Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

18.12.2023 року представник Акціонерного Товариства «АКЦЕНТ - БАНК» Шкапенко О.В. звернувся до суду засобами поштового зв`язку «Укр пошта» із позовною заявою, (зареєстрована судом 25.12.2023 року за вх. №29339), в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «АКЦЕНТ - БАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.04.2017 року у розмірі 110537, 15 грн. станом на 03.10.2023 року, яка складається з: 68695, 99 грн. заборгованість за кредитом; 41841, 16 грн. заборгованість по відсоткам; стягнути судові витрати у розмірі 2684, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.04.2017 року [PERSON] (надалі відповідач) приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46, 80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг в А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору в цілому. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 03.10.2023 року має заборгованість 110537, 15 грн., яка складається з наступного: 68695, 99 грн. - заборгованість за кредитом; 41841, 16 грн. заборгованість по відсоткам. Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу SMS повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «А-Банк». Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Посилаючись на ст. ст. 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача по справі на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.04.2017 року у розмірі 110537, 15 грн. станом на 03.10.2023 року, а також судові витрати по справі. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 16.02.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 56-57). Не погоджуючись з пред`явленими позовними вимогами адвокат Морозов В.Ю., діючи в інтересах [PERSON] 29.02.2024 року через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» направив відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків у розмірі 41\~841, 16 грн. відмовити. Свою позицію мотивував тим, що позивач посилається на Умови та Правила надання банківських послуг. Проте, позовна заява не містить інформації щодо ознайомлення відповідача саме з таким Витягом Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Ацент-Банк». Не міститься і будь-якої інформації щодо погодження відповідача із вказаними вище Умовами та правилами надання банківських послуг, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Та саме у зазначеному в цих документах, що додані до АТ «Ацент-Банк» до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Умови та Правила надання банківських послуг, які наявні в матеріалах справи, не містять особистого підпису позивача. Звертає увагу суду на тому, що позивачем не надано доказів ознайомлення відповідача саме з такою редакцією Умов та Правил надання банківських послуг, яка міститься в додатках до позовної заяви. Крім того зазначає, що в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг процентні ставки взагалі не зазначені. За таких обставин відсутні підстави вважає, що позивач та відповідач обумовили у письмовому вигляді сплату будь-яких процентів за користування кредитними коштами та порушення термінів виконання договірних зобов`язань у розмірі, визначеному у розрахунку заборгованості. 26.03.2024 року від представника позивача надійшли заперечення, в яких він зазначив, що відповідач а Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послух складають кредитний договір №Б/Н від 11.04.2017 року) в банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами та Правила надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті банку та з їх оновленими версіями. Згідно розрахунку заборгованості відповідач користувалася кредитом, значить була ознайомлена з Умовами та кредитний Правилами надання банківських послуг в «А-Банку» і погодилась з ними, оскільки даний договір є договором Оферти. Крім того зазначив, що відповідач отримала кредитку картку та скористалася кредитними коштами, тобто вона погодилася з умовами, що діяли на момент зняття коштів (ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 КУ України, фактичне прийняття пропозиції до укладення договору дією) і повинен сплачувати проценту ставку. Враховуючи вищевикладене, просив позові вимоги задовольнити та розглянути справу за його відсутності. 11.07.2024 року [PERSON] , діючи через своїх представників [PERSON] , [PERSON] , подала до суду клопотання, в якому просила стягнути з АТ «Ацент-Банк» на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 00, 00 грн. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладання та згодний з його умовами. Судом встановлено, що 11.04.2017 року\~\~ [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, в якій зазначено, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, укладають між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг. Також відповідач ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на банківському сайті\~www.а-bank.ua, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідно до умов укладеного договору, АТ «А-БАНК»\~надало останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 10). Довідкою за картами, виданою головою правління АТ «А-Банк» [PERSON] б/н та дати, підтверджується, що за укладеним кредитним договором відповідачу [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] , строком дії до серпня 2020 року; № [NUMBER] строком дії дожовтня 2021 року; № [NUMBER] строком дії до жовтня 2027 року (а.с.34). Довідкою за лімітами, виданою головою правління АТ «А-Банк» [PERSON] б/н та дати, підтверджується, що кредитний ліміт було: 04.04.2018 року в сумі 2000,00 грн. (збільшено банком); 04.04.2018 року в сумі 2000,00 грн. (збільшено клієнтом); 22.08.2018 року в сумі 4000, 00 грн. (збільшено банком); 22.08.2018 року в сумі 4000, 00 грн. (збільшено клієнтом); 22.08.2018 року в сумі 5000,00 грн. (збільшено клієнтом); 22.08.2018 року в сумі 5000,00 грн. (збільшено банком); 23.04.2019 року в сумі 4500,00 грн. (зменшено клієнтом); 23.04.2019 року в сумі 4500,00 грн. (зменшено банком); 20.05.2019 року в сумі 4250,00 грн. (зменшено клієнтом); 20.05.2019 року в сумі 4250,00 грн. (зменшено банком); 21.06.2019 року в сумі 3800,00 грн. (зменшено клієнтом); 21.06.2019 року в сумі 3800,00 грн. (зменшено банком) (а.с. 35). До анкети-заяви від 11.04.2017 року позивачем долучено Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщених на офіційному веб-сайті\~https://a-bank.com.ua/terms\~в розділі «Умови та правила» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Gold» (а.с. 36-43). Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджений доданою до матеріалів справи випискою по картці відповідача за період з 11.04.2017 року по 03.10.2023 року (а.с. 11-37 зворот). Станом на 03.10.2023 року за відповідачем рахується прострочена заборгованість перед АТ «Акцент-Банк» за кредитним договором №б/н від 11.04.2017 року, яка становить 110537, 15 грн., яка складається з наступного: 68695, 99 грн. - заборгованість за кредитом; 41841, 16 грн. заборгованість по відсоткам, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с. 4-9). Між сторонами виник спір щодо неналежного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами поділяються на встановлену законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за кредитом (тіло) 68695, 99 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 41841, 16 грн.\~Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент-Банку та Тарифи, які є невід`ємною частиною договору. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Натомість, АТ «А-БАНК» не надало суду жодного доказу щодо типу виданої відповідачу кредитної картки, при цьому здійснено нарахування відсотків, виходячи з відсоткової ставки 46,8 % щомісячно, та її зниженням до 44,4% та 40,8%, з наданням суду Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, які розміщені на сайті:\~https://a-bank.com.ua/terms\~в розділі «Умови та Правила». Довідка за картками містить лише інформацію про видані [PERSON] картки, однак за яким саме типом з кредитних продуктів, що надаються банком, не зазначено. Так, наданий позивачем Витяг містить лише виклад умов використання кредитної картки «Універсальна» та не підписаний позичальником. Що стосується тарифів користування картками «Універсальна» та «Універсальна Gold», то вони не містять інформації про позичальника, визначені саме для нього умови кредитування, розмір наданого йому кредитного ліміту та актуальність тарифів для [PERSON] з урахуванням дати укладення кредиту та строку кредитування. До того ж жоден із наданих позивачем документів додатків до анкети-заяви не містить посилання на цифровий підпис позичальника словесно-буквеного вираження, а тому правові підстави вважати їх підписаними позичальником як складові договору відсутні. Отже, у даному випадку відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за конкретною ставкою, тому доводи відповідача з цього приводу заслуговують на увагу.\~З огляду на зазначене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «А-БАНК» дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ «А-БАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві відомостей про тип виданої кредитної картки, розмір процентів за користування кредитом, обсяг відповідальності за порушення своєчасного виконання зобов`язань позичальником, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вищезазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. На підставі наведеного, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками\~за користування кредитом в розмірі 41841, 16 грн.\~Слід зауважити, що вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив, а тому суд вирішує спір в межах заявлених вимог. Разом з тим вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову АТ «А-БАНК» щодо стягнення заборгованості за фактично отриманими та використаними позичальником коштами, які у добровільному порядку АТ «А-БАНК» не повернуті.\~Так, доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, його зміну, активне користування карткою (зняття готівки, переведення коштів між картками, оплата послуг, погашення кредиту тощо), що відповідачем не оспорювалось, в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Так, виписка з банківського рахунку позичальника містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору, всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Таким чином, позивач, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, зарахованого на картковий рахунок із видачею картки позичальникові, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином та своєчасно не виконував свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 68\~695, 99, грн., яку суд вважає доведеною, у тому числі з урахуванням визнання відповідачем позову в цій частині. Наданий АТ «А-БАНК» розрахунок не викликає у суду сумнівів в його правильності в цій частині і не спростований жодними доказами з боку відповідача. Приходячи до такого висновку, суд зауважує, що отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку АТ «А-БАНК» не повернуті, що свідчить про порушення його прав, тому суд погоджується із тим, що АТ «А-БАНК» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту 68\~695, 99 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд враховує часткове задоволення позовних вимог 62, 14%), а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «А-БАНК» 1779 грн. 68 коп. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог. Щодо заявленого відповідачем клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12\~000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 28.02.2024 року між адвокатами Морозовим В.Ю. [PERSON] , та [PERSON] укладено договір про надання юридичних послуг (далі Договір) (а.с. 106-107). Відповідно до Акту наданих послуг за Договором від 28.02.2024 року адвокатом Морозовим В.Ю. надано наступні послуги: 1) консультація (2 години) 1\~000, 00 грн.; 2) розробка відзиву га позовну заяву про стягнення заборгованості (5 годин) 7000, 00 грн.; 3) представництво інтересів при розгляді справи в суді, обробка документів та аналіз чинного законодавства України для подачі відзиву на позовну заяву (три години) 4 000, 00 грн.; загальна сума 12\~000, 00 грн. Загальна вартість наданих адвокатом послуг всього склала 12\~000, 00 грн. (а.с. 105). Відповідно до квитанції про оплату коштів від 10.07.2024 року відповідач [PERSON] відповідно до договору від 28.02.3034 року сплати ла суму у розмірі 12\~000 грн. (а.с. 104). При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial