Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 16.07.2024р. надійшла\~ заява [PERSON] (заінтересовані особи Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] ) про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.07.2024р. заява була залишена без руху та заявниці наданий строк для усунення недоліків, а ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 18.07.2024р. було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду (а.с.№14, 18). В обґрунтування вимог заяви [PERSON] посилалася на те, що перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , у подружжя на тимчасово окупованій території народився син [PERSON] , [INFO] . Заявниці було видано свідоцтво про народження, яке є недійсним на території України, а тому вона просила встановити факт народження [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Маріуполя, Донецької області, батьками якого є громадяни України: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (по тексту заявниця помилково зазначила 22.05.1978р.). В судове засідання 23.07.2024р. заявниця не з`явилася, про дату розгляду справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи є докази (ас.№33). В заявах, які надійшли на електронну пошту суду 22.07.2024р. та 23.07.2024р., заявниця просила розглянути справу за її відсутності та вважати правильною дату народження батька дитини 22.03.1978р. (а.с.№30, 32). Представник заінтересованої\~ особи\~ Соборного\~відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~ у\~місті Дніпрі\~Південного \~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~(м.\~Одеса) в судове засідання 23.07.2024р. також не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є докази (а.с.№34). Листом від 22.07.2024р. в.о. начальника відділу Марченко Т. просила розглянути справу за відсутності представника відділу (а.с.№27). Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання 23.07.2024р. не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.№35). В надісланій на електронну пошту суду заяві, просив розглянути справу за його відсутності та вірною датою свого народження просив зазначити - 22.03.1978р. (а.с.№ 31). Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх сторін (або їх представників) розгляд справи 23.07.2024р. здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації), починаючи з 07.04.2014р. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Законом України від 21.04.2022р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» були внесені зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зокрема, згідно із п.7 ст.1-1 Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022р. № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, зокрема, до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України віднесено всю територію Маріупольського району Донецької області з 05.03.2022р. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. В свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, яке видане органом реєстрації на тимчасово окупованій території, батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.№17). Батьки дитини перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб від 08.06.2006р., виданого Жовтневим відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 363 від 08.06.2006р. (а.с.№13). Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] та встановити факт народження [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, батьками якого є: [PERSON] , [INFO] , громадянин України та [PERSON] , [INFO] , громадянка України, шлюб між якими був зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 363 від 08.06.2006р. При ухваленні рішення судом також враховано, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зазначав, що «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного». Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 605 грн. 60коп. відповідно до положень ст. 141 ЦПК України слід віднести на рахунок держави, оскільки заявники мають пільги щодо сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved