Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» - Кіріченко В.М. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янського району, в якому просить суд - припинити дії, які порушують право сторони договора шляхом визнання дій [PERSON] , щодо реєстрації у предметі іпотеки [PERSON] , [INFO] , неправомірними та вчиненими з порушенням умов законодавства; - позбавити права користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] неправомірно зареєстрованих осіб, а саме: [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS] , зі зняттям з реєстраційного обліку; - судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 28 вересня 2007 року уклали кредитний договір № KIV0GA00000173. Відповідно до кредитного договору банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 86280 доларів США строком до 28 вересня 2027 року, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ «Приватбанк» і Відповідач 02 жовтня 2007 року уклали договір іпотеки. Згідно з п.33.3 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 74,90 кв.м., житловою площею 43,70 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору дарування. Свої зобов`язання за кредитним договором АТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Відповідно до договору іпотеки визначений обов`язок іпотекодавця не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без згоди на це іпотекодержателя. Даний обов`язок було порушено відповідачем, а саме, відповідно довідки від 23 листопада 2020 року в предметі іпотеки, а саме у квартирі загальною площею 74,90 кв.м., житловою площею 43,70 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] , тим самим порушуючи норми договору іпотеки. Наявність осіб, зареєстрованих у квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Таким чином, відповідач та усі інші мешканці, що були зареєстровані у житловому приміщенні, що є предметом іпотеки, з порушенням вимог законодавства, не мають права користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 22 січня 2021 року для розгляду визначено суддю Аксьонову Н.М. Відповідно до ухвали від 28 січня 2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року справу прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. 17 березня 2021 року від Служби у справах дітей та сім`ї до суду надійшли письмові пояснення, у яких служба, покликаючись на те, що малолітня [PERSON] , [INFO] , набула права користування спірним житловим приміщенням від народження, оскільки квартира за адресою: [ADDRESS] перебувала у власності її батьків, та з метою недопущення порушення прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої [PERSON] , просить відмовити в задоволенні позову. 29 березня 2021 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Боряк Г.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування заперечень на позовну заяву вказує, що договором іпотеки не передбачено заборони на реєстрацію у квартирі членів сім`ї. Відповідач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та зареєстрований у ній з 1995 року, а тому, відповідно до ст.23, 383, 317, 319, 321 ЦК України має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Крім того, зазначає, що з позовом про позбавлення права користування житлом та зняття особи з реєстрації місця проживання може звернутись лише власник житла в порядку захисту свого права власності на майно. Позивач - АТ КБ «Приватбанк» не є власником квартири, і відповідно жодні його права не порушені проживанням у предметі іпотеки членів сім`ї відповідача. 13 травня 2021 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якому зазначив, що пунктом 18.12 договору іпотеки передбачено обов`язок іпотекодавця не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без згоди на це іпотеко держателя. Даний обов`язок було порушено відповідачем, а саме, відповідно до довідки від 23 листопада 2020 року в предметі іпотеки, а саме квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] , тим самим порушуючи норми договору іпотеки. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] пояснень на позовну заяву не подавала. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28 вересня 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № KIV0GA00000173, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 86280 доларів США строком з 28 вересня 2007 року по 28 вересня 2027 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором 02 жовтня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] було укладено договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 74,90 кв.м., житловою площею 43,70 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою № 9 22 лютого 2005 року за реєстровим №1-626 . Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації у житловому приміщенні №13562082 від 23 листопада 2020 року, у приміщенні за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] зареєстрована з 31 жовтня 1995 року. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 31 жовтня 1995 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 08 липня 2019 року. Банк, звернувшись до суду з указаним позовом просить припинити дії, які порушують право сторони договору шляхом визнання дій [PERSON] , щодо реєстрації у предметі іпотеки [PERSON] , [INFO] , неправомірними та вчиненими з порушенням умов законодавства, а також позбавити права користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] неправомірно зареєстрованих осіб, а саме: [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS] , зі зняттям з реєстраційного обліку. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Крім того, згідно договору іпотеки, а також у відповідності ст.9 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , і передана в іпотеку банку, належить на праві власності відповідачу [PERSON] , а тому він має право використовувати указане помешкання як для власного проживання, так і для проживання членів своєї сім`ї. Крім того, за положеннями ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та рішення суду. Згідно із частиною першою статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ст. 51 Конституції України). Відповідно до вимог статей 7,155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції чинній на дату народження дитини - 30.06.2019 року) батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Так, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована у квартирі за місцем проживання її батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 08 липня 2019 року. Відтак, вона як член сім`ї власника житла, яка проживає разом з ним, має право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11 зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування якої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Власник, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має право вимагати усунення відповідних перешкод, шляхом зняття відповідної особи з реєстрації місця проживання. Вимоги які власник вказує при зверненні до суду для зняття особи з реєстрації: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. З аналізу правової позиції Верховного суду вбачається, що з позовом про позбавлення права користування житлом та знаття особи з реєстрації місця проживання може звернутись лише власник житла в порядку захисту свого права власності на майно. Таким чином, оскільки квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності відповідачу, а не АТ КБ "Приватбанк", на переконання суду банк не має права на звернення до суду із вимогою про позбавлення права користування житловим приміщенням [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS] , зі зняттям її з реєстраційного обліку. Що стосується твердження позивача про порушення відповідачем умов договору іпотеки, то дійсно п.18.12 договору іпотеки визначений обов`язок іпотекодавця не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без згоди на це іпотекодержателя. Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження отримання згоди банку для реєстрації у житлі його доньки [PERSON] , [INFO] . Однак, позивач не обґрунтував, яким чином указані дії відповідача порушують його права, як іпотекодержателя. Так, у позові представник позивача зазначає, що наявність осіб, зареєстрованих у квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Проте якими доказами підтверджуються зазначені обставини, не зазначив та не додав їх до позовної заяви. Водночас, суд враховує положення ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, згідно яких кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно з законом і необхідне у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, захисту здоров`я чи моралі або захисту прав і свобод інших осіб. Крім того, у п. 27 рішення ЄСПЛ від 17.05.2018 р. у справі «Садов`як проти України» зазначено, що рішення про виселення становитиме порушення ст. 8 Конвенції, якщо тільки воно не ухвалене «згідно з законом», не переслідує одну з законних цілей, наведених у п.2 ст.8 Конвенції, і не вважається необхідним у демократичному суспільстві. Враховуючи викладене, у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] (який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янського району про визнання дій щодо реєстрації у предметі іпотеки третіх осіб неправомірними та позбавлення права користування житловим приміщенням необхідно відмовити.

Outcome: dismissed