Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

26.03.2024 року [PERSON] звернулась до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом у якому просила встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . З [INFO] по день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS] . Головою домогосподарства за вказаною адресою був батько покійного чоловіка - [PERSON] . На час побудови будинку у 1987 році, у сільській місцевості облік фактичних господарств у селі, сімейний стан громадян, прописка, поголів?я тварин та інше реєструвався в погосподарських книгах. За таких обставин, [PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS] , оскільки право власності на вказане домоволодіння ним набуто та зареєстровано в порядку, який існував на час спорудження будинку. 17.03.1993 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого все належне йому майно, заповідав своєму сину, чоловікові позивачки - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. В той же час, після смерті свого батька, чоловік позивача - [PERSON] продовжував проживати у належному йому будинку, робив поточні ремонти в будинку, обробляв земельну ділянку біля будинку, вирощував огородні культури, доглядав за підсобним господарством, сплачував за надані комунальні послуги, оформив право власності на земельну ділянку на якій розташований спадковий будинок, а відтак [PERSON] протягом шести місяців після відкриття спадщини фактично вступив в управління і володіння спадковим будинком, але юридично не оформив своїх спадкових прав. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивачка та їх діти: [PERSON] і [PERSON] , треті особи по справі. У встановлений законом строк, позивачка звернулася до Вишгородської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті свого батька на користь позивачки. Нотаріусом було заведено спадкову справу за №64/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] , а 18.03.2024 року нотаріус видав позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,2500 га., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3221884001:32:014:0201, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за вказаною адресою, позивачці було відмовлено, у зв`язку з відсутністю підтвердження того, що її чоловік [PERSON] фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, яке залишилося після смерті [PERSON] , про що нотаріусом видано постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 18.03.2024 року. Позивачка зазначає, що її покійний чоловік на час смерті свого батька був зареєстрований та постійно проживав разом з батьком, однак у зв`язку з тим, що постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, вона позбавлена можливості оформити на себе право власності на житловий будинок, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.03.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків. 03.04.2024 року до суду від позивачки [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, при цьому надав до суду клопотання у якому просив розгляд справи проводити без його участі. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] теж у судове засідання не прибули, при цьому надали суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Свідок [PERSON] суду показала, що знає позивачку вже тривалий час, вони разом працювали та мешкають поруч. Свідок підтвердила, що в будинку [ADDRESS] мешкали позивачка з покійним чоловіком [PERSON] та дітьми, разом з батьком покійного чоловіка [PERSON] , який помер в 1997 році. Після його смерті, вони його поховали та продовжили мешкати в будинку, добудували його, займалися господарством. [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповів чоловіку позивачки. Свідок [PERSON] показав суду, що є кумом позивачки, теж знає її родину дуже давно, підтвердив, що позивачка з чоловіком [PERSON] , дітьми та покійним свекром - [PERSON] , всі разом мешкали в будинку [ADDRESS] . Суд, вислухавши позивачку, свідків, врахувавши позицію відповідача та третіх осіб, викладену у письмових заявах, що надійшли на адресу суду, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, приходить до наступного: Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в\~порядку,\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду\~за\~захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні\~права\~щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених\~законом.\~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як\~за\~зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, застосовуються положення ЦК України. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. Так, відповідно до ч. 1 ст.\~524\~ЦК Української\~РСР - спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно із ст. 525 ЦК Української РСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу. Статтею 526\~ЦК Української\~РСР визначено, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст. 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549\~ЦК Української\~РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Так, під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року за №18/5, яка діяла на момент спірних відносин, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Приписами ст.\~76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст.\~77\~ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Приписами ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для\~встановлення\~обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 11). Згідно виписки з погосподарської книги за №22 від 20.03.2024 року головою (власником) домогосподарства за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , який був зареєстрований за вказаною адресою (а.с.18). Це також підтверджується копією будинкової книги за вказаною адресою (а.с.16-17). 17.03.1993 року [PERSON] зробив заповітне розпорядження, яким на випадок своєї смерті заповів належний йому житловий будинок, що знаходиться в с. Лебедівка, Вишгородського району, Київської області та все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і, взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті [PERSON] (а.с. 13). Ця інформація підтверджується також і Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №77088735 від 24.05.2024 р. (а.с. 133). Вказаний заповіт посвідчено секретарем Лебедівської сільської ради народних депутатів Вишгородського району Київської області Сулим У.М. та зареєстровано в реєстрі за №12. 07.01.1997 року, у віці 73 роки, в с. Лебедівка, Вишгородського району, Київської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Як зазначає позивачка, після смерті свого батька [PERSON] - [PERSON] продовжував проживати у будинку [ADDRESS] , робив поточні ремонти в будинку, обробляв земельну ділянку біля будинку, вирощував огородні культури, доглядав за підсобним господарством, сплачував за надані комунальні послуги, оформив право власності на земельну ділянку, на якій розташований спадковий будинок. Так, відповідно до зазначеної вище будинкової книги та довідки за №50, виданої старостою Лебедівського старостинського округу за №4 Пірнівської сільської ради В. Кисільом 06.03.2024 року - [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований з 25.03.1981 року по день смерті [INFO] в [ADDRESS] (а.с. 19, 38-43). З Акту про встановлення факту проживання від 12.04.2024 року, підписаним депутатом Пірнівської сільської ради Лебедівського старостинського округу Кисілем В.В., в присутності сусідів-свідків: [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що [PERSON] з 1981 року по день смерті, дійсно постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті свого батька [PERSON] продовжував проживати у будинку [ADDRESS] , підтримував будинок в належному стані, обробляв земельну ділянку біля будинку, вирощував огородні культури, доглядав за підсобним господарством. Проживав зі своєю дружиною [PERSON] (а.с.113). З Довідки Пірнівської сільської ради Лебедівського старостинського округу №4 від 10.04.2024 року за №67 вбачається, що [PERSON] з 1981 року по день смерті, дійсно, постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . За даними погосподарської книги Лебедівської сільської ради головою домогосподарства за вказаною адресою був батько [PERSON] [PERSON] , який помер у 1997 році. Після смерті свого батька, [PERSON] продовжував проживати у будинку [ADDRESS] , підтримував будинок в належному стані, обробляв земельну ділянку біля будинку, вирощував огородні культури, доглядав за підсобним господарством (а.с.114). Таким чином суд вважає доведеним те, що померлий чоловік позивачки [PERSON] фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті його батька [PERSON] . Згідно зі ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік вказаних фактів не є вичерпним, що зазначено в ч. 2 ст. 315 ЦПК України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - суд встановлює, за наявності підстав, і інші факти, що мають юридичне значення. З урахуванням вищевказаного, оцінивши встановлені у справі обставини у всій їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини її чоловіком після смерті батька, підлягають задоволенню. Крім того, судом встановлено, що 13.07.1979 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №12, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 9). За час перебування у шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народились діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 35, 36). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 37). [INFO] у віці 67 років в с. Лебедівка, Вишгородського району, Київської області, помер чоловік позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №14 (а.с. 10). Так, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно і 18.02.2022 року [PERSON] звернулася до Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою за №196 про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] (а.с. 65). На підставі вказаної заяви Вишгородською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №64/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується копією зазначеної спадкової справи (а.с.61-111) та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №68607656 від 18.02.2022 року (а.с. 76). 18.03.2024 року [PERSON] звернулась до Вишгородської державної нотаріальної контори із заявою за №178 про видачу свідоцтва про право на спадщину, що складається з: земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер: 3221884001:32:014:0201, земельної ділянки площею 0,1664 га, кадастровий номер: 3221884001:32:014:0202, житлового будинку номер [ADDRESS] (а.с. 81). 18.03.2024 року державним нотаріусом Вишгородської державної контори Шило О.С. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на таке спадкове майно: земельна ділянка площею 0,25 га, у тому числі за земельними угіддями, гектарів: малоповерхова забудова 0,25 га, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер: 3221884001:32:014:0201, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №787179, виданого Вишгородським районним відділом земельних ресурсів 28.08.2006 року, на підставі рішення 12 сесії ІV скликання від 25.04.2004 року за №90, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №101634200997. Вказане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №1-207 (а.с. 14,105). Ця інформація підтверджується також Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №76253013 від 18.03.2024 року (а.с. 108) Також, 18.03.2024 року державним нотаріусом Вишгородської державної контори Шило О.С. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на таке спадкове майно: земельна ділянка площею 0,1664 га, у тому числі за земельними угіддями, гектарів: рілля 0,1664 га, цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер: 3221884001:32:014:0202, що розташована за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Лебедівка, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №787180, виданого Вишгородським районним відділом земельних ресурсів 28.08.2006 року, на підставі рішення 12 сесії ІV скликання від 25.04.2004 року за №90, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №101634200998. Вказане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №1-208 (а.с. 106). Ця інформація підтверджується також Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №76253064 від 18.03.2024 року (а.с. 109) Крім того, 18.03.2024 року державним нотаріусом Вишгородської державної контори Шило О.С. винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки [PERSON] не надала підтвердження того, що її чоловік [PERSON] фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті [PERSON] (а.с. 15, 110). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна за №370847979 від 21.03.2024 року вбачається, що право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відносно об`єкту за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с. 20). До матеріалів справи, також долучено копію технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] (а.с. 22-23). Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частинами 1 та 2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Зі змісту\~ст.\~ 1218\~ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. \~ \~ \~ \~Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13) та відповідно до положень ч. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на викладене, оскільки позивачка не може оформити право власності на вищевказане спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] , з причин не надання нотаріусу підтвердження того, що її чоловік [PERSON] фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, що залишилось після смерті [PERSON] , що і стало підставою для відмови у вчинені нотаріальної дії, іншим шляхом, ніж через суд, вона не може захистити своє право на спадкове майно, тому суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, що не буде суперечити закону та при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved