Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

У провадженні суду перебувала вищезазначена цивільна справа. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 02.07.2024 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна. 11.07.2024 року через систему "Електронний суд" надійшла заява представника позивачки [PERSON] - адвоката Валенко К.П. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, в якій остання просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати на правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн. На підставі положень ст. 270 ЦПК України, учасники справи не викликались в судове засідання. Дослідивши зміст заяви про ухвалення додаткового рішення та долучені до неї документи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2024 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна. Питання стягнення витрат, понесених стороною позивача на оплату правової допомоги судом не вирішувалось. 11.07.2024 року до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Дана справа розглядалась судом за правилами загального позовного провадження. Представник позивача у позовній заяві вказала орієнтовний розрахунок судових витрат та зазначала, що витрати пов`язані із розглядом справи, які очікує понести позивачка складають суму 10 500,00 грн. Заява про ухвалення додаткового рішення представником позивачки була подана в строки, визначені статтею 141 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування заяви про стягнення витрат на правничу допомогу представник позивача посилається на те, що позивач у цій справі понесла витрати на правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено Договір про надання правничої допомоги №18/12/2023 від 18 грудня 2023 року, укладений між позивачкою [PERSON] та Адвокатським бюро «Катерини Валенко», акти приймання-передачі наданих послуг, а саме: Акт № 71 від 19.02.2024, Акт №92 від 21.05.2024; Акт №95 від 03.07.2024. Також представником позивача надано суду рахунок на оплату №71 від 09.01.2024 на суму 4 000, 00 грн.; рахунок на оплату №92 від 20.05.2024 на суму 2 000, 00 грн.; рахунок на оплату №95 від 02.07.2024 на суму 2 000, 00 грн. та відповідні квитанції про сплату вказаних рахунків: №6469020 від 26.01.2024 на суму 4000, 00 грн.; №7368077 від 20.05.2024 на суму 2000, 00 грн.; №7708865 від 03.07.2024 на суму 2000, 00 грн. Отже, представником позивачки надано суду докази щодо понесених нею витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Таким чином, враховуючи докази, надані на підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд дійшов висновку, що вищенаведені документи можуть слугувати належними та допустимими доказами для підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн. З огляду на зазначене, суд вважає, що заяву представника позивачки про ухвалення додаткового судового рішення слід задовольнити та ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved