Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі - 28 980 грн. 00 коп. 91 коп., а також стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування вимог зазначається, що сторони у справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 30 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 203. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2019 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 203. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дочку, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Впродовж тривалого часу відповідач свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дочки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує повноцінним харчуванням, не формує у дитини культурно-гігієнічних навичок, не спілкується та не навідує дочку. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки відповідача. [PERSON] судове рішення про стягнення аліментів не виконує, заборгованість по їх сплаті становить 95 176 грн. 00 коп. З підстав позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) позивач звернулася до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, 04 липня 2024 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку, в тому числі шляхом публікації на веб-сайті оголошення про виклик. Причини неявки суду неповідомлені. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Зазимської сільської ради Броварського району Київської області у судове засідання представника не направив. 07 березня, 02 травня та 03 липня 2024 року до суду надійшли клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи та прийняття рішення відповідно до вимог законодавства України з урахуванням інтересів малолітньої дитини. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням викладеного, а також за згодою позивача суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 30 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 203. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 грудня 2016 року Виконавчим комітетом Літківської сільської ради Броварського району Київської області, [INFO] у місті Ірпінь Київської області народилася [PERSON] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2019 року у справі № 361/5815/18, що набрало законної сили 06 липня 2019 року, розірвано шлюб між сторонами. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2020 року у справі № 1123/20, що набрало законної сили 10 жовтня 2020 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дочку, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист, виданий 09 вересня 2020 року у справі № 361/1123/20, про стягнення аліментів перебуває на виконання у Ірпінському відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Відповідно до розрахунку заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на підставі виконавчого листа № 361/1123/20 на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , становить 95 176 грн. 00 коп. З часу присудження аліментів відповідач жодного разу їх не сплатив. Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади від 17 жовтня 2023 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до характеристик вихованки старшої групи «Калинка» дошкільного підрозділу «Сонячний» Літківського ліцею ім. М.П.Стельмаха, виданої директором ліцею, [PERSON] , [INFO] , почала відвідувати дошкільний заклад з 2018 року, мама приймала активну участь у житті групи, брала участь у виставах та святах. За період відвідування закладу [PERSON] опікувалася тільки мати. Згідно з актом обстеження умов проживання від 22 березня 2023 року, складеного головним спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, умови проживання дитини добрі, у будинку охайно та затишно, будинок облаштований сучасними меблями та побутовою технікою, у дитини є окрема кімната з необхідними меблями, іграшками, книжками та розвиваючими іграми. З характеристики, виданої Структурним підрозділом «Київські ТЕЦ» Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» 26 травня 2023 року, вбачається, що [PERSON] працює сторожем сектору охорони об`єктів ТЕЦ-6 з 03 лютого 2022 року по теперішній час, за професійними якостями повністю відповідає займаній посаді. Згідно з довідкою про доходи № 04/6/840 від 17 травня 2023 року, виданою Структурним підрозділом «Київські ТЕЦ» Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго», розмір доходу [PERSON] за період з листопада 2022 року по квітень 2023 року становить 60 884 грн. 37 коп. Відповідно до висновку від 31 березня 2023 року Виконавчий комітет Зазимської сільської ради Броварського району Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При розгляді даної справи по суті встановлено, що відповідач свідомо та умисно впродовж тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дочки, [PERSON] , [INFO] , тобто не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та взагалі не цікавиться та не спілкується з дочкою, в тому числі не приймає жодної матеріальної участі в утриманні дитини. У свою чергу, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав є достатньо обґрунтованим, а тому суд погоджується з ним. Щодо вимоги про стягнення неустойки (пені) по аліментах. Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Дослідженими судом доказами підтверджено наявність заборгованості зі сплати аліментів в сумі 95 176 грн. 00 коп., за період з лютого 2020 року по вересень 2023 року. Перевіряючи правильність розрахунків позивача та обраховуючи розмір неустойки за несплату аліментів, суд враховує таке. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер та повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Перевіряючи розрахунок позивача, зазначений у позовній заяві, суд вважає його правильно обчисленим, з урахуванням правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), яка відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає неустойка (пеня) по аліментах у розмірі - 28 980 грн. 91 коп. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість даного позову та його задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача по користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 1 073 грн 60 коп. Крім того, за вимогу про стягнення неустойки (пені) з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 1 073 грн. 60 коп.

Outcome: approved