Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики зареєстрований в реєстрі за №1111 від 29.10.2022 в розмірі 1894310,00 грн., що еквівалентно 50000,00 доларам США по курсу НБУ на день подання позову; пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочення виконання договору позики зареєстрований в реєстрі за №1111 у сумі 587056,58 грн.; інфляційні нарахування за весь час прострочення виконання договору позики зареєстрований в реєстрі №1111 в розмірі 33938,81грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики зареєстрований в реєстрі за №1112 від 29.10.2022 в розмірі 800000,00 грн.; пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочення виконання договору позики зареєстрований в реєстрі за №1112 у сумі 247924, 18 грн.; інфляційні нарахування за весь час прострочення виконання договору позики зареєстрований в реєстрі №1112 в розмірі 14332,95 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати, а саме витрати на оплату судового збору в розмірі 15140,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказує на те, що 29.10.2022 між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Трубніковим С.О., зареєстрований в реєстрі за номером 1111. Предметом якого є передання у власність позичальника [PERSON] грошових коштів у розмірі 2 000 000 грн 00 коп., що за курсом НБУ на день укладення договору було еквівалентно 50 000 доларів США. Згідно з п.1.2 договору, позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів. Факт отримання позичальником коштів підтверджується оригіналом договору позики. Відповідно до п.2.1 договору №1111 позика надається терміном до 29.04.2023. Згідно з п.3.2.1 договору №1111 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти) готівкою в той сумі, у той строк та в тому порядку, що встановлені цим договором. Відповідно до п.2.4 договору у випадку прострочки виплати позики відповідно умов п.1.2 та п.2.1 договору, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочки. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, 29.10.2022 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Трубніковим С.О., зареєстрований в реєстрі за номером 1112. Предметом якого є передання у власність позичальника [PERSON] грошових коштів у розмірі 800 000 грн 00 коп. Відповідно до п. 2.1 договору №1112 позика надається терміном до 29.04.2023. Згідно до п.3.2.1 договору №1112 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти) готівкою у тій самій сумі, у той строк та в тому порядку, що встановлені цим договором. Відповідно до п.2.4 договору у випадку прострочки виплати позики відповідно умов п.1.2 та п.2.1 договору, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочки. У подальшому [PERSON] не дотримався виконання зобов`язань у повному обсязі, що обумовило звернення [PERSON] до позичальника з вимогою про сплату заборгованості. Оскільки після сплину терміну виконання зобов`язань, позичальник добровільно борг не повернув, вимогу проігнорував, у зв`язку з чим за захистом своїх майнових прав та інтересів [PERSON] , діючи через представника, вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 12.02.2024відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача [PERSON] адвокат Куксов В.В. подав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, відзиву не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 29.10.2022 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Трубніковим С.О., зареєстрований в реєстрі за номером 1111. Предметом якого є передання у власність позичальника [PERSON] грошових коштів у розмірі 2 000 000 грн 00 коп., що за курсом НБУ на день укладення договору було еквівалентно 50 000 доларів США. Позичальник підтвердив факт одержанням ним від позикодавця позики, в сумі що визначена цим Договором, про що свідчить його підпис на цьому договорі (а.с.48-49). Згідно з п.1.2 договору, позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів. Відповідно до п.2.1 договору №1111 позика надається терміном до 29.04.2023. Згідно з п.3.2.1 договору №1111 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти) готівкою в той сумі, у той строк та в тому порядку, що встановлені цим договором. Відповідно до п.2.4 договору у випадку прострочки виплати позики відповідно умов п.1.2 та п.2.1 договору, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочки. В строк визначений договором позики, а саме до 29.04.2023 відповідач суму позики не повернув. Стаття 1047\~ЦК України визначає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049\~ЦК України визначає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей 526 , 530 , 610 , 611\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Якщо у обов`язкові встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цьому рядку (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 99\~Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. ч. 1,2 ст. 192 ЦК України). Такі випадки передбачені ст.193, ч. 4 ст.524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року N 959-XII "Про зовнішньоекономічну діяльність", Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Законом України від 23 вересня 1994 року N 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті". Згідно зі ст.\~524\~ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці Україні - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст.\~533\~ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня, як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначеного грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на досліджені судом докази, наявні у справі суд приходить до висновку, що між сторонами у належній формі укладено договір позики №1111 від 29.10.2022 року, однак відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів. Своїм підписом відповідач засвідчив, що його волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає його внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за договором позики у добровільному порядку. Враховуючи, що відповідач зобов`язання повернути кошти у розмірі 50 000 доларів США у строк, визначений договором позики, а саме до 29.04.2023 не виконав в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики в розмірі 1 894 310 грн 00 коп., що є еквівалентом 50 000 доларам США по курсу НБУ на день подання позову. Щодо стягнення пені за договором позики зареєстрований в реєстрі №1111 від 29.10.2022, суд зазначає наступне. Відповідно до п.2.4 договору у випадку прострочки виплати позики відповідно умов п.1.2 та п.2.1 договору, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочки. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання. З наданого позивачем розрахунку за період з 29.04.2023 по 30.01.2024 вбачається, що розмір пені за прострочення виконання грошового зобов`язань складає 587 056,58 грн. Суд погоджується із розрахунком проведеним позивачем, оскільки він здійснений відповідно до вимог діючого законодавства та не спростований відповідачем. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, також, пеня за прострочення повернення позики в розмірі 587 056,58 грн. Щодо індексу інфляції за весь час прострочення за договором позики зареєстрований в реєстрі №1111 від 29.10.2022, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст.625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1\~Закону України\~від 03\~липня 1991\~року N\~1282-XII\~"Про\~індексацію грошових\~доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625\~ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст.625\~ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі N 6-284цс17. Також, аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі N 296/10217/15-ц (провадження N 14-727цс19). Представник позивача просить стягнути 33 938,81 грн розмір інфляції за період прострочення не врахував, що предметом укладеного між сторонами кредитного договору від 29.10.2022 року є грошові кошти, виражені в гривнях (2 000 000 гривень з визначенням еквіваленту в іноземній валюті 50 000 доларів США, то передбачені ч. 2 ст.\~625\~ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Крім того, судом встановлено, що 29.10.2022 між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Трубніковим С.О., зареєстрований в реєстрі за номером 1112. Предметом якого є передання у власність позичальника [PERSON] грошових коштів у розмірі 800 000 грн 00 коп. Відповідно до п. 2.1 договору №1112 позика надається терміном до 29.04.2023. Згідно до п.3.2.1 договору №1112 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти) готівкою у тій самій сумі, у той строк та в тому порядку, що встановлені цим договором. Відповідно до п.2.4 договору у випадку прострочки виплати позики відповідно умов п.1.2 та п.2.1 договору, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочки. З огляду на досліджені судом докази, наявні у справі суд приходить до висновку, що між сторонами у належній формі укладено договір позики №1112 від 29.10.2022 року, однак відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів. Своїм підписом відповідач засвідчив, що його волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає його внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. В строк визначений договором позики, а саме до 29.04.2023 відповідач суму позики не повернув. Із змісту ст. ст. 525, 526\~ЦК України вбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Із змісту ст.\~623\~ЦК України вбачається, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Згідно ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за договором позики у добровільному порядку. Таким чином, загальна сума заборгованості за договором позики №1112 від 29.10.2022, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 800 000 грн 00 коп. Щодо стягнення пені за договором позики зареєстрований в реєстрі №1112 від 29.10.2022, суд зазначає наступне. Відповідно до п.2.4 договору у випадку прострочки виплати позики відповідно умов п.1.2 та п.2.1 договору, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочки. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання. З наданого позивачем розрахунку за період з 29.04.2023 по 30.01.2024 вбачається, що розмір пені за прострочення виконання грошового зобов`язань складає 247 924,18 грн. Суд погоджується із розрахунком проведеним позивачем, оскільки він здійснений відповідно до вимог діючого законодавства та не спростований відповідачем. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, також, пеня за прострочення повернення позики в розмірі 247 924,18 грн. Щодо індексу інфляції за весь час прострочення за договором позики зареєстрований в реєстрі №1112 від 29.10.2022, суд зазначає наступне. Статтею 525\~ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кошти, порушив вимоги ст.\~530\~ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З доданого позивачем до позовної заяви розрахунком заборгованості, інфляційних втрат за договором позики №1112 від 29.10.2022 року вбачається, що позивачем нараховані інфляційні втрати у розмірі 14 332,95 грн за період з 01.05.2023 по 31.12.2023. Отже, за змістом наведеної норми, нарахування інфляційних втрат від простроченої суми входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011 року у справі № 6-38цс11. За змістом ст.ст.\~524,\~533-535,\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання - повернення позики, вимоги позивача про застосування до спірних правовідносин\~ст. 625 ЦК України\~та стягнення з відповідача інфляційних за несвоєчасне виконання ним грошового зобов`язання є обґрунтованими. Заперечень щодо правильності наданого позивачем розрахунку заборгованості, інфляційних втрат за договором позики №1112 від 29.10.2022 року відповідач не надав, доводи позивача щодо розміру нарахованих інфляційних втрат відповідачем не спростовані. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати в розмірі 14 332,95 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До позовної заяви долучено договір про надання правової допомоги №01-02 від 01.02.2024 з фіксованим розміром гонорару адвоката долученого до позовної заяви, ордер на надання правничої допомоги та платіжну інструкцію № 167537480 на суму 20 000,00 грн (а.с.60-61). Враховуючи вищевикладене суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу, відповідно до договору про надання правничої допомоги №01-02 від 01.02.2024. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено на суму 3\~543\~623,71 грн, а тому слід з відповідача на користь держави стягнути судовий збір у розмірі 14 996,37 грн виходячи з розрахунку (3\~543\~623,71*100/3 577\~562,52=99,05%; 99,05%*15140/100=14996,37).

Outcome: partial