Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 19.04.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції. У шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] дочка [PERSON] . Вказував, що спільне життя у них не склалося. З часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались, що на даний час призвело до остаточного припинення шлюбних відносин, які припинились з 2023 року. Враховуючи, що вони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Крім того зазначив, що спору щодо місця проживання дітей у них немає, вони дійшли згоди, що дочка проживатиме з батьком, а син з матір`ю На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Сина залишити проживати разом із матір`ю на її самостійному вихованні та утриманні, а дочку з батьком. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо їх задоволення. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 19.04.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №446, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилися [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копій свідоцтв про народження дітей. Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про залишення проживати дітей разом із батьком, суд зазначає наступне. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що спір у сторін стосовно того з ким із батьків будуть проживати діти відсутній, а тому просив залишити дочку після розірвання шлюбу проживати разом із батьком на його самостійному вихованні та утриманні, а сина разом із матір`ю на її утриманні та вихованні. Крім того відповідно до нотаріально посвідченого, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Душинською Н.В., договору від 18.04.2024 року батьки дійшли згоди, що дочка [PERSON] буде проживати разом із батьком та перебуватиме на утриманні і вихованні батька, а син [PERSON] буде проживати разом із матір`ю та перебуватиме на її утриманні та вихованні. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким будуть проживати діти, у суду не виникає, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved