Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В січні 2024 року [PERSON] , діючи від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що [INFO] народився [PERSON] в м. Рубіжне Луганської області та проживав разом з батьком та матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Для дитини у вказаному будинку була облаштована окрема кімната з власним ліжком, шафою, поличкою для речей, стіл та стільці. Дитина мала велику кількість іграшок та книжок для розвитку. [PERSON] має вади зору та у зв`язку з цим навчався в КЗ «Рубіжанська обласна спеціальна школа «Кришталик», в якій був забезпечений медичним доглядом, безкоштовним профілактичним лікуванням зору. 24 лютого 2022 року сім`я позивача, залишивши все своє майно, з усіма предметами домашнього вжитку, була змушений виїхати. Вказані події відобразились на здоров`ї малолітнього [PERSON] , він став знервованим, втратив сон та апетит, змушений адаптуватись та соціалізуватись в нових умовах. З початком збройної агресії Російської Федерації проти України [PERSON] позбавлений можливості вести повноцінне та безтурботне життя. Тому [PERSON] просить стягнути з Російської Федерації завдану [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50000 євро, що станом на день пред`явлення даного позову еквівалентно 2060500 гривень. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. [PERSON] направив до суду заяву, якою підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, відзив на позовну заяву не надали. Про час та місце розгляду цивільної справи були повідомлені через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.97-98). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.108). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 29 квітня 2011 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрований виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Кремінського району Луганської області (а.с.28). [INFO] у них народився син [PERSON] . Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 26 жовтня 2022 року (а.с.22,23), а також копії будинкової книги (а.с.47-49) позивач, його дружина та малолітній син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Власником житлового будинку [ADDRESS] , а також земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером 4421681000:04:001:0122, на якій розташований вказаний житловий будинок, є [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копіями Витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 лютого 2013 року (а.с.37-38,39-40,41-42). Згідно з Витягу з ЄРДР від 09 липня 2022 року (а.с.21) за заявою [PERSON] від 08 липня 2022 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.438 КК України, за фактом зруйнування житла заявника під час бойових дій на території України, що розташовано за адресою: [ADDRESS] , та житла, що належить його дружині [PERSON] , яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . Спірні правовідносини регулюються гл.82 «Відшкодування шкоди» ЦК України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом України «Про міжнародне приватне право». 5. Норми права та судова практика, якими суд керується при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права. Згідно з ч.2 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. За вимогами ч.6 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією. За змістом ч.1, п.1 та п.2 ч.2 ст.23 ЦК України особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна\~шкода полягає: у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї чи\~близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положення ч.3 ст.23 ЦК України якщо інше\~не встановлено\~законом,\~моральна шкода\~відшкодовується грошовими\~коштами,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в пунктах 3 та 9 постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода\~відшкодовується незалежно\~від вини\~органу державної\~влади,\~органу влади\~Автономної Республіки\~Крим,\~органу місцевого\~самоврядування,\~фізичної або\~юридичної особи,\~яка її\~завдала: якщо\~шкоди завдано\~каліцтвом,\~іншим ушкодженням\~здоров`я або\~смертю фізичної\~особи внаслідок\~дії джерела\~підвищеної небезпеки; якщо\~шкоди завдано\~фізичній особі\~внаслідок її\~незаконного засудження,\~незаконного притягнення\~до кримінальної\~відповідальності,\~незаконного застосування\~запобіжного заходу,\~незаконного затримання,\~незаконного накладення\~адміністративного стягнення\~у вигляді\~арешту або\~виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 14 квітня 2022 року №2188-IXпро заяву Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва Російської Федерації під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року. Положення ч.1 ст.79 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет, відповідно до якого пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягненняна таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України. За змістом постанови Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі №428/11673/19 (провадження №61-8291св21) Російська Федерація, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії фізичній особі - громадянину України. Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі Луізідоу проти Турецької Республіки вирішено зобов`язати сплатити компенсацію позивачу, зокрема й за моральні страждання через незаконну окупацію частини Кіпру турецькими Збройними Силами. 5.2. норми процесуального права. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що звернення [PERSON] , в інтересах його малолітнього сина [PERSON] , до суду є єдиним ефективним способом захисту порушених прав та законних інтересів. Оскільки, наразі відсутні будь-які механізми або інші міждержавні домовленості між Україною та Російською Федерацією щодо відшкодування збитків фізичним особам, завданих внаслідок дій військової агресії Російської Федерації на території України. Крім цього, згідно зі сталою судовою практикою, зокрема викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі №635/6172/17 (провадження №14-167цс20) Російська Федерація не має підстав посилатися на імунітет для уникнення відповідальності за заподіяну позивачу шкоду. Право позивача на належне та ефективне відшкодування збитків повинно бути захищене, а судовий імунітет не повинен бути перешкодою для такого відшкодування у тих виняткових обставинах, коли немає інших механізмів відшкодування. Встановлено, що згідно висновку ЛЛК №217-5 від 01 липня 2020 року [PERSON] потребує навчання за програмою для дітей з порушенням зору (а.с.60). Внаслідок збройної агресії Російської Федерації він втратив можливість навчатись в КЗ «Рубіжанська обласна спеціальна школа «Кришталик». Крім цього, згідно медичних довідок (а.с.67-71) протягом останнього року з моменту тимчасового переміщення в Київську область [PERSON] встановлені наступні діагнози: транзиторний тикозний розлад, прості вокальні тики, розлади сну, парасомнії: нічні жахи, порушення комунікації з однолітками. [PERSON] рекомендовано медикаментозне лікування та подальше обстеження у лікарів невропатолога, гастроентеролога, психолога. [PERSON] втратив можливість користуватись власним житлом, звичними предметами домашнього вжитку, втратив стійкі сімейні та дружні відносини. Тому з урахуванням обсягу завданих душевних страждань, перенесеного стресу, порушення нормальних та сталих життєвих зв`язків, позбавлення власних речей, з урахуванням вимог розумності, визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди є достатнім та справедливим. Тому з Російської Федерації на користь [PERSON] належить стягнути моральну шкоду у розмірі 50000 євро, що станом на день пред`явлення позову еквівалентно 2060500 гривень. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що на підставі п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач був звільнений від сплати судового збору. Тому з держави Російська Федерація на користь держави Україна належить стягнути судовий збір в розмірі 15140 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved