Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

04.12.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] і просить суд розірвати шлюбу, укладений 27.12.2011 року між позивачем та відповідачем, актовий запис №824 та після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище - « [PERSON] ». В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.12.2011 року позивач та відповідач уклали шлюб. Сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що стосунки сторін погіршились, сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, отже позивач вважає, що сім`я розпалась та збереженню не підлягає, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.12.2023 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній цивільній справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2024 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Феленко Сергія Олександровича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі №639/7094/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Забезпечено проведення подальших судових засідань в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику позивача [PERSON] - Феленку С.О. , який зареєстрований у системі «EasyCon» за наступними реквізитами: електронна адреса - [INFO] . Окрім того, 15.02.2024 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому останній зазначив, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.12.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Так, приймаюче вказане рішення, суд не звернув увагу, що в розпорядження суду наданні недостовірні (фіктивні) ксерокопії, завірені у незаконний спосіб, за що передбачена відповідальність, в тому числі кримінальна. Згідно із додатком до позовної заяви представником позивача, адвокатом Феленко Сергієм в розпорядження суду надані наступні копії: копія свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 27.12.2011; копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 22.06.2012; копія паспорту і коду [PERSON] ; копія паспорту [PERSON] (2, 3, 11 сторінки); копія довідки про місце проживання дитини сторін на території Бельгії від 20.11.2023 з перекладом на українську мову; копія довідки про місце проживання позивача на території Бельгії від 08.11.2023 з перекладом на українську мову; копія договору про надання правничої (правової) допомоги №03/11-23 від 03.11.2023. З огляду на позовні вимоги, представником позивача зазначено, що договір про надання правничої (правової) допомоги №03/11-23 від 03.11.2023 підписаний в електронному вигляді за допомогою підпису КЕП (арк.3, пункт 4, абз. 4). Порядок набуття інших письмових доказів, де значиться штамп «Згідно з оригіналом» з підписом адвоката Феленка Сергія, на підтвердження позовних вимог останнім не надано. На думку [PERSON] , Феленко С. і не міг їх надати, оскільки у його розпорядженні не було оригіналів документів, через що він не мав правових підстав їх засвідчувати. Наприкінці 2017 року в Україні набрали чинності нові процесуальні кодекси. Вказаними змінами також були внесені уточнення до порядку оформлення документів, які подаються до суду. Таким чином, під час оформлення копій мають бути дотримані основні правила - в суд подаються виключно завірені копії лише тих документів, оригінали яких знаходяться у особи, яка їх подає. Посилання на те, що оригінал знаходиться у розпорядженні особи, яка їх додає, є обов`язковим. На думку [PERSON] , адвокат Феленко С. не зазначив, що оригінали документів, копії яких він засвідчив, знаходяться в його розпорядженні. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.02.2024 року у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про відвід судді Баркової Н.В. у цивільній справі №639/7094/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - відмовлено. Заяву відповідача [PERSON] про відвід судді Баркової Н.В. у цивільній справі №639/7094/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - передано до канцелярії суду для визначення складу суду відповідно до вимог ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 40 ЦПК України. 26.02.2024 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова Марченко В.В. у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Баркової Н.В. відмовлено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.02.2024 року заяву відповідача [PERSON] , яка містить заперечення проти розгляду цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження - залишено без задоволення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.03.2024 року у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про відвід судді Баркової Н.В. у цивільній справі №639/7094/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - відмовлено. Заяву відповідача [PERSON] про відвід судді Баркової Н.В. у цивільній справі №639/7094/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - передано до канцелярії суду для визначення складу суду відповідно до вимог ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 40 ЦПК України. 07.03.2024 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова Труханович В.В. у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Баркової Н.В. відмовлено. Між тим, 21.03.2024 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання відповідача [PERSON] про надання строку для примирення - задоволено частково. Надано сторонам по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу строк для примирення - 2 (два) місяці. Провадження по зазначеній цивільній справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.05.2024 року поновлено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Феленко С.О. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що при спілкуванні з позивачем ним було з`ясовано недосягнення примирення подружжям, позивач про відсутність можливості примирення зазначала також в окремій письмовій заяві. Відповідач [PERSON] на початку судового засідання категорично заперечував проти розірвання шлюбу, однак в останньому судовому засіданні після спливу строку на примирення позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, підтвердив, що спілкується з дружиною лише з приводу виховання дитини. Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 27.12.2011 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №824 і підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27.12.2011 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с. 7). У позивача та відповідача є дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.06.2012 року. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Позивач під час розгляду справи пояснив, що копії свідоцтв про шлюб та народження дитини він вважає недостовірними (фіктивними) доказами лише з тих підстав, що вони, на його думку, неналежним чином засвідчені, однак підтвердив в судовому засіданні, що зміст вказаних копій свідоцтв відповідає дійсності, не перекручений і не виправлений будь-яким чином. Підтверджені вказаними доказами обставини позивачем визнані, як і той факт, з березня 2022 року і на даний час позивач разом з дитиною проживають в Бельгії. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України, та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З огляду на положення ст.ст. 76-81 ЦПК України у суду відсутні підстави для визнання доказів, наданих на підтвердження позовних вимог, недостовірними або недопустимими. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Під час судового розгляду судом з`ясовані причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, члени якого уже тривалий час проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, що визнано відповідачем [PERSON] у судовому засіданні. При цьому суд також бере до уваги ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, авідповідач визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких умов суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. Оскільки відповідач визнав позов, суд відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (а.с.6) в розмірі 536,80 грн., а іншу частину судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 536,80 грн. - стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved