Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Позов мотивований тим, що 15 грудня 2022 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103605 про надання споживчого кредиту. На умовах кредитного договору (п. п. 2.2.1) кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 13\~334,00 грн., який надано в наступному порядку: у розмірі 10\~000,50 грн. на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті, у розмірі 3\~333,50 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Відповідно до п. 2.3 договору відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення не пізніше 20 квітня 2023 року, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 240,00% річних, тип процентної ставки фіксована. Загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів (загальні витрати за споживчим кредитом) становить 10\~213,59 грн. (п. 2.7 договору). Загальна вартість кредиту (у грошовому виразі) становить 23\~547,59 грн. (п.п. 2.9 договору). 28 червня 2023 року ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» уклали договір факторингу « 28/06/2023-01 від 28 червня 2023 року, згідно якого позивач набув статусу кредитора по відношенню до заборгованості відповідача [PERSON] , порядковий номер боржника у реєстрі 198. Станом на 23 січня 2024 року заборгованість відповідача складає 16\~315,09 грн. Позивач скеровував досудові вимоги на адресу відповідача, але вони залишилися без уваги. Тому, позивач був вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит, суму сплаченого судового збору при зверненні до суду з цим позовом та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 7000,00 грн. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. У разі неявки відповідача, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач будучи про час та місце розгляду справи повідомленою у встановленому законом порядку, шляхом публікації оголошення про виклик до суду на вебпорталі судової влади України, повторно в судове засідання не з`явилася, а тому ухвалою суду було постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні при ній докази, дійшов висновку про наступне. Так,\~судом встановлено,\~що 15 грудня 2022 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103605 про надання споживчого кредиту. На умовах кредитного договору (п. п. 2.2.1) кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 13\~334,00 грн., який надано в наступному порядку: у розмірі 10\~000,50 грн. на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті, у розмірі 3\~333,50 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Відповідно до п. 2.3 договору відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення не пізніше 20 квітня 2023 року, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 240,00% річних, тип процентної ставки фіксована. Загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів (загальні витрати за споживчим кредитом) становить 10\~213,59 грн. (п. 2.7 договору). Загальна вартість кредиту (у грошовому виразі) становить 23\~547,59 грн. (п.п. 2.9 договору). Відповідно до п. 4.1 договору у випадку порушення чи неналежного виконання позичальником умов договору, кредитодавець з дотриманням вимог законодавства, має право здійснювати регулювання простроченої заборгованості та/або стягнути заборгованість в примусовому порядку та/або відступати, передавати свої права за договором про споживчий кредит (повністю або часткового) на користь третіх осіб без згоди позичальника. Втім, відповідач не виконав свої зобов`язання, на виконання умов договору вніс лише суму 4\~592,00 грн., останній платіж було проведено 12 січня 223 року, після чого припинив вносити платежі, передбачені умовами кредитного договору. 28 червня 2023 року ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» уклали договір факторингу « 28/06/2023-01 від 28 червня 2023 року, згідно якого позивач набув статусу кредитора по відношенню до заборгованості відповідача [PERSON] , порядковий номер боржника у реєстрі 198. Відповідно до листів нового стягувача від 11.09.2023 та від 13.09.2023, відповідача було повідомлено про заміну стягувача, про суму заборгованості за договором та про досудову вимогу про погашення боргу. Втім, як свідчать матеріали справи, досудова вимога про повернення боргу залишилася не виконаною. Станом на 23 січня 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 16\~315,09 грн., яка складається з наступного: - 11\~211,06 грн. заборгованості за основним зобов`язанням; - 4\~503,03 грн. заборгованості за відсотками; - 601,00 грн. заборгованості за комісією. Штрафи, пеня та інфляційне збільшення не нараховувались. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Ст. 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Ст. 1082 ЦК України зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. Аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Враховуючи вищезазначене,\~суд дійшов\~до висновку,\~що відповідно\~до умов\~договору факторингу\~про відступлення\~прав грошової\~вимоги за\~кредитним договором,\~ТОВ «ФК\~«КРЕДІПЛЮС» відступило ТОВ «Фінансова\~компанія «АРТЕМІДА-Ф» право вимоги за кредитним договором, тому новий кредитор набув права грошової вимоги до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений\~законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1\~ст.15 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ст.1049 ЦК України). За приписами\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до статті 509\~ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, в тому числі, з договорів. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2\~ст.625 ЦК України). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За приписами ч. 1 ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.\~526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Аналіз досліджених та оцінених судом доказів, що надано позивачем свідчить про те, що між відповідачем та позивачем склалися кредитні правовідносини, в яких позивач є кредитором, а відповідач боржником. Позивач умови договору виконав, відповідач взятих на себе зобов`язань за договором про споживчий кредит щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує, в результаті чого у нього утворилась заборгованість по кредиту, яка становить 16\~315,09 грн. та складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту, відсотками. За наведених обставин, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 16\~315,09 грн. Відповідно до ст. 137 та ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Матеріали справи містять платіжну інструкцію № 1029 від 2 січня 2024 року, що підтверджує понесення позивачем судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. Також матеріали справи містять докази понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 7\~000,00 грн. (договір про надання правової допомоги № 20231221-3 від 22.01.2024, розрахунок суми витрат на правову допомогу). Тому, вказані кошти підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved