Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав , в якому просив позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила , що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 09 березня 2018 року. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . В 2019 році відповідач пішов з сім`ї, залишивши її з немовлям. Рішенням Орджонікідзевського районного шлюбу м. Запоріжжя від 09 грудня 2019 року у справі 335/10064/19 шлюб між нею та відповідачем було розірвано. З 2019 року відповідач з нею та з дитиною не спілкується, вихованням дитини та її матеріальним забезпеченням не займається, має заборгованість зі сплати аліментів. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, позивач розцінює як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Оскільки батько дитини з 2019 року участі у вихованні доньки не приймає, звернулася до суду з вказаним позовом. 29 березня 2024 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукової О.Є. провадження по справі відкрите та визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2024 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача [PERSON] надав клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача , позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце судового засідання , до суду не з`явився, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим справу на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України розглянуто у його відсутність. Представник третьої особи органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському районудо суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються він виконання своїх батьківських обов`язків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень . У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 березня 2018 року. Від шлюбу у сторін по справі народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2019 року у справі 335/10064/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Матеріалами справи підтверджено , що наразі малолітня донька проживає з матір`ю [PERSON] , яка піклується про виховання та матеріальне забезпечення доньки. Так,відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2023 року у справі 335/4264/23 з відповідача було стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за період з жовтня 2019 року по 30 квітня 2023 року в сумі 128271,90 гривень. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів , здійсненим державним виконавцем Олександрівського ВДВС у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Ружанською М.М. , [PERSON] станом на січень 2023 року має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 128 271,90 гривень. А відповідно до листа Центрального ВДВС у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) від 24.05.2023, заборгованість відповідача по аліментам станом на 01.05.2023 складає 134295,88 гривень. Відповідно до інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» ЗМР на прийом до лікаря-педіатра [PERSON] завжди супроводжує тільки її мати [PERSON] .. Мати активно спілкується з дільничною службою з приводу здоров`я дитини. Висновком Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 01.04.2024 № 331/1877/24/4407/2024 визнано за доцільне позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] .. Зазначеним висновком також встановлено, що представниками відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради (далі - Відділ служби) 18.04.2024 було здійснено вихід за адресою проживання [PERSON] : [ADDRESS] , обстежити умови проживання не вдалось, двері не відчинили. Представникам відділу вдалось поспілкуватись з сусідкою з кв. 22 , яка повідомила, що мешканці кв. 21 вже приблизно 6 місяців за вказаною адресою не проживають, та навіть не проїздять до квартири. Місце їх проживання сусідці невідомо. [PERSON] залишено запрошення до відділу, однак він до Відділу служби не з`явився та не зателефонував. Відділом служби було направлено запит до відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей ЗМР щодо обстеження умов проживання матері, [PERSON] , та малолітньої [PERSON] , 2018 р.н., за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповіді від 17.04.2024 № 335/09-24, для дитини створені умови для проживання, навчання тощо. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20 (провадження № 61-6807св21), від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18 (провадження № 61-21461св19), від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19). Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. У вказаній справі встановлено, що [PERSON] фактично з 2019 року не спілкується з донькою , не приймає участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини , яка проживає з позивачем. За таких обставин суд, оцінюючи у сукупності всі наявні в матеріалах справи докази, вважає , що позивачем доведені правові підстави для застосування крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. Враховуючи вищенаведене, у зв`язку з свідомим нехтуванням відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 гривень. Згідно з ч.1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження отриманих правничих послуг позивач надав: договір про надання правової допомоги від 07 березня 2024 року , укладеного між нею та адвокатом Кузнєцовим Д.О., акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) до договору про надання правової допомоги від 07 березня 2024 року , згідно якого загальна вартість наданих послуг та робіт склала 10000,00 гривень. Виходячи з встановлених обставин та норм процесуального законодавства, суд приходить до переконання, що надані позивачем докази про понесення нею судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи є достатніми, допустимими і достовірними. Суд , приймаючи до уваги , що позовну заяву було задоволено , приходить до висновку , що з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00 гривень.

Outcome: approved