Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

15 квітня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] померла рідна тітка (по матері) позивача [PERSON] . Після смерті спадкодавця протягом шестимісячного строку [PERSON] подав до Новосанжарської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці заяв про прийняття спадщини та/або заяв про відмову від спадщини не подавали. Спадкодавець [PERSON] не залишила заповіту. Вона ніколи не перебувала в шлюбі та не мала дітей. [PERSON] як рідний племінник доводився їй найближчим родичем, доглядав її до смерті, а після смерті здійснив її поховання. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом п`ятої черги. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, зокрема, земельна частка (пай) площею 4,42 ум.кад.га (5,30 фіз.га) на землях колишнього КСП «Україна» Дрижиногреблянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. В квітні 2024 року [PERSON] звернувся до Новосанжарської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця. Однак [PERSON] не надав державному нотаріусу правовстановлюючі документи на спадкову земельну частку (пай), оскільки спадкодавець за життя з невідомих причин не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) та/або державний акт на право власності на землю. В зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно державний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Також у квітні 2024 року [PERSON] звертався в Полтавську районну державну адміністрацію Полтавської області щодо можливості видачі сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця. Однак позивачу було роз`яснено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) не видається на ім`я померлої особи та це питання необхідно вирішувати в судовому порядку.\~\~\~\~ Таким чином, позивач [PERSON] прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті рідної тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 4,42 ум.кад.га (5,30 фіз.га) на землях колишнього КСП «Україна» Дрижиногреблянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2024 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.33-35). Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача адвокат Галушко С.С. подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити. Представник Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області подав заяву про розгляд справи без участі представника. Не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що в книзі реєстрації актових записів громадянського стану про народження жителів Дрижино-Греблянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за 1938 рік є актовий запис № 28 від 25 травня 1938 року (а.с.14). [INFO] народилася [PERSON] (а.с.13). Їхніми батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13-14). 27 жовтня 1956 року Дрижиногреблянською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 16. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.15). [INFO] народився [PERSON] . Його батьками записані: батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.12). [PERSON] є рідним племінником [PERSON] по матері.\~ Відповідно до рішення Дрижиногреблянської сільської Ради народних депутатів від 26.12.1995 року, КСП «Україна» видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00026, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 20 від 08.05.1996 року, згідно якого в колективну власність передано 2867,4 га землі для виробництва сільськогосподарської продукції (а.с.21-22). [PERSON] значиться в списках громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Кобеляцького району під № 302 (а.с.23-28). Відповідно\~ до\~ Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадян-членів КСП «Україна» на території Дрижиногреблянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, відсутній запис щодо отримання [PERSON] сертифікату на земельну частку (пай) (а.с.17). Згідно розпорядження Кобеляцької районної державної адміністрації № 157 від 31.03.2005 року, розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП «Україна» Дрижиногреблянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області становить 4,42 умовних кадастрових гектарів (а.с.17). З викопіровки земельної частки (паю) вбачається, що земельна ділянка площею 5,30 га № [NUMBER] знаходиться на території Білицької селищної ради с. Дрижина Гребля Полтавського району Полтавської області (а.с.20). Відповідно до довідки старостинського округу № 2 виконавчого комітету Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області від 19.02.2024 року, [PERSON] дійсно була включена в списки громадян-членів сільськогосподарського товариства «Україна» на отримання земемльних часток (паїв) під номером 387, площа ділянки 5,30 га (а.с.19).\~ [INFO] померла [PERSON] (а.с.10). [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , до дня смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: с. Козуби Новосанжарського району Полтавської області (а.с.11). [INFO] померла [PERSON] (а.с.16). У передбачений законом строк [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті рідної тітки [PERSON] (а.с.49). [PERSON] є єдиним спадкоємцем п`ятої черги за законом на майно спадкодавця. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, зокрема, земельна частка (пай) площею 4,42 ум.кад.га (5,30 фіз.га) на землях колишнього КСП «Україна» Дрижиногреблянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Постановою державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори від 09.04.2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті рідної тітки [PERSON] на земельну частку (пай) площею 4,42 ум.кад.га (5,30 фіз.га) на землях колишнього КСП «Україна» Дрижиногреблянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, оскільки він не надав нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу на спадкову земельну частку (пай) (а.с.18). Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Положеннями статей 1216, 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно роз`яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай), основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу 1990\~ року, Указу\~ Президента\~ України\~ від\~ 8\~ серпня 1995 року № 720/95 «Про\~ порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У\~ цьому разі слід ураховувати,\~ що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на\~ земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на\~ місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель\~ передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Статтями 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Статтею 392 ЦК України передбачено, якщо право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою, таке право підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання. Враховуючи, що за життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 4,42 ум.кад.га (5,30 фіз.га) на землях колишнього КСП «Україна» Дрижиногреблянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті рідної тітки [PERSON] , однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу не може оформити свої спадкові права, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право на дану земельну частку (пай).

Outcome: approved