Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 5327996 в сумі 15 800 грн, за кредитним договором №6466711 в сумі 31 336 грн 50 коп., за кредитним договором № 78491657 в сумі 34 000 грн та понесені судові витрати. Заявлені вимоги мотивовані тим, що 16.03.2023 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено договір позики №5327996. Між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 10.08.2023 укладено договір факторингу №10-08/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] 16.03.2023 укладено кредитний договір №6466711. Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» 24.11.2023 укладено договір факторингу № 24112023, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників. Також 15.03.2023 між ТОВ «ФК «1БАНК» та [PERSON] укладено договір позики №78491657. У свою чергу 14.06.2021 між ТОВ «1БАНК» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1БАНК» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1БАНК» права вимоги до боржників. У порушення взятих на себе зобов`язань [PERSON] умови договорів не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 81 136 грн 50 коп. Від представника відповідача 16.02.2024 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він проти позову заперечує, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження переходу від ТОВ «1БАНК» до позивача прав вимоги за кредитним договором № 78491657 та докази повідомлення [PERSON] про відступлення прав вимоги за ним, який укладений раніше ніж сам кредитний договір. Зазначає, що позивачем не надано жодного доказу отримання кредитних коштів та зарахування саме на рахунок [PERSON] за всіма договорами. Крім того вказано, що позивачем не доведено, що відповідач підписав договори позики електронним цифровим підписом. Розрахунок заборгованості складений позивачем, а не первісним кредитором. В матеріалах справи містяться витяги з реєстру боржників, які не містять обов`язкових реквізитів, а саме підписів сторін. Тому просить у позові відмовити, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість (а.с.73-90). Від представника позивача 04.03.2024 надійшла відповідь на відзив, в якій він просить відзив на позовну заяву залишити без розгляду, наголошує, що саме відповідач ініціював укладення кредитних договорів, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши договори з використанням одноразового ідентифікатора. Сторони узгодили розмір кредиту, суму, строк та умови користування коштами. Нарахування процентів за договорами позики здійснювалось на умовах договору, з якими відповідач був ознайомлений. На підтвердження права вимоги просить долучити платіжні інструкції про оплату за відступлення права вимоги за трьома кредитними договорами (а.с.100-184). Одночасно з відповіддю на відзив представником позивача надано клопотання про витребування доказів. Від представника відповідача 15.03.2024 надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів, в яких він посилається на ст.83 ЦПК України та просить відмовити у задоволенні клопотання (а.с.193-198). Ухвалою суду від 20.03.2024 відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.\~ Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач, будучи повідомленим у встановленому законом порядку, до суду не з`явився. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність відповідача. Статтями 43, 211\~Цивільного\~процесуального\~кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. Так, 16.03.2023 між ТОВ\~«МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики\~№ 5327996 у сумі 5 000 грн на строк до 04.06.2023. Кредитний договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором та був надісланий на номер телефона відповідача згідно п.9 договору позики. Підписанням цього договору [PERSON] підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ», котрі є невід`ємною частиною договору. Сума надання кредиту: 5 000 грн., строк дії кредиту становить 80 днів, основна процентна ставка фіксована 3,00000 % в день (а.с.7-11). Далі, 10.08.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №10-08/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників. Відповідно до реєстру боржників від 10.08.20223 до договору факторингу №10-08/2023 від 10.08.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до боржників згідно відповідного реєстру (а.с.21). Між ТОВ\~«Авентус Україна» та [PERSON] 16.03.20232 було укладено кредитний договір\~№6466711 у сумі 11 500 грн на строк 360 днів. Кредитний договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором та був надісланий на номер телефона відповідача згідно умов кредитного договору. Підписанням цього договору [PERSON] підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус України», котрі є невід`ємною частиною договору. Сума надання кредиту: 11 500 грн., строк дії кредиту становить 360 днів, знижена процентна ставка 1,194 % на добу, стандартна процентна ставка 1,99 %; (29653,85 % річних) (а.с.27-31). У свою чергу, 24.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24112023, згідно умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] (а.с.33-35). Відповідно до реєстру боржників від 24.11.2023 до договору факторингу №24112023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до боржників відповідно до реєстру (а.с.37). 15.03.2023 між ТОВ\~«1БАНК» та [PERSON] було укладено договір\~позики № 78491657 у сумі 8 500 грн строком на 30 днів. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, ознайомився на сайті з офіційними правилами, позичальник підтвердив свою згоду, що основним засобом комунікації буде особистий кабінет. Сума надання кредиту: 8 500 грн., строк дії кредиту 30, знижена процентна ставка 1 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70 %; (2333,95 % річних) (а.с.44-45). 14.06.2021 між ТОВ «1БАНК»\~та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1БАНК» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.47-49). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до боржників згідно цього реєстру (а.с.52). З матеріалів справи вбачається, що договори укладені в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Верховний Суд неодноразово наголошував, що за наявності заперечень сторони з приводу укладання договору в електронній формі або наявності сумнівів із зазначеного питання у суду, позивач має надати оригінал електронного доказу. Позивач не скористався своїм правом та не надав належні та допустимі докази на підтвердження укладення кредитних договорів в електронній формі. Отже, суд погоджується з твердженням представника відповідача щодо не доведеності позивачем підписання договорів шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був створений позивачем та надісланий на номер мобільного телефону [PERSON] . Крім того, розрахунками заборгованості відповідно до кредитних договорів №5327996 від 16.03.2023, №6466711 від 16.03.2023, №78491657 від 15.03.2023 не підтверджується, що відповідачу були перераховані грошові кошти на його банківський рахунок або позивачем виконано обов`язок з надання кредиту в інший спосіб. До договору позики №5327996 від 16.03.2023 надано довідку про зарахування 5000 грн, але не додано підтвердження, що це саме картка відповідача (а.с.124). На підтвердження суми заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №5327996 від 16.03.2023 позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 10.08.2023 по 31.12.2023 (а.с.22), з якого вбачається, що станом на 31.12.2023 заборгованість відповідача становить 15 800 грн, з яких: 5 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 800 грн сума заборгованості за процентами за користування позикою. За кредитним договором №6466711 від 16.03.2023 позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 31.12.2023 (а.с.38), з якого вбачається, що заборгованість відповідача становить 31 336 грн 50 коп., з яких: 11 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 19 836 грн 50 коп. заборгованості за відсотками. За кредитним договором №78491657 від 15.03.2023 позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 21.09.2021 по 31.12.2023 (а.с.53), з якого вбачається, що станом на 31.12.2023 заборгованість відповідача становить 34 000 грн, з яких: 8 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 25 500 грн сума заборгованості за відсотками. Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 278/2177/15-ц, провадження № 61-22158св19 підтвердив раніше висловлену правову позицію стосовно належних доказів, які підтверджують факт видачі кредитних коштів. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі№161/16891/15-ц). Суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів фінансової установи відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р.№ 6-16цс15. Пункт 50 Розділу 3 Положення про організацію бухгалтерського обліку бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року встановлює, що первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банком самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі (п. 51 Розділу 3 Положення). Також пункт 52 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а унесення виправлень до первинних документів не допускається (п. 53). Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ, заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення договорів позики №5327996 від 16.03.2023, №78491657 від15.03.2023, кредитного договору №6466711 від16.03.2023 було видано кредит саме в сумах, заявлених у позові. Визначення даних сум в кредитних договорах не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцями своїх зобов`язань по договору. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованих розрахунків заборгованості за договорами №5327996 від 16.03.2023, №78491657 від15.03.2023, кредитного договору №6466711 від16.03.2023 не є достатнім для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірних договорів порушені відповідачем. Крім того, на підтвердження переходу права грошової вимоги\~ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надало акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №10-08/2023 від 10.08.2023, який належним чином підтверджений сторонами договору\~№5327996 від 16.03.2023 та\~ТОВ «МАНІФОЮ». Натомість суду наданий витяг з реєстру боржників до договору факторингу №10-08/2023 від 10.08.2023, який не містить підпису посадової особи і відтиску печатки\~ТОВ "МАНІФОЮ", що суперечить умовам договору факторингу та є недопустимим доказом, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами перехід права вимоги. На підтвердження переходу права грошової вимоги\~ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надало акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 24112023 від 24.11.2023, який належним чином підтверджений сторонами договору\~№6466711 від 16.03.2023 та\~ТОВ «Авентус Україна». Однак, суду наданий витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 24112023 від 24.11.2023, який не містить підпису посадової особи і відтиску печатки\~ТОВ "Авентус Україна", що суперечить умовам договору факторингу та є недопустимим доказом, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами перехід права вимоги за цим договором. Також на підтвердження переходу права грошової вимоги\~ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надало акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, який належним чином підтверджений сторонами договору\~№78491657 від 14.06.2021 та\~ТОВ «1БАНК». Натомість суду наданий витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, який не містить підпису посадової особи і відтиску печатки\~ТОВ "1БАНК", що суперечить умовам договору факторингу та є недопустимим доказом, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу. Одночасно, суд зазначає, що на момент укладення договору факторингу між ТОВ «1БАНК» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» № 14/06/21 тобто 14.06.2021 у первісного кредитора не існувало відносин зобов`язального характеру з [PERSON] , оскільки кредитний договір згідно наданої позивачм копії укладено майже два роки поспіль, а сме 15.03.2023. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами перехід права вимоги у тому числі і за останнім договором. За загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Такий подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2ст. 78 ЦПК України). Відтак, з огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у нього заборгованості, яка виникла внаслідок порушення ним умов кредитних договорів № 5327996, №6466711 та № 78491657, а також правильність розрахунку її розміру, та право вимоги до відповідача отже вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Outcome: dismissed