Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

22 грудня 2023 року позивач ПрАТ «СК «Універсальна», за підписом представника Ситник О.А., через поштове відділення подала у Сокирянський районний суд Чернівецької області позов до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, який надійшов у суд 27 грудня 2023р. В обґрунтування позову вказує, що 29 вересня 2020р. відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] ,\~ під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Форд», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який, будучи винним у ДТП, залишив місце пригоди. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована позивачем на підставі полісу №АО-4772660 від 23.10.2019р., а тому ПрАТ «СК «Універсальна» виплатила потерпілому [PERSON] страхове відшкодування в сумі 42826, 21 грн. Вважає, що оскільки [PERSON] залишив місце пригоди, то ПрАТ «СК «Універсальна» має право регресної вимоги до відповідача. З огляду на вищенаведене, просить стягнути з відповідача 42826, 21 грн. та судові витрати. 01 лютого 2024 року із Сокирянського районного суду Чернівецької області на підставі ухвали суду від 08.01.2024р. в Новодністровський міський суд Чернівецької області надійшла вищезгадана справа. Ухвалою суду від 14.02.2024р., після усунення недоліків позовної заяви, відкрито спрощене позовне провадження в даній справі, надано учасникам справи строк для подачі заяв по суті справи, залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ТзОВ «ОТП Лізинг» та призначено судове засідання із викликом учасників справи на 13 березня 2024 року о 10 год. 00 хв., яке відкладено через першу неявку відповідача на 25 березня 2024 року о 10 год. 00 хв. Ухвалою суду від 25.03.2024р. зобов`язано третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ТзОВ «ОТП Лізинг» в строк до 05 квітня 2024р. надати суду зазначені в ухвалі відомості та відкладено судове засідання на 10 квітня 2024р. о 10 год. 00 хв. Ухвалою суду від 10.04.2024р., зважаючи на отриману від ТзОВ «ОТП Лізинг» інформацію, зобов`язано ТзОВ «Буд-об`єкт» в строк до 17 квітня 2024р. надати суду зазначені в ухвалі відомості та відкладено судове засідання на 19 квітня 2024р. о 10 год. 00 хв., яке у зв`язку із ненадходженням витребуваної інформації відкладено на 16 травня 2024р. о 10 год. 00 хв. Ухвалою суду від 16.05.2024р. залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ТзОВ «Буд-об`єкт», зобов`язано позивача не пізніше двох днів з дня вручення копії даної ухвали направити залученій третій особі копію позовної заяви з усіма доданими до неї документами, а докази такого направлення надати суду до наступного судового засідання, та відкладено судове засідання у справі на 03 червня 2024р. о 14 год. 00 хв. 03 червня 2024 року ухвалою суду застосовано заходи процесуального примусу у виді штрафу до представника позивача [PERSON] у зв`язку із невиконанням вимог ухвали суду від 16.05.2024р. щодо направлення залученій третій особі ТзОВ «Буд-об`єкт» копії позовної заяви з усіма доданими до неї документами; відкладено розгляд справи на 19 червня 2024р. о 10 год. 00 хв. 10 червня 2024 року від представника позивача надійшла заява від 07.06.2024р., в якій повідомлялось про виконання вимог ухвали суду від 03.06.2024р. та надано докази направлення копії позовної заяви з усіма доданими до неї документами третій особі ТзОВ «Буд-об`єкт». Оскільки станом на 19 червня 2024р. третя особа ТзОВ «Буд-об`єкт» за даними трекінгу відстеження поштових відправлень АТ «Укрпошта» №7949301242862 не отримало копії позовної заяви ПрАТ «СК «Універсальна» з усіма доданими до неї документами, з метою повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи, в тому числі отримання письмових пояснень по суті справи від третіх осіб, судове засідання відкладено на 22 липня 2024р. о 09 год. 00 хв.; додатково роз`яснено третій особі ТзОВ «Буд-об`єкт» про можливість ознайомитися із матеріалами справи, в тому числі з позовною заявою та доданими до неї документами, в системі ЄСІТС, підсистема «Електронний суд». Представник позивача [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 142), в судове засідання не з`явилася, однак раніше подала заву від 13.03.2024р. про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі (а.с. 53-54). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; жодних заяв чи клопотань в суд не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався. При цьому, в суд повернувся поштовий конверт у зв`язку із відсутністю адресата (а.с.144-145). Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, листом Виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області № 03-09/7 від 02.01.2024р. (а.с. 6), у зв`язку з чим в суд повернувся конверт із викликом на судове засідання, суд вважає відповідача таким, що повідомлений\~ про дату, час та місце судового засідання належним чином. Представники третіх осіб, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 143, 146), в судове засідання не з`явилися. Треті особи, які отримали копії позовної заяви з усіма доданими до неї документами, жодних заяв чи клопотань не подавали, правом на надання письмових пояснень по суті справи не скористалися. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2020р. по справі №759/19469/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 24-26). Так, з вищевказаної постанови суду вбачається, що 29 вересня 2020р. об 11 год. 20 хв. в м. Києві, Кільцева дорога, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Ford Cargo 4136D», державний номерний знак [NUMBER] , став учасником дорожньо-транспортної пригоди та допустив зіткнення із транспортним засобом «Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , після чого [PERSON] місце пригоди залишив. При ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Іншим учасником ДТП був [PERSON] , водій та власник транспортного засобу марки «Hyundai», модель «Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , що також підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 09.01.2020р. та посвідченням водія [NUMBER] від 30.03.2011р. (а.с. 22). Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4772660 страховиком транспортного засобу винуватця ДТП є ПрАТ «СК «Універсальна», а страхувальником юридична особа ТзОВ «ОТП Лізинг» (а.с. 21). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 04.12.2018р. транспортний засіб «Ford», модель «Cargo 4136 D», державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , належить юридичній особі ТзОВ «ОТП Лізинг» (а.с. 97) та на підставі Договору фінансового лізингу № 3957-FL від 30.10.2018р. та акту приймання-передачі від 04.12.2018р. до вказаного договору на момент ДТП був переданий лізингодавцем ТзОВ «ОТП Лізинг» лізингоодержувачу ТзОВ «Буд-Об`єкт» і перебував у володінні та користуванні останнього (а.с. 78, 81-90, 97). Окрім того, представником ТзОВ «ОТП Лізинг» [PERSON] повідомлено суд про відсутність взаємовідносин між ТзОВ «ОТП Лізинг» та [PERSON] (а.с. 74-75). Натомість, відповідно до листа ТзОВ «Буд-Об`єкт» № 1 від 24.04.2024р., за підписом директора товариства Наговіцина Л., між [PERSON] та ТзОВ «Буд-Об`єкт» існували трудові відносини з 02.09.2020р. по 05.10.2020р.; дорожній лист відсутній (а.с. 119). Оскільки завдана внаслідок ДТП шкода відшкодована добровільно не була, [PERSON] з метою отримання страхового відшкодування звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна» з заявою про відшкодування матеріального збитку від 06.10.2020р. (а.с. 27). Так, 06 жовтня 2020р. складено акт огляду транспортного засобу марки «Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , в якому визначено характер пошкоджень транспортного засобу у відповідності з доданою калькуляцією Audatex (а.с. 28-29). Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 29-D/80/0 від 16.12.2020р. вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП, складає 49543,45 грн., в тому числі 6717,24 грн. ПДВ на вартість матеріалів та складових (а.с. 31-37). Згідно з аварійним сертифікатом та страховим актом № 64105/1 сума страхового відшкодування, що сплачується потерпілому, становить 42826,21 грн. (а.с. 30, 38). Відповідно до платіжного доручення № 213740 від 21.12.2020р. ПрАТ СК «Універсальна» перераховано [PERSON] грошові кошти в розмірі 42826,21 грн. із призначенням платежу страхова виплати за транспортний засіб «Hyundai Tucson», [NUMBER] , власник [PERSON] , згідно з страховим актом № 64105/1 без ПДВ (а.с. 39). Після цього позивач направив [PERSON] вимогу про сплату боргу № 849 від 07.09.2021р. у зв`язку із тим, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована згідно з полісом № АО/4772660 від 23.10.2019р., однак така вимога останнім отримана не була та повернена позивачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 40-42). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме винною особою. У ч. 1 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 92 Закону України «Про страхування» страховик за договором страхування зобов`язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк. У ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім цього, у п.п. в) п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому, згідно з ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018р. по справі №426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) вказано, що аналіз норм статей 1172 та 1187 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Подібний висновок зроблено також в постановах Верховного Суду від 04.07.2023р. по справі № 686/20281/21 та від 09.01.2019р. по справі № 654/4218/15-ц, згідно з яким шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП, з вини водія, який виконував трудові обов`язки та керував автомобілем, що належить роботодавцю, на відповідній правовій підставі, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги наявність трудових відносин між [PERSON] та ТзОВ «Буд-об`єкт» на момент вчинення ДТП та за відсутності доказів неправомірного заволодіння транспортним засобом, тобто без спростування обставин, що винний у ДТП водій керував автомобілем, що належить роботодавцю, на відповідній правовій підставі, суд приходить до висновку, що [PERSON] , який залишив місце ДТП, керував транспортним засобом «Ford Cargo 4136 D», державний номерний знак [NUMBER] , у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків, як працівник ТзОВ «Буд-об`єкт», а тому не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, що, в свою чергу, вказує на відсутність правових підстав для покладення на нього обов`язку відшкодувати шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а відтак в задоволенні позову ПрАТ «СК «Універсальна», за підписом представника Ситник О.А., до [PERSON] , за участю третіх осіб ТзОВ «ОТП Лізинг»,\~ ТзОВ «Буд-об`єкт» про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір з відповідача [PERSON] на користь позивача ПрАТ «СК «Універсальна» стягненню не підлягає. При цьому, враховуючи, що розмір ставки судового збору за подання до суду юридичною особою позовної заяви з вимогою майнового характеру на момент звернення позивача до суду (22 грудня 2023р.) становив 2684, 00 грн., останньому слід повернути надміру сплачений згідно з платіжною інструкцією № 26358 від 06.02.2024р. судовий збір в розмірі 344, 00 грн. (3028,00 2684, 00). На підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 993, 1172,1166, 1187, 1188, 1191, ЦК України,

Outcome: dismissed