Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

16.01.2020 представниця позивачки [PERSON] адвокатка Харченко Р.В. засобами поштового листування звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області із позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на користь позивачки майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 169 602,49 гривні. Згідно з уточненою позовною заявою, поданою на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху (у зв`язку із поданням заяви про зменшення позовних вимог під час розгляду справи Оріхівським районним судом Запорізької області), вх.№ від 31.05.2024, адвокат Сидоренко В.В., який діє в інтересах [PERSON] , просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 157 664,89 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. За змістом позовної заяви, 10.09.2019 о 18 годині 45 хвилин в смт. Комишуваха по вул. Б.Хмельницького водій [PERSON] , керуючи автомобілем «3А3» 1102, д.н.з. [NUMBER] , при здійсненні повороту ліворуч, не впевнився в безпечності свого маневру та допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по смузі зустрічного руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. У судовому засіданні у справі про адміністративне правопорушення N323/3078/19 [PERSON] свою вину визнав, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин не спростовував. Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 28.10.2019 у справі N323/3078/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до тверджень позивача, автомобіль марки «Mercedes Benz» C180, д.н.з. [NUMBER] , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] перебуває у власності [PERSON] . 16.10.2019 фахівець-автотоварознавець [PERSON] підготував звіт N151, за даними якого розмір заподіяної матеріальної шкоди автомобілю «Mercedes Benz» C180, д.н.з. [NUMBER] , в результаті пошкоджень після ДТП 10.09.2019 становить 265 302,49 гривень. Крім того, фахівцем - товарознавцем в доповнення до попереднього звіту надано звіт N151 доп. від 18.05.2020 про визначення утилізаційної вартості залишків автомобіля «Mercedes Benz» CI80, д.н.з. [NUMBER] , за даними якого «п. 7.16. Методики передбачено, що ринкова вартість технічно несправного, розібраного авто не може бути менше за вартість металолому запчастин, які залишилися з урахуванням витрат на його утилізацію». Так, величина утилізаційної вартості (залишків автомобіля «Mercedes Benz» CI80, д.н.з. [NUMBER] ) становить 11 937,60 гривень. Крім того, за надані послуги з визначення вартості матеріальних збитків сплачено 2 300,00 гривень. Отже, на переконання представника позивача, ця сума також підлягає відшкодуванню відповідачем. Оскільки протиправними діями відповідача власнику автомобіля [PERSON] заподіяна майнова шкода, пов?язана з механічними пошкодженнями транспортного засобу, загальний розмір якої становить 255 664,89 гривень, із розрахунку (265 302,49 гривень + 2300,00 гривень -11 937,60 гривень), представник позивача вважає заявлену позовну вимогу такою, що підлягає задоволенню у визначеній сумі (157 664,89 гривень), оскільки на момент ДТП цивільна відповідальність [PERSON] перед третіми особами була застрахована, страхова компанія 10.01.2020 відшкодувала частину збитків у сумі 98 000,00 гривень [PERSON] . Із посиланням на ст.22, 1166, 1187 ЦК України, п. 22.1. ст. 22, ст.28, 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи неможливість позасудового врегулювання спору, представник позивача адвокат Сидоренко В.В., діючи в інтересах [PERSON] , просить задовольнити позовну заяву. Ухвалою судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 20.01.2020 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області клопотання представника відповідача адвоката Железняка В.К.задоволено. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] . Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.08.2020 клопотання представника відповідача адвоката Железняка В.К. про витребування доказів, постановлено задовольнити, витребувавши від слідчого СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП Царегородцева С.І. належним чином завірений висновок експерта, складений за результатами судової автотехнічної експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12019080310000472 від 11.09.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.08.2020 у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про зупинення провадження у цій справі до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12019080310000472 від 11.09.2019, внесеному до ЄРДР за фактом вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - відмовлено. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 11.01.2021 постановлено заяву відповідача [PERSON] про зупинення провадження задовольнити, зупинено провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні (справа №323/3248/20) по суті обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Згідно з ч.7 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється. Так, відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 10.05.2022 №29/09-22 змінено територіальну підсудність судових справ Оріхівського районного суду Запорізької області у зв`язку із неможливістю здійснення правосуддя під час воєнного стану до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Цивільна справа на підставі протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 18.04.2023 передана в провадження визначеного головуючого судді Вайнраух Л.А. Ухвалою судді Вайнраух Л.А. від 24.04.2023 постановлено прийняти позовну заяву до свого провадження без поновлення провадження по даній цивільній справі. Згідно з мотивувальною частиною ухвали за даними Єдиного державного реєстру судових рішень по кримінальному провадженню №323/3248/20 06.04.2023 постановлено ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко О.А., за змістом якої 04.04.2023 з Оріхівського районного суду Запорізької області до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, матеріали кримінального провадження прийнято до провадження судді. У зв`язку з викладеним, оскільки провадження у вказаній цивільній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні №323/3248/20, в якому станом на 24.04.2023 призначено підготовче судове засідання, суддя вважає за можливе прийняти справу до свого провадження без поновлення провадження по цивільній справі. Ухвалою судді від 30.08.2023 поновлено провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, визначено дату, час і місце проведення судового засідання. Заяв по суті справи до суду (ані під час розгляду справи Оріхівським районним судом Запорізької області, ані Шевченківським районним судом м.Запоріжжя) не надходило. 28.05.2024 у судовому засіданні, суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про залишення заяви про зменшення розміру позовних вимог без руху у зв`язку з невиконанням вимог ч. 1-2 ст. 174, ч. 1 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, надавши позивачу строк п`ять днів, починаючи з 29.05.2024 для їх виправлення, шляхом подання позовної заяви - у зв`язку із поданням іншим представником [PERSON] раніше (26.05.2020) заяви про зменшення позовних вимог до 157 664,89 гривень, але без подання позовної заяви, а також шляхом надання доказів щодо отримання позивачкою відшкодування спричиненої шкоди від страхової компанії та від продажу транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП, в разі, якщо змінились обставини, зазначені раніше. 31.05.2024 через систему «Електронний суд» на виконання вказаної ухвали представником позивачки [PERSON] адвокатом Сидоренком В.В. скеровано до суду уточнену позовну заяву про відшкодування шкоди завданої ДТП, таким чином вимог ухвали від 28.05.2024 виконано своєчасно. Проте, жодних доказів на виконання ухвали суду не надано. Клопотань про витребування доказів стороною позивача не подано. Ухвалою судді від 04.06.2024 постановлено продовжити розгляд справи. За змістом ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, до матеріалів справи під час її розгляду Оріхівським районним судом Запорізької області від відповідача надійшла заява в порядку ст.182 ЦПК України, за змістом якої відповідач із позовом не згоден, винним вважає [PERSON] . Із посиланням на приписи п.14 ч.2, п.15 постанови ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013, оскільки за змістом позовної заяви [PERSON] погодилась із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, враховуючи зміст позовних вимог (вартість транспортного засобу до ДТП за відрахуванням суми страхового відшкодування), відповідач стверджує, що в разі стягнення з нього шкоди (заподіяних позивачці як власнику автомобіля збитків) він має право на отримання пошкодженого транспортного засобу «Mercedes Benz» CI80, д.н.з. [NUMBER] . Дана заява подана до надходження справи до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя, тому процесуальне рішення щодо цієї заяви сторони відповідача під час здійснення провадження не приймалось. Дану заяву сторона відповідача підтримала під час розгляду справи 02.07.2024 усно. Позивачка [PERSON] згідно з заявою, вх.№ від 21.12.2023, просить розглядати справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивачки адвокат Сидоренко В.В. в судовому засіданні 02.07.2024 наполягав на задоволенні позову, враховуючи наявні докази та наведене у позовній заяві обґрунтування. Зазначив, що транспортний засіб «Mercedes Benz» CI80, д.н.з. [NUMBER] , у володінні [PERSON] на даний не залишився, його доля довірителькою представнику не повідомлялась, доказів на підтвердження факту вибуття даного транспортного засобу (або його залишків) у [PERSON] немає. Разом з цим сторона позивача не володіє інформацією, чи знятий даний транспортний засіб на даний час з реєстрації. Відповідних доказів немає. Представник відповідача адвокат Железняк В.К. та його довіритель відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечували, оскільки вважають, що вина відповідача у ДТП не доведена, постанова у справі про адміністративне правопорушення за ознаками вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є нікчемною, оскільки постанова про закриття кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, була скасована прокурором, а згодом провадження у даній справі закрито із застосуванням положень ст.49 КК України. Крім того, заявлені позовні вимоги не є обґрунтованими, відсутність транспортного засобу, яким керував [PERSON] у володінні [PERSON] перешкоджає задоволенню позову, оскільки він не може бути повернутий стороні відповідача, як це передбачено усталеною судовою практикою. Третя особа [PERSON] відповідно до заяви, вх.№ від 12.01.2024, просить розглянути справу за його відсутності. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності клопотань сторін, зустрічної позовної заяви відповідачем не подано. Суд, враховуючи думку присутніх учасників справи, наявні клопотання позивачки та третьої особи про розгляд справи за їх відсутності, за відсутності підстав для відкладення судового розгляду або оголошення в ньому перерви у відповідності до приписів ст.223, 240 ЦПК України, та за відсутності заяв та клопотань, вважає за доцільне розглянути справу за наявними матеріалами. Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення представника позивача, а також сторони відповідача, дослідивши наявні письмові докази у справі, зокрема, заяви сторін по суті спору та з процесуальних питань, а також матеріали кримінального провадження відносно [PERSON] , [INFO] , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019080310000472 від 11.09.2019, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку із таким. Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі у справі №323/3248/2020, пр.1-кп/336/697/23 від 02.08.2023, яка набрала законної сили 10.08.2023, клопотання захисника Железняка В.К. про закриття кримінального провадження задоволено. Звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України та кримінальне провадження закрити у зв`язку із закінченням строків давності. За змістом мотивувальної частини ухвали суду [PERSON] \~підтримав клопотання\~захисника та\~зазначив,\~що правові\~наслідки задоволення\~клопотання сторони\~захисту йому\~роз`яснені захисником\~та зрозумілі,\~він добровільно\~відмовляється від\~права на\~проведення судового\~розгляду кримінального\~провадження у\~повному обсязі (веб-посилання на текст судового рішення в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/112601893). Як видно з матеріалів кримінального провадження відносно [PERSON] , [INFO] , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019080310000472 від 11.09.2019, - 10.09.2019 року, близько 18 години 49 хвилин по вул. Богдана Хмельницького в смт. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області, що є складовою автодороги сполученням «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь», поблизу перехрестя з вул. Червона, відбулось зіткнення автомобіля марки «ЗАЗ» 1102, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Mercedes Benz» С180, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого водій автомобіля «ЗАЗ» 1102 [PERSON] та пасажир автомобіля «Mercedes Benz» CI80 [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Таким чином, оскільки під час досудового розслідування дії [PERSON] кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, об`єктивною стороною даного кримінального правопорушення є порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Натомість, у даній цивільній справі вимог про стягнення моральної шкоди не заявлено. Судом також встановлено, що відповідно до постанови Оріхівського районного суду Запорізької області у справі №323/3078/19, пр. № 3/323/640/19 від 28.10.2019, яка набрала законної сили 08.11.2019 (тобто, в апеляційному порядку не оскаржена), [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП (веб-посилання на текст судового рішення в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/85256220). Як видно з вказаної постанови, «в протоколі про адміністративне правопорушення вказується, що 10 вересня 2019 року о 18 годині 45 хвилин в смт. Комишуваха по вул. Б.Хмельницького водій гр. [PERSON] , керуючи автомобілем ЗАЗ 1102 н.з. [NUMBER] при здійсненні повороту ліворуч, не впевнився в безпечності свого маневру де допустив зіткнення з автомобілем Мерседес н.з. [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON] , який рухався по смузі зустрічного руху. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. У судовому засіданні правопорушник [PERSON] вину визнав, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин не оспарював. Факт вчинення [PERSON] зазначеного у протоколі діяння, а також його вина у його вчиненні підтверджується самим протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього матеріалами, а саме: протоколом огляду місця ДТП, схемою ДТП, протоколами допиту свідків [PERSON] , [PERSON] , письмовими поясненнями [PERSON] , а також поясненнями, які були надані [PERSON] безпосередньо у судовому засіданні. Однак, відповідно до вимог ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження. Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності певних умов, а саме вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та сплив строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення). Враховуючи те, що правопорушення [PERSON] вчинено 10.09.2019 року, кримінальне провадження відносно нього закрито 12.09.2019 року, а на момент розгляду протоколу закінчився строк накладення адміністративного стягнення з підстав, які від суду не залежали, тому провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП підлягає закриттю». Також під час розгляду справи встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області у справі №323/2717/19, пр.1-кс/323/1217/19 від 12.09.2019, «автомобіль марки Mercedes Benz СІ80 реєстраційний номер [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] перебуває у власності [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , і на момент дорожньо-транспортної пригоди здійснював керування вказаним транспортним засобом [PERSON] , [INFO] ». Зазначеною ухвалою судді накладено арешт на автомобіль марки Mercedes Benz СІ80 реєстраційний номер [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] перебуває у власності [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та на момент дорожньо-транспортної пригоди здійснював керування вказаним транспортним засобом [PERSON] , [INFO] , та зберігати за адресою місця мешкання власника транспортоного засобу [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Заборонено власнику транспортного засобу [PERSON] здійснення відчуження транспортного засобу, автомобіля марки Mercedes Benz C180 реєстраційний номер [NUMBER] , його переробку, зміну властивостей, передачу на зберігання іншій особі, знищення. Попереджено [PERSON] про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт. Дана ухвала слідчого судді набрала законної сили 18.09.2019 (веб-посилання на текст судового рішення в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/84201386). Разом з цим, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 2342, [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , є власником транспортного засобу «Mercedes Benz C180», номер кузова [NUMBER] , 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER] з 21.11.2018, перша реєстрація автомобіля 25.09.2012. Проте, актуальних відомостей щодо реєстрації вказаного транспортного засобу стороною позивача не надано, що має значення для встановлення як місця перебування транспортного засобу, так встановлення факту відчуження / передання або факту знищення, на чому наполягала сторона відповідача. Як видно з матеріалів кримінального провадження, згідно з постановою слідчого Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Царегородцева С.І. від 11.09.2019 про визнання речовим доказом, зокрема, транспортний засіб «Mercedes Benz C180», д.н.з. [NUMBER] , визнаний речовим доказом та переданий для подальшого зберігання до Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області. Згідно з ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області у справі №323/2717/19, пр. 1-кс/323/1345/19 від 10.10.2019, яка набрала законної сили 10.10.2019, слідчим суддею встановлено, що «За результатами досудового розслідування, 12.09.2019 року старшим слідчим СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Враховуючи, що кримінальне провадження, за яким було накладено арешт на спірне майно, постановою слідчого закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, суд вважає, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба». Так, скасовано арешт автомобіля марки Mercedes Benz С180 реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , накладений ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2019 року (веб-посилання на текст судового рішення в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/84884483). Також, судом встановлено, що 16.10.2019 фахівець-автотоварознавець [PERSON] (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача №806 від 20.12.2003, видане Фондом державного майна України) підготував звіт N151, за даними якого розмір відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes Benz» CI80, д.н.з. [NUMBER] , складає 751 324,26 гривень; розмір заподіяної матеріальної шкоди автомобілю «Mercedes Benz» C180, д.н.з. [NUMBER] , в результаті пошкоджень після ДТП 10.09.2019 складає 265 302,49 гривень. Тобто, такий транспортний засіб відновлювати економічно необґрунтовано відповідно до здійснених експертом висновків. Вартість відновлювального ремонта визначена з урахуванням експлуатаційного зносу деталей. Крім того, фахівцем - товарознавцем в доповнення до попереднього звіту надано звіт N151 доп. від 18.05.2020 (замовник [PERSON] ) про визначення утилізаційної вартості залишків автомобіля «Mercedes Benz» CI80, д.н.з. [NUMBER] , за даними якого транспортний засіб для огляду наданий в пошкодженому стані, для експлуатації не придатний, не підлягає відновлювальному ремонту з економічної точки зору. Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі Методика). Згідно з п.7.16. Методики передбачено, що ринкова вартість технічно несправного, розукомплектованого КТЗ (зокрема КТЗ, що ввозиться на митну територію України) не може бути меншою за вартість металобрухту складників, що залишилися, з урахуванням витрат на його утилізацію. Так, відповідно до п. 7.16 величина утилізаційної вартості автомобіля «Mercedes Benz» CI80, д.н.з. [NUMBER] (залишків від автомобіля) визначена оцінювачем у сумі 11 937,60 гривень. За даними первісного звіту від 16.10.2019, його замовником є [PERSON] ( [INFO] ). Відповідно, за надані послуги з визначення вартості матеріальних збитків сплачено 2 300,00 гривень, проте дані платника з наявної квитанції №000132 (у засвідченій копії) від 16.10.2019 ФОП [PERSON] встановити неможливо. Зазначені звіти стороною відповідача не спростовані. Згідно з копією виписки з карткового рахунку [PERSON] в АТ «Приватбанк», РНОКПП [NUMBER] , 10.01.2020 у виписці зазначено про безготівкове зарахування із призначенням «PrAT SK Yevroins Ukraina… Strahove vidshkod.zh.Aktu 26032/20 vid 20.01.20, popovn.KR» у сумі 98 000,00 гривень. Інші докази в матеріалах справи відсутні. Предметом позову є матеріально-правова вимога власника транспортного засобу ( [PERSON] ), пошкодженого внаслідок ДТП («Mercedes Benz» CI80, д.н.з. [NUMBER] ), водій [PERSON] , що відбулась 10.09.2019, приблизно о 18 години 49 хвилин по вул. Богдана Хмельницького в смт. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області, поблизу перехрестя з вул.Червоною, до винуватця ДТП ( [PERSON] ), вина якого встановлена відповідно до постанови Оріхівського районного суду Запорізької області у справі про адміністративне правопорушення №323/3078/19, пр. № 3/323/640/19 від 28.10.2019, яка набрала законної сили 08.11.2019, а саме, про відшкодування шкоди (збитків), пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу відновідно до звіту оцінювача, за вирахуванням суми отриманого страхового відшкодування та із врахуванням витрат на проведення експертного дослідження. Підставою для звернення до суду стала неможливість позасудового врегулювання спору між сторонами, обов`язковості якого чинним законодавством не встановлено. При розгляді справи суд виходить з таких норм чинного законодавства. Загальні положення про відшкодування шкоди врегульовані ст.22, главою 82 ЦК України. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЦК України, Законом України «Про страхування» від 18.11.2021, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», іншими законодавчими актами. Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства. Згідно з п.1,3 ч.2, 3, 6 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) шкоди та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. За нормою ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За нормою ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з цим, положення ч.2 ст.1187 ЦК України чітко передбачають, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені ст.1188 ЦК України. Так, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. На спростування доводів сторони відповідача щодо відсутності вини [PERSON] , та, як наслідок, доводів щодо відсутності підстав для відшкодування матеріальних збитків, завданих транспортному засобі, приналежному позивачці, суд зауважує на такому. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц, пр.61-31395сво18) зроблено висновок про те, що преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Постанова суду про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Як передбачено ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи приписи ч.6 ст.82 ЦПК України, фактичні обставини, встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення №323/3078/19, пр.3/323/640/19 від 28.10.2019, яка набрала законної сили 08.11.2019, суд вважає доведеними як настання події ДТП, так і винуватість [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що є безумовною підставою для застосування положень п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України. Так, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц), позаяк у даній справі [PERSON] доказів на спростування цієї обставини не надано. Крім того, нормою ч.1 ст.1194 ЦК України врегульовано, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, лише у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Інститут страхування є одним із засобів, покликаних мінімізувати ризики, пов`язані з можливим знищенням або пошкодженням такого майна. Економічне призначення майнового страхування полягає у відшкодуванні збитків, заподіяних внаслідок пошкодження чи знищення майна при настанні страхових випадків, визначених законодавством або обумовлених договором. Отже, мета такого страхування - компенсування шкоди. Як передбачено ст.979-981 ЦК України, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством. Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну. Договір страхування укладається в письмовій формі з дотриманням вимог до письмової форми правочину, встановлених цим Кодексом. Факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим полісом (сертифікатом). Його істотні умови закріплено у ст. 982 ЦК України. Відповідно до ст.3, п.9.1 ст.9, п.10.1 ст.10 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до цього Закону передбачено, зокрема, укладання внутрішнього договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - внутрішній договір страхування). Необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором) (п. 17 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 №4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). Згідно зі ст.6, п.22.1 ст.22 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України судом враховано в цьому контексті й правові висновки, здійснені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц, пр. 14-316цс18, в якій вказано, якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Натомість, стороною позивача не доведено, що саме у зв`язку із настанням страхового випадку (події ДТП, яка сталась 10.09.2019) [PERSON] на підставі її заяви про виплату страхового відшкодування отримано страхове відшкодування від страховика винуватця ДТП [PERSON] 10.01.2020. Суд при розгляді вимог про стягнення матеріальної шкоди виходить й з того, що за положеннями п.1.4 ст.1 Закону застрахованою є відповідальність страхувальника та інших осіб, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Проте, доказів того, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, крім того, він правомірно керував застрахованим транспортним засобом, матеріали справи не містять. На переконання суду, надання відповідних доказів не відноситься до процесуального обов`язку відповідача з урахуванням його позиції з приводу невинуватості у настанні події ДТП, що спростовується дослідженими судом доказами. Крім того, з наданих доказів суд позбавлений можливості встановити й розмір страхової суми, зазначеної у страховому полісі, як і тієї обставини, що страхове відшкодування отримано саме у зв`язку із фізичним знищенням транспортного засобу, належного [PERSON] . Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Крім того, застосування франшизи передбачено ст. 12 Закону, згідно з якою розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, у межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. За відсутності страхового полісу та даних про страховика встановити розмір франшизи не видається за можливе. Відповідно до п.36.1, 36.2 ст.36 Закону страховик,

Outcome: dismissed