Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою № [NUMBER] у гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02.06.2009 ЗАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» відповідачу [PERSON] видано ордер на жилу площу - кімнату № [NUMBER], площею 18,6 кв.м, яка розташована у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Кімната надана у користування [PERSON] та членам його сім`ї: дружині, позивачу у справі, [PERSON] та сину [PERSON] , 2007 року народження. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29.09.2023 шлюб між сторонами розірвано. З 14.06.2021 відповідач, забравши всі свої речі, виїхав з кімнати та на сьогоднішній день мешкає окремо в батьківському будинку у с. Короп`є Чернігівського району Чернігівської області, однак продовжує бути зареєстрованим у кімнаті у гуртожитку. У той же час відповідач не приймає участі в утриманні та облаштуванні вказаної кімнати, не оплачує комунальні послуги. Факт реєстрації відповідача у вказаній кімнаті створює для неї значні додаткові витрати по утриманню житла, оскільки плата за комунальні послуги нараховується за кількістю зареєстрованих у кімнаті осіб, чим порушуються її права наймача житла. Відповідач відмовляється у добровільному порядку змінити місце своєї реєстрації. Кімната у гуртожитку не є єдиним житлом відповідача, оскільки ним 22.06.2022 придбано будинок у с. Зрайки Білоцерківського району Київської області. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою № [NUMBER] у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 24.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений. З наданого позивачем до суду нотаріально посвідченого клопотання відповідача [PERSON] від 01.07.2024 останній просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Враховуючи, що у судове засідання сторони не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 02.06.2009 ЗАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» відповідачу [PERSON] на підставі спільного рішення Правління і профспілкового комітету ЗАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» видано ордер № 62 на жилу площу в гуртожитку, а саме: кімнату № [NUMBER], площею 18,6 кв.м, яка розташована у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Кімната надана у безстрокове користування [PERSON] та членам його сім`ї: дружині, позивачу у справі, [PERSON] та сину [PERSON] , 2007 року народження. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29.09.2023, яке набрало законної сили 30.10.2023, шлюб між сторонами розірвано. Згідно з Інформаційною довідкою про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи № 111132074 від 22.04.2024, виданою Управлінням (Центром) надання адміністративних послуг Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідач [PERSON] з 26.06.2009 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У той же час, відповідач з червня 2021 року проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою № 93 від 15.04.2024, виданою Виконавчим комітетом Деснянської селищної ради, а також Актом обстеження на предмет фактичного проживання від 15.04.2024. Позивач [PERSON] разом з сином [PERSON] зареєстровані та проживають у спірній кімнаті [ADDRESS] , позивач самостійно несе витрати по оплаті комунальних послуг, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями. Крім того, у власності відповідача [PERSON] знаходиться земельна ділянка площею 01943 га, кадастровий номер: 3221682401:01:020:0008, розташована за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою, що підтверджується договором купівлі-продажу від 22.06.2022, посвідченим приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарною І.О., а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 303286672 від 22.06.2022. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Ордер по суті є правоустановчим документом індивідуального характеру, що видається виконавчим органом місцевої ради, до компетенції якого входить прийняття рішення про надання житла та видача документа, який є єдиною правовою підставою на вселення громадянина особисто або з його сім`єю у жиле приміщення. Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Статтею 63 ЖК України передбачено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї жиле приміщення зберігається за ними протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого і визнання права власності. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що існують підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою № [NUMBER] у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved