Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

До Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 17.10.2015 року у Відділі ЗАГС Красносельського району Комітету по справам ЗАГС Уряду Санкт-Петербургу зареєструвала шлюб з відповідачем, про що зроблено актовий запис № 1499. Від шлюбу сторони мають доньку- [PERSON] , [INFO] .Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2022 року шлюб між сторонами розірвано . Донька проживає пазом з позивачкою, перебуває на її утриманні. Відповідач проживає за межами м. Харкова, та жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються самостійно позивачкою без участі та підтримки з боку відповідача. Донька знаходиться на повному її утриманні. Для розвитку дитини позивачка прикладає всі свої зусилля та можливості. Відповідач ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання: не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загально визначених норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Подальше батьківство порушує майнові та немайнові права дитини, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з вказаним позовом . Позивачка в судове засідання не з`явилась , свій позов підтримала, просила його задовольнити, справу розглядати за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала . Відповідач в судове засідання не з`явився , про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської радив в судове засідання не з`явився. У зв`язку з тривалим ненаданням Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, суд, зважаючи на те, що такий висновок носить для суду виключно рекомендаційний характер, ухвалює рішення за наявними у справі доказами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 17.10.2015 року у Відділі ЗАГС Красносельського району Комітету по справам ЗАГС Уряду Санкт-Петербургу сторони зареєстрували шлюб , про що зроблено актовий запис № 1499. Від шлюбу сторони мають доньку- [PERSON] , [INFO] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2022 року шлюб між сторонами розірвано Дитина проживає з позивачем, повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомогу на утримання дитини не надає, від виконання батьківських обов`язків ухиляється, не піклується про дитину, не забезпечує дитині необхідного догляду, харчування, медичного догляду, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя тощо. В силу статті 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(надалі по тексту - Конвенція) є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частин 1, 2статті 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Згідно з пунктом 2 частини 1статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення цього пункту свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Обґрунтовуючи позов [PERSON] посилалась на те, що відповідач ухиляється від виховання дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зазначає, що відповідач жодного інтересу до дитини не виявляє. На підставі пояснень позивача, наданих документів, суд доходить висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, оскільки не здійснив будь-яких дій, щоб налагодити відносини з дитиною. Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя, та відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Таким чином, врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси дитини, а також те, що відповідач тривалий час не виконує свої батьківські обов`язки та відсутні підстави вважати, що він змінить ставлення до виховання дитини, суд дійшов висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved