Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник просив суд встановити факт, належності правовстановлюючого документу, а саме: Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ПЛ N? 044443, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під N?513, виданого 16 лишня 1997 року Тростянецькою сільською радою народних депутатів на ім?я [PERSON] , належить - [PERSON] . Заявлені вимоги мотивовані тим, що після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , заявниця звернулася до Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, а саме: земельну ділянку, площею 0,25га, передану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території с. Буланове Тростянецької сільської ради. Звернувшись до державного нотаріуса Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори з наявними документами для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 0,25га, передану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території с. Буланове Тростянецької сільської ради, було встановлено, що у правовстановлюючому документі, а саме: державному акті на дану земельну ділянку, допущена помилка у прізвищі власника (спадкодавця), замість правильного прізвища [PERSON] , зазначено невірно [PERSON]. Різниця в одній букві у прізвищі ставить під сумнів належність спадкодавцю, тобто [PERSON] відповідного спадкового майна, тому 13.05.2023 державним нотаріусом Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В. було видано постанову N?470/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підтвердженням правильного прізвища власника земельної ділянки є свідоцтво про смерть виданого 08 травня 2012 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Доказом того, що саме [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,25га, передану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території с. Буланове Тростянецької сільської ради є довідка Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області N?460 від 20.03.2023. Родинні зв`язки між заявницею та її матір`ю [PERSON] , тобто спадкодавцем, підтверджується рішенням Київського районного суду від 21 травня 2014 року, яке набрало законної сили 06 червня 2014 року. Ухвалою суду відкрито відкрити спрощене позовне провадження за заявою [PERSON] ( [ADDRESS] ), заінтересована особа: Щербанівська сільська рада Полтавського району, Полтавської області (38750, Полтавський район, Полтавська область, с.Щербані, вул.Центральна,2 ) про встановлення факту належності право.. У судове засідання заявник не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву де прохав суд проводити розгляд справи за його відсутності. У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Також, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженняцієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити не чітко виражені в наслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Зібрані у справі докази письмові документи, та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ПЛ N? 044443, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під N?513, виданого 16 лишня 1997 року Тростянецькою сільською радою народних депутатів на ім?я [PERSON] , належить - [PERSON] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved