Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування кімнатою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] є власником кімнати, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу серія та номер: 516 виданий 07.08.2023 року, приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Перелигіною В.В., що також підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав за № 341892929 від 07.08.2023 року. У серпні 2018 року відповідач [PERSON] зареєструвався у зазначеній кімнаті, проте з моменту реєстрації відповідач фактично не проживає за вказаною адресою. До теперішнього часу відповідач [PERSON] не знятий з реєстрації за вищезазначеною адресою, що позбавляє позивача можливості, як власника в повній мірі користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку. Згідно адресної довідки наданої виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте конверти із судовою повісткою повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за його відсутності на адресу суду не направляв. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що живе в сусідній кімнаті та за останні п`ять років [PERSON] в будинку не проживає та в кімнаті не з`являється. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] в кімнаті № [NUMBER] в будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] ніколи не проживав. В кімнаті з 2020 року проживала його бабуся [PERSON] , яка оплачувала комунальні послугу за вказану кімнату за одну людину. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] її онук, він ніколи не проживав у вищевказаній кімнаті, коли йому необхідно було отримати паспорт тоді вона надала дозвіл на його реєстрацію в своїй кімнаті, за адресою: [ADDRESS] . В подальшому коли він поступив до інституту він повинен був знятися з реєстрації з її кімнати за зареєструватися за місцем проживання, але коли почалась війна [PERSON] переїхав жити до Німеччини, де і проживає та навчається. Проте, за адресою: [ADDRESS] відповідач [PERSON] ніколи не проживав та в зв`язку з вищевказаними обставинами не був знятий з реєстрації. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~- здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2024 року ухвалено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням вирішити на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.01.2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Судом встановлено, що [PERSON] є власником кімнати, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу серія та номер: 516 виданий 07.08.2023 року, приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Перелигіною В.В., що також підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав за № 341892929 від 07.08.2023 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований за зазначеною адресою, що також підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області від 25.09.2023 року. Як зазначає позивач [PERSON] в позові, відповідач [PERSON] фактично не проживає в вищезазначеній кімнаті з серпня 2018 року, житлом не користуються. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] зареєстрований в кімнаті, що розташована за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~позивач [PERSON] не може користуватися у повній мірі своїм майном, чим порушуються права позивача Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно\~ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до положень норм стст.16, 391, 386\~ЦК\~власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено: місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрацією встановлюється офіційне місце проживання особи. Відповідно до ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Таким чином, будь-які правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за адресою належного позивачам майна у відповідача відсутні, своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку в кімнаті, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яку утримує позивач, відповідач створює перешкоди в реалізації нею в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушує ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України. Викладене не суперечить нормам ст.47 Конституції України, ст.9 ЖК України, ст.311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення цих прав особи. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк. Таким чином,\~судом встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] не будучи власником кімнати, що розташована за адресою: [ADDRESS] , залишається зареєстрованим в ній, при цьому не проживає у кімнаті, що належить на праві власності позивачу [PERSON] , що свідчить про вчинення ним перешкод у користуванні власністю власнику позивачу та між сторонами відсутня домовленість щодо збереження права на житло, тому суд вважає, що позовні вимоги про втрату права на житло підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити, та визнати [PERSON] ,\~ [INFO] \~(РНОКПП\~ [NUMBER] ,\~місце проживання\~зареєстроване за\~адресою:\~ [ADDRESS] )\~таким,\~що втратив\~право користування\~кімнатою,\~розташованою за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,оскільки позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими. Рішення суду є підставою для зняття з реєстраційного обліку [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] ), що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved