Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

14.03.2024 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа: Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача, [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Великий Буялик, Березівського району Одеської області, громадянки України, відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14.03.2024 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2024 року справу передано судді Гниличенко М.В.. Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 02.04.2024 року прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження у цивільній справі № 9035/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Розгляд цивільної справи призначено у порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, через канцелярію суду надав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі. Будь-яких заяв або клопотань про відкладення слухання справи або розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи - Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування до судового засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, якою просить розглянути справу за їх відсутності та прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів дитини. Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи, є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності учасників процесу, належним чином повідомлених. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28 лютого 2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №189. [INFO] народилась [PERSON] , про що 07.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 3937, що вбачається із свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , батьками в якому вказані [PERSON] та [PERSON] . / а.с. 13/. Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 21.10.2015 року у цивільній справі № 499/963/15-ц позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 28 лютого 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №189. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено прізвище « [PERSON] »./а.с.20/. Позивач вказує, що з травня 2015 року він разом з донькою проживає окремо від відповідачки, малолітня дитина знаходиться на його вихованні та утриманні, оскільки ще з часу знаходження в шлюбі, а потім і після його розірвання [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку малолітньої доньки, не проявляє до неї турботи та уваги, станом здоров`я та долею дитини не цікавиться, матеріально не утримує, самоусунулася від спілкування та піклування, участі в її вихованні не приймає. Згідно довідки ТОВ "Одеська загальноосвітня приватна школа 1-111 ступенів "Светоч" - [PERSON] , [INFO] відвідувала садок в Одеській загальноосвітній приватній школі 1-1 її ступенів "Светоч" з [INFO] . Її батько, [PERSON] приймав активну участь у вихованні дитини, приводив до дитячого садка, забирав в кінці робочого дня, сплачував необхідні платежі, був присутній на батьківських зборах. Її мати, [PERSON] , не приймала участі у вихованні дитини. Вихователі садка взагалі не були знайомі з мамою [PERSON] ./а.с.14/ В теперішні час, [PERSON] , є ученицею 5-го класу Одеського ліцею №51 Одеської міської ради. Відповідно Акту відвідування учениці 5-О класу Одеського ліцею № 51 [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] від 05.12.2023 року комісією у складі: класного керівника, заступника директора з виховної роботи, соціального педагога вбачається, що сім`я складається з двох осіб: [PERSON] - батько, [PERSON] - донька. В квартирі присутні всі зручності, у дитина є окрема кімната. Батько приділяє багато уваги вихованню дитини, яка завжди охайна, стосунки в сім`ї доброзичливі. Мати дівчинки жодного разу не з`являлась у школі і не цікавилась справами доньки. Комісія вважає, що батько [PERSON] добросовісно виконує свої обов`язки. Він доцільно використовує кошти та систематично контролює навчально-виховний процес./а.с.16/. Відповідно Договору найму житлового приміщення від 27.10.2023 року [PERSON] орендує трикімнату квартиру за адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , 28.04.2013 року./а.с.11/. Позивач зазначає, що завдяки його контролю та допомоги донька дуже гарно займається, підтримує добрі стосунки з однокласниками, приймає активну участь у житті школи, користується повагою серед учителів, крім того вона відвідує курси англійської мови, займається танцями, про що свідчить характеристика, яка видана Одеським ліцеєм №51 ОМР. Судом було досліджена характеристика Одеського ліцею № 51 Одеської міської ради від 22.02.2024 року з якої вбачається, що учениця 5-О класу [PERSON] , 28.04.2013 року характеризується дуже позитивно, батько дитини приділяє належну увагу вихованню доньки, бере активну участь у житті класу, мати не займається вихованням доньки./а.с.19/ Позивач вказує, що за весь час навчання [PERSON] , в Одеському ліцею №51 Одеської міської ради її мати, [PERSON] , не приходила до закладу, не приділяла уваги вихованню дитини, не цікавилася ні в усній, ні в письмовій формі успіхами доньки. Вона навіть не знає в якій школі вона навчається та в якому класі. На протязі всього часу спостереження лікарем КНП" Дитяча міська поліклініка №6" Одеської міської ради за дитиною, проведення амбулаторних оглядів в поліклініці та при відвідуванні її дома мати присутньою не була, станом здоров`я доньки не цікавилась і не цікавиться . Суд вважає, що своїм відношенням до дитини та поведінкою [PERSON] порушує основні засади про охорону дитинства та розвиток дитини. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.19 ЦПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини або позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно п.5 вказаної статті орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Судом було досліджено висновок Київської районної адміністрації як органу опіки та піклування № С-1131 від 31.05.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої [PERSON] , [INFO] ./а.с.33/ Вказаним висновком встановлено, що мати дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, та забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, вказаний факт також підтверджується заявами гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Уповноваженими особами відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради 05.02.2024 року здійснено обстеження умов проживання батька та дитини за адресою: [ADDRESS] за результатами якого встановлено, що для розвитку та виховання дитини створено усі необхідні умови. Відповідно до вимог ст.171 СК України представниками органу опіки було проведено бесіду з малолітньою [PERSON] , 2013 року народження, яка повідомила, що вона не спілкується з матір`ю, оскільки остання її не телефонує, до неї не приїздить, з днями народження та іншими святами не вітає. Крім того, представниками органу опіки та піклування було проведено бесіду в телефонному режимі з [PERSON] , яка повідомила, що вона проти позбавлення її батьківських прав, однак надати будь-які докази щодо її участі у житті і вихованні дитини не зможе. Також, приїхати та надати свою письмову думку щодо позбавлення не має можливості, оскільки виховує двох маленьких синів трьох та шести років, яких їй не має з ким залишити./а.с.37/. Судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] з дитиною не спілкується, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не цікавиться її здоров`ям та життям, самоусунулась від виховання дитини. Фактично, з вересня 2015 року позивач [PERSON] проживає однією сім`єю разом з донькою [PERSON] , 2013 року народження, яка знаходиться на його вихованні та утриманні. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В результаті розгляду наданих суду відомостей та доказів, що містяться в матеріалах даної цивільної справи, судом достовірно встановлено, що відповідач свідомо не виконує своїх обов`язків з виховання дитини - малолітньої [PERSON] , [INFO] , оскільки ухиляється від утримання та спілкування з нею. Статус «батько одинак» мають ті чоловіки, які самостійно виховують дитину. А це означає, що мати в житті дитини відсутня. Цей статус може підтверджуватися свідоцтвом про смерть матері або рішенням суду про визнання її безвісно відсутньою. Також, цей статус підтверджується рішенням суду про позбавленні матері батьківських прав. За статтею 5 Сімейного кодексу України держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України). Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Між сторонами немає домовленості про спосіб, розмір і порядок сплати аліментів на утримання малолітньої дитини. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини, однак у зменшеному розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 14.03.2024 року і до досягнення дитини повноліття. Суд зменшує розмір стягнення аліментів з відповідача з 1/4 до 1/6 частини, з огляду на те, що відповідно довідки Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області про склад сім`ї від 06.02.2024 року [PERSON] проживає разом з співмешканцем [PERSON] та двома малолітніми дітьми - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на утриманні відповідача./а.с.61/ При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 14.03.2024 року . Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що в інтересах дитини, з метою захисту його прав, позов підлягає задоволенню, тому вимога позивача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку та до досягнення дитиною повноліття, підлягає задоволенню. Статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 Сімейного кодексу України останній не позбавлений права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. Згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Тому, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial