Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.03.2019 у розмірі 159\~253 грн. 19 коп. станом на 17.10.2023, а також судові витрати у сумі 2684 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.03.2019 відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви відповідача йому надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначає, що позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 17.10.2023 має заборгованість у сумі 159 253 грн. 19 коп., яка складається з наступного: 95 851 грн. 94 коп. заборгованість за кредитом; 63 401 грн. 25 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 28.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного. 08.12.2023 року відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що у задоволенні вказаного позову потрібно відмовити виходячи з наступних обґрунтувань. Відповідно до ст. 11 ЦКУ п. 2 ч. 1, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини ст. 9 Закону про споживче кредитування № 1734-Х111 від 15 листопада 2016 р. п. 9. На вимогу споживача кредитодавець зобов`язаний безоплатно надати йому копію проекту договору про споживчий кредит у паперовому або електронному вигляді (за вибором споживача). Примірник договору, з накладанням електронних чи власноручних підписів сторін, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно. У позовній заяві позивач стверджує, що підписана Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з умовами та правилами, які викладено на банківському сайті, і є кредитним договором. Однак, позивачем не підтверджено факти виконання умов кредитного договору кредитором, а саме не підтверджено факт надання грошових коштів позичальнику та не підтверджено факти невиконання умов кредитного договору позичальником. Також відповідач зазначає, що в матеріалах позовної заяви відсутній детальний розрахунок заборгованості, з якого було б зрозуміло виходячи з яких обставин, на підставі яких документів формувалися суми коштів, які просить стягнути позивач. В матеріалах справи відсутні: оригінал Кредитного Договору, Додаткової угоди до нього про збільшення кредитного ліміту (ст. 12 п. 7 № 1734 - XIII від 15 листопада 2016 р.) за згодою сторін, та графіку погашення кредитних грошових коштів. Відповідач звертає увагу на те, що з березня місяця 2022 р. коли вони ще були під окупацією, йому почали телефонувати представники банку з проханням погашення відсотків за кредитом. Спочатку це було раз у два-три дні, а з липня місяця це перейшло у дзвінки по два-три рази на день, з погрозами, що в його все заберуть і війна не підстава для несплати по кредиту та повідомили, що винен ще 100\~000 грн. 10.08.2022 року відповідач прибув у Чернігівське відділення А-Банку з метою погасити кредит, але йому повідомили, що він вже винен 120 000 грн. Після чого останній запропонував погасити тіло кредиту, а на відсотки оформити реструктуризацію, в чому йому було відмовлено. Також вказав, що сума кредиту який надавався, дійсно складала 25000 грн., але термін кредитування 24 місяці (два роки), а не 20 років (240 міс.), що підтверджує розрахунок. Також, цей документ містить застереження про те, що інформація (пропозиція) надана в цьому документі є актуальною до 01.01. 2019 року і не могла бути підписаною відповідачем 15.03.2019 року, бо на той час вже не існувала. Зазначає, що строк дії продукту, який надав відповідачу банк складає 24 місяці з 15.03.2019 р. по 15.03.2021 р. Додаткових угод про зміну Умов договору та згоди на збільшення ліміту він не надавав. Відповідно до довідки наданої позивачем по лімітам «Відповідач має ліміт карти 95\~090 грн. користується картою з 15.03.2019 року по 29.08.2023 рік, проценти за користування кредитом 44,4 % річних. За цей період на підставі виписки з його рахунку, наданої позивачем у позовній заяві, сума погашена ним, за кредитним договором склала 409\~319 грн. 25 коп. Поточна заборгованість за кредитом, як вказує позивач складає 95 851,94 грн. Загальна сума відсотків за кредитом, який планував отримати банк 170 233,04 грн. за 4 роки під 44,4% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) грн. 266084,98 грн. Тому, переплата, яку отримав банк за цим кредитом 143 234 грн. 27 коп. 22.01.2024 року представник АТ «Акцент-Банк» подав відповідь на відзив. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір № Б/Н від 15.03.2019 року) в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Своїм підписом під ретельно прочитаним кредитним договором позичальник підтвердив факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у чинному на той час законодавстві, в тому числі й постанові правління НБУ № 168 від 10.05.2007, і саме це є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору. Таким чином, відповідач сам погодився як з Умовами та Правилами надання банківських послуг так і з необхідністю самостійного ознайомлення на сайті банку з їх оновленими версіями. Наявна у відповідача заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються із Анкети-Заяви, Тарифів та Умов і Правил (актуальна копія яких була додана до позову). Щодо процентів, представник позивача зазначає, що до матеріалів справи додано не тільки тарифи із сайту банку, а Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого. Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор між сторонами погоджено, а саме - його зазначено особисто відповідачем в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яку відповідач підписав власноруч. На підтвердження вірності розрахунку до матеріалів справи було додано банківську виписку (яка є первинним бухгалтерським документом відповідно до ЗУ Про бухгалтерський облік), де в тому числі відображено використання відповідачем кредитного ліміту. Також до матеріалів справи додано довідку про видачу картки та довідку про встановлення/зміну кредитного ліміту, та звертає увагу, що ініціатором встановлення/зміни кредитного ліміту може бути як банк, так і сам клієнт, та заборгованість виникла в результаті витрачання кредитних коштів, а встановлення кредитного ліміту є лише можливістю їх використання (відповідно до всіх умов договору), а не обов`язком клієнта. Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29.01.2024 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 30.01.2024 року відповідач [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що 02.09.2016 року він особисто підписав Анкету-заяву про Приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-банку, але в подальшому, не погодився з умовами надання та ціною кредиту та від отримання кредиту відмовився. Умови та Правила надання банківських послуг та тарифами які, як стверджує А-банк кладають кредитний договір № б/н від 15.03.2019 року не відповідають дійсності, тому що з 02.09.2016 року, не одноразово змінювались самим банком і відповідач не міг у 2016 році ознайомлюватись з умовами та тарифами 2019 року. Кредитний договір відповідачем не підписувався ні у 2016 році ні у 2019 році, і як доказ банком суду не надавався. Щодо нібито підписаного відповідачем, за допомогою електронного підпису Паспорту споживчого кредиту 15.03.2019 р. у 11:06:33 зазначає, що знаходився у приміщенні відділення А-банку в [ADDRESS] та здійснював поповнення свого рахунку в А-банку на суму 104 505 грн. 00 коп відповідна квитанція додана до справи, та підтверджує що він знаходився у А-банку, а твердження про електронний підпис фальсифікацією. Доказів надання А-банком кредиту 02.09.2016 року чи 15.03.2019 року відповідачу надано не було, виписки рахунку за 02.09.2016р. про надходження кредитних коштів відсутні. Паспорт кредиту містить скасувальну обставину, відповідно до ст. 212 п. 2 ЦКУ а саме: «інформація зберігає чинність до 01.01.2019 року» - цей паспорт не міг бути підписаний 15.03.2019 року. За весь час користування платіжним засобом А-банку, виписка з особистого рахунку, банком не надавалась, навіть на побажання у відділенні банку, у наданні документа на підставі якого нараховується борг у серпні 2022 року у відділенні банку було відмовлено. Відсотки не сплачувались а самостійно списувались. Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06.02.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача АТ «Акцент-Банк» Омельченко Є.В. в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини іосновоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055\~ЦК України визначена письмова форма укладення кредитного договору. За вимогами ч. 1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 02.09.2016 року [PERSON] підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку став клієнтом банку(а.с.10, том 1). На підставі Анкети-заяви від 02.09.2016 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відповідачу [PERSON] 15.03.2019 року відкрито рахунок № [NUMBER] . АТ "Акцент Банк" на відкритий кредитний рахунок № [NUMBER] видано картки: № [NUMBER] , строком дії до лютого 2023 року, та № [NUMBER] , строком дії до червня 2027 року, що підтверджується довідкою по картам(а.с.31, том 1). З довідки про ліміти вбачається, що [PERSON] 15.03.2019 року встановлений кредитний ліміт у розмірі 25 000 грн., в подальшому кредитний ліміт змінювався тричі: 06.03.2020 року збільшився до 100 000 грн., 29.08.2023 року зменшився до 95 851 грн. 94 коп., 29.08.2023 року збільшився до 95 900 грн.(а.с.38, том 1). Позивачем на обґрунтування своїх вимог надано до справи Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» щодо тарифів користування кредитними картками(а.с.39-47, том 1). З розрахунку заборгованості по кредитному договору б/н від 15.03.2019 року вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 17.10.2023 становить 159 253 грн. 19 коп., з яких: 95851 грн. 94 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 63 401 грн. 25 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками(а.с.6-9, том 1). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку - АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). При цьому, згідно до ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 15.03.2019 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», а також паспорт споживчого кредиту, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Тарифів та Витягом з Умов позичальник ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Отже, Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил, надані до позовної заяви, не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, встановлену у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. У анкеті-заяві, наданій позивачем, зазначені лише дані про особу позичальника, у ній не зазначено банківського продукту, який йому надається, процентна ставка. Витяг з Тарифів, а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms), які містяться в матеріалах даної справи не підписані відповідачем, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між Банком та [PERSON] 15.03.2019 року. Підписаний відповідачем 15.03.2019 року простим електронним підписом шляхом підтвердження ОТП 66 з номера телефону, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними грошима. Як зазначалось вище, в анкеті-заяві позичальника не міститься інформації щодо банківського продукту, який надається позичальнику, яку саму банківську картку отримує відповідач, в той час як паспорт споживчого кредиту містить відомості щодо двох карток Універсальну, Універсальну Голд. Також, зі змісту даного паспорту споживчого кредиту вбачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019 року, тому на момент підпису вже була не актуальна. Крім цього, зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. У розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. При цьому, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент-Банку не містить в собі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а також посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору. Зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту за двома кредитними картками, матеріали справи не містять в собі відомостей про те, які саме із зазначених у паспорті умов були прийняті позичальником, та який саме тип кредитного продукту: Картка Універсальна, Картка Універсальна Голд, було обрано відповідачем, хоча умови кредитування за цими типами кредитних продуктів є різними. Об`єднана палата Касаційного цивільного Суду, у постанові від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19), про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, висловила такий висновок про застосування норми права: «Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво - і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту». Таким чином, анкета-заява, підписана відповідачем, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами. \~ \~ \~ \~Відтак, позивач не довів факту прийняття відповідачем запропонованих йому умов щодо розміру відсотків. Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. Відповідний правовий висновок наданий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року, справа №342/180/17. \~ \~ \~ \~Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 63401 грн. 25 коп. Свою позицію у вказаних спорах висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, яка зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. Зазначені висновки містяться також в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №243/2224/17, провадження №61-31311св18 та в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №302/575/17, провадження №61-10478св19. Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надані позивачем докази щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту. У свою чергу відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості за кредитом перед позивачем. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що позивачем не підтверджено факт надання йому грошових коштів по кредиту від 15.03.2019 року, оскільки в судовому засіданні встановлено та беззаперечно доведено доказами, що [PERSON] отримав кредитні кошти на кредитну карту, яка була видана банком(а.с.31, том 1), шляхом приєднання до Умов та правил надання банківських послуг на підставі Анкети-заяви від 02.09.2016 року, про що свідчать банківські виписки по його рахунку про рух коштів по картках, що останній користувався кредитними коштами(а.с.107-168, том 1). Видана відповідачу кредитна картка давала змогу оплачувати товари та послуги в кредит. Для кожної кредитної картки банк резервує певну суму коштів кредитний ліміт, а власник сам обирає якою сумою користуватися. У межах кредитного ліміту клієнт може здійснювати безготівкові та готівкові операції. Як вбачається із виписки по рахунку, [PERSON] скористався такою послугою, сам обирав розмір кредиту та в подальшому користувався ним. Наведені виписки по рахунках, згідно з вимогами\~ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою правління НБУ № 75 від 04 липня 2018 року, є первинним документом, який фіксує здійснення банківських операцій, а отже підтверджує отримання [PERSON] кредитних коштів, що також вказує на те, що позичальник був ознайомлений з умовами договорів та погоджувався з ними. Крім того, у відзиві на позовну заяву, [PERSON] посилається на те, що 10.08.2022 року у Чернігівському відділенні Акцент-Банку хотів погасити суму заборгованості по кредиту, а на відсотки оформити реструктуризацію. Заперечуючи проти стягнення з нього заборгованості у заявленому позивачем розмірі, відповідач фактично не погодився з наданим АТ «Акцент-Банк» розрахунком суми заборгованості. Проте [PERSON] не надав належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності кредитної заборгованості у заявленому АТ «Акцент-Банк» розмірі. Долучена до матеріалів справи відповідачем квитанція про поповнення рахунку на суму 104 505 грн. 00 коп. не має відношення до погашення заборгованості по кредиту від 15.03.2019 року. За умовами кредитних договорів позичальник мав своєчасно повернути кредитні кошти, однак належним чином не виконав своїх зобов`язань, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за кредитом, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, тому посилання відповідача [PERSON] про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо суми заборгованості у зазначеному вище розмірі суд відхиляє. Відтак, на користь АТ «Акцент-Банк» з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 95851 грн. 94 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту, а у задоволенні заявлених вимог в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом необхідно відмовити з вищевикладених судом підстав. Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1615 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial