Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Шоніної О.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 жовтня 1991 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Відділом РАЦС Краснофлотського райвиконкому Хабаровська. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалось, між ними часто виникали сварки з різних побутових та інших причин. В 1993 році відповідач поїхав у невідомому напрямку та з того часу фактично припинилися шлюбні стосунки, сторони припинили вести спільне господарство та проживати разом. На теперішній час шлюб існує формально. Позивачка вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача - адвокат Шоніна О.В. згідно поданої письмової заяви просив про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за останнім відомим місцем проживання та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.\~2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 05 жовтня 1991 року Відділом РАЦС Краснофлотського райвиконкому Хабаровська між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 341. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 05 жовтня 1991 року (а.с. 13). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. З 1993 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинені за відсутності\~взаєморозуміння та\~ різних поглядів\~ на подружнє\~ життя,\~ що призвело\~ до втрати почуття любові та поваги один до одного. Сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Сім`я розпалася остаточно та існує формально. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзив на позов не надав, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не відбулося, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам позивачки, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а. с. 18). Таким чином, у зв"язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений судовий збір в сумі\~968,96\~грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved