Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

28.02.2024 до Дарницького районного суду м. Києва на підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 29.06.2023 надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до протокола автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.02.2024 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Маркєлової В.М. На обґрунтування позову вказано, що 09.05.2023 позивач дізнався про арешт коштів на банківській картці та про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2021 № [NUMBER]. Із постанови про відкриття виконавчого провадження позивачу стало відомо, що на примусовому виконанні знаходиться виконавчий напис № 26978 від 24.02.2021 про стягнення з нього боргу в розмірі 12 695,65 грн на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал». Позивач з`ясував, що виконавчий напис нотаріуса був вчинений за зобов`язаннями за кредитним договором, укладеним 20.01.2016 із ПАТ «Платінум банк». Відповідач є правонаступником ПАТ «Платінум банк», однак позивачу невідомо про таке відступлення права вимоги. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст. 87-88 ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, а саме: - не перевірено безспірності заборгованості; - кредитний договір не був нотаріально посвідчений. Ухвалою від 22.03.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, 1. Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., 2. Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванюту І.М.; установлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, а третій особі роз`яснено право подати письмові пояснення. Відповідач ухвалу про відкриття провадження та копію позову з додатками отримав через електронний кабінет «Електронного суду» (а.с. 35, 36), відзив на позов не подав. Треті особи письмові пояснення щодо позову не подавали. Оскільки відповідач відзив не подав, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. 20.01.2016 Публічне акціонерне товариство «Платинум банк» та [PERSON] уклали кредитний договір зі страхуванням життя позивальника а можливістю перенесення платежу № 827/2873BCLKB12K1, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 9 568,00 грн, дата повернення 06.03.2017 (а.с.13-18). 24.02.2021 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович на підставі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 вчинила виконавчий напис № 26978 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , громадянина України, РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , який є боржником за кредитним договором №827/2873BCLKB12K1 від 20.01.2016, укладеним з ПАТ «Платинум банк», код ЄДРПОУ 33308489, правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги № 83 від 28.02.2018 є ТОВ «ФК «Кредит-капітал», код ЄДРПОУ 35234236, заборгованості за кредитним договором №827/2873BCLKB12K1 від 20.01.2016. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.02.2018 по 11.02.2021. Сума заборгованості становить 11 395,65 грн, що складається з: - прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 11 395,65 грн; - прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 9 568,00 грн; - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 1 827,65 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату на підставу ЗУ «Про нотаріат». Загальна заборгованість боржника становить 12 695,65 грн (а.с.11). Приватним виконавцем територіального округу м. Києва Іванютою І.М. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 26978 від 24.02.2021. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції яка діяла на день вчинення виконавчого напису) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до копії виконавчого напису № 26978, він виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. на підставі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018, відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначену постанову апеляційного суду проголошено 22.02.2017, а отже, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Отже, на час вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення, тому він бути визнаний таким, не підлягає виконанню. Крім того, як зазначив Верховний Суд України в постанові від 05.07.2017 у по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості, зокрема таким документом є засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, яку у цій справі стягував нотаріусу не надав. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17, Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, треті особи не надали письмові пояснення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису заборгованість боржника перед стягувачем не була безспірною, нотаріус не дотримався умов вчинення виконавчого напису, передбачених діючим законодавством. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач у справі поніс судові витрати на загальну суму 1 073,60 грн, а саме: сплатив судовий збір за подачу позовної заяви. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складається з судового збору у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved