. Третя особа Державний реєстратор Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмила Іванівна в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. Згідно зі статями 4, 5\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень статті 11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 22.10.2007\~між Відкритим\~акціонерним товариством\~комерційним банком\~«Надра» (далі\~-\~Банк)\~та [PERSON] \~і [PERSON] \~укладено Договір\~іпотеки №\~6/5/1/2007/980-З/477\~від 22.10.2007,\~у відповідності до умов якого [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку Банку чотирьох кімнатну квартиру [ADDRESS] . Зазначений Договір іпотеки було укладено з метою забезпечення виконання договору кредитної лінії No 6/5/1/2007/840-КЛ/476 від 22 жовтня 2007 року та додаткові угоди до нього, укладеного між Заставодержателем та [PERSON] . Відповідно до визначення термінів Договору іпотеки «Зобов`язання» зобов`язання Іпотекодавця по Кредитному договору складали наступне: 1. Повернути до 21 жовтня 2014 року кредит у сумі 80 000,00 (Вісімдесят тисяч доларів США 00 центів); 2. сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,5% річних (із розрахунку 360 днів в році). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3). За приписами частини першої статті 35 Закону № 898-IV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положеннями статті 37 Закону № 898-IV (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі - Закон № 800-VI) норми статті 37 Закону № 898-IV передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Стаття 36 Закону № 898-IV (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. За підпунктом 1 пункту 1 Закону України №1304-УІІ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07 червня 2014 року, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону № 898-IV, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; та загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Пунктом 4 Закону № 1304-VII передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону № 898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону № 898-IV). Отже, Закон № 898-IV прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону № 1304-VII право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Державний реєстратор, реалізуючи свої функції, керується Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Внесення відомостей до Державного реєстру прав, згідно з п. 4 ч. 1 ст. З Закону, здійснюється виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Частиною 3 ст. 10 Закону передбачено, що державний реєстратор, серед іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства.а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність ідстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. За змістом статті 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, зокрема, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. До 2013 року реєстрація права власності на нерухоме майно проводилась в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (далі - Реєстр прав власності) органами бюро технічної інвентаризації, а не в Реєстрі прав на нерухоме майно. Згідно частини 1 статті 13 зазначеного Закону, невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011 із змінами та доповненнями (далі - Порядок). Постановою Кабінету Міністрів України №484 від 06.06.2018 «Про деякі питання функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» до Порядку внесено зміни, які набули чинності 22 червня 2018 року. Починаючи з 01 січня 2013 року по 22 червня 2018 року у разі перенесення власником інформації про зареєстроване за ним до 2013 року право власності на нерухоме майно до Державного реєстру прав або внаслідок вчинення правочину, коли право власності на нерухоме майно переходило до іншого власника, законодавчо взагалі не було передбачено можливості внесення відмітки про погашення відомостей в Реєстрі прав власності, а тому така відмітка не проставлялася. З 22 червня 2018 року Порядком (п.40) встановлено, що відомості невід`ємної архівної складової частини Державного реєстру прав використовуються державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію прав, їх обтяжень, у тому числі з метою їх перенесення до Державного реєстру прав та погашення у випадках, передбачених цим Порядком. Згідно пункту 45 Порядку, у разі державної реєстрації прав, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. в архівній складовій частині Державного реєстру прав, після внесення Державного реєстру прав відомостей, передбачених пунктами 41, 42 та 44 цього Порядку, державний реєстратор проставляє у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек відмітку про погашення такого запису. У разі належності майна на праві спільної власності Реєстрі прав власності на нерухоме майно проставляється відмітка про погашення запису, виключно щодо особи, стосовно якої проводяться реєстраційні дії. Правила цього пункту в частині проставлення відмітки про погашення запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухоме майна та/або Державному реєстрі іпотек застосовуються також у разі, коли така держава реєстрація вже проведена в Державному реєстрі прав без проставлення відповідної відмітки під час проведення наступних реєстраційних дій щодо відповідного об`єкта нерухомого майна за умови належної ідентифікації такого об`єкта у відповідних реєстрах або у ра відсутності необхідності проведення реєстраційних дій - за заявою про внесення змін записів Державного реєстру прав. Таку заяву може подати також особа, записи про яку Реєстрі прав власності на нерухоме майно залишилися без проставлення відмітки про погашення, або її спадкоємці (правонаступники). Відповідно до статті 1 Договору іпотеки №6/5/12007/980-3/477 від 22.10.2007 встановлено наступне: 1.1. За цим договором Іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із Кредитного договору, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає у іпотеку Предмет іпотеки. Заставна вартість Предмету іпотеки складає 435 866 ,00 (Чотириста тридцять п`ять тисяч вісімсот шістдесят шість гривень 00 копійок), що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день прийняття Предмету іпотеки у inoтeку складає 86 310,00 (вісімдесят шість тисяч триста десять доларів США 00 центів). Загальна вартість нерухомого майна згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 16150947 від 03.10.2007 складає 39 571,00 грн. (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят одна гривня, 00 копійок). 1.3. Ризик випадкової загибелі Предмету іпотеки несе Іпотекодавець. Відповідно до визначення термінів у Договорі іпотеки зазначено наступне: «Зобов`язання» - зобов`язання Іпотекодавця по кредитному договору, а саме: повернути до 21 жовтня 2014 року кредит у сумі 80 000,00 (Вісімдесят тисяч доларів США 00 центів); сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,5% (Чотирнадцять цілих п`ять десятих відсотка) річних (із розрахунку 360 днів в році): сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Порядок виконання зобов`язання, що витікає з Кредитного договору визначається Договором кредитної лінії. При цьому Сторони визначають, що під терміном "Зобов`язання" слід розуміти і зобов`язана що витікають цього Договору. Під "Зобов`язанням" слід розуміти як всі вищенаведені зобов`язання Іпотекодавця, так і іх окрему частину. «Строк» будь який строк, визначений у цьому Договорі чи Кредитному договорі. «Іпoтeкa» - inoтeкa нерухомого майна, при якій майно, що становить предмет іпотеки, залишаються у володіння та користування Іпотекодавця. «Предмет іпотеки» - Чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS] (сто сімдесят сім Б). «Право Іпотеки» - безумовне та безспірне право Ігротекодержателя у випадку невиконання забезпеченого іпотекою зобов`язання або його частини, одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця. Відповідно до ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: -таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; -таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; -загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, за недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не має права відступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 цього пункту. Таким чином, на дані правовідносини розповсюджується дія мораторію мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції, вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані. Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права не можуть бути обмежені. Правова позиція щодо застосування положень Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VII міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 по справі №644/3116/18 та від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а. Суд наголошує на тому, що мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, запроваджений законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у разі невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє у примусовому порядку стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави). Дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» виключно обмежує в часі примусове стягнення майна до моменту втрати ним чинності. Після втрати чинності цим Законом право іпотекодержателя примусово звернути стягнення на предмет іпотеки відновлюється та іпотекодержатель вправі скористуватися ним у разі існування на те підстав, зокрема факту невиконання боржником умов кредитного договору. Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося усупереч дії мораторію, запровадженого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та без згоди позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, тому у державного реєстратора були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП». Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просив витребувати квартиру [ADDRESS] з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на користь [PERSON] . Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] у своєму позові просила витребувати 1/2 квартири [ADDRESS] з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на користь [PERSON] . За змістом ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено ст.16 ЦК України. Здійснення власником свого права власності передусім полягає у безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном. Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Частиною 1 ст. 388 ЦПК України закріплено, що у випадку якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже, положення ст. 388 ЦК України застосовується, як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Зазначений спосіб захисту права власності застосовується у тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває із його володіння. Згідно з наведеною нормою власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з вимогою про витребування свого майна із чужого незаконного володіння із дотриманням вимог, передбачених ЦК України. Правовий аналіз положень статті 387 цього Кодексу дає підстави для висновку, що у наведеній нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до невласника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.08.2019 по справі № 914/970/18. У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Предмет доказування у справах про витребування майна із чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Беручи до уваги, що за договором купівлі-продажу квартири від 21.12.2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А., зареєстрованим в реєстрі за № 9747, [PERSON] та [PERSON] придбали чотирьох кімнатну квартиру [ADDRESS] в рівних долях, то суд не вбачає правових підстав для задоволення позову [PERSON] в частині витребування на його користь з чужого незаконного володіння всієї вищевказаної квартири. Враховуючи те, що внесення державної реєстрації прав та їх обтяжень індексний номер: 58001346 від 06.05.2021 Державним реєстратором Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмилою Іванівною на квартиру розташовану у [ADDRESS] , загальною площею 85.4 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» прийнято на підставі незаконно прийнятого рішення державного реєстратора та здійснені поза волею [PERSON] та [PERSON] , тому відчужене майно підлягає витребуванню з незаконного володіння у рівних частках по 1/2 частки квартири [ADDRESS] з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на користь [PERSON] - 1/2 частки вказаної квартири та [PERSON] - 1/2 частки вказаної квартири. Також суд критично оцінює посилання сторони відповідача на те, що на позивача не розповсюджуються вимоги норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», оскільки позивач на момент укладання із Банком Договору Іпотеки №6/5/12007/980-3/477 від 22.10.2007 року в якості місця свого мешкання, у вказаному договорі зазначив іншу адресу: [ADDRESS] . Слід зазначити, що в матеріалах справи міститься засвідчена копія паспорта громадянина України [PERSON] , відповідно до якого місцем прописки позивача вказана адреса: [ADDRESS] . Доказів того, що позивачем використовується як місце постійного проживання інша нерухомість матеріали справи не містять. Всі інші заперечення, викладені відповідачем у відзиві на позов, ґрунтуються на довільному та помилковому тлумаченні приписів чинного законодавства, недоведені суду жодним конкретним доказом, та позбавлені правового та фактичного обґрунтування. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч. ч 1, 3 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. У зв`язку з частковим задоволенням позову [PERSON] суд вважає необхідним покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору за звернення до суду в сумі 1362,00 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог. У зв`язку із задоволенням позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, необхідно стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 1816,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial