Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовом до Каноницької сільської ради Вараського району Рівненської області про визнання права власності на земельну частку (пай), яка знаходиться на території Озерської (нині Каноницької) сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач [PERSON] , відповідно до трудової книжки колгоспника, працював в колгоспі «Жовтень» Володимирецького району Рівненської області, згодом реорганізоване в КСП «Озерський» та СВК «Озерський» в період з 1968 року (дата не вказана) по 11.02.1997 року. Позивач працюючи у колгоспі та КСП в період розпаювання був включений до державного акту на право колективної власності на землю, проте згодом безпідставно виключений з такого списку. Тому вважає, що правомірно набув майнових прав на земельну частку (пай) в КСП «Озерський». Про те, що [PERSON] , був включений до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 15.11.2023 року. Водночас відповідно до змін та доповнень до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства додатка 2 до протоколу комісії КСП «Озерський» від 15.03.1996 року [PERSON] , виключений із списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства додатка 1 до державного акта на право колективної власності на землю серії РВ № 00011 від 01.11.1995 р. Таке виключення [PERSON] , вважає безпідставним, адже на момент розпаювання, тобто складання списків пайовиків, яке, як вбачається відбулось в 2 етапи - 01.11.1995 рік - дата колективного акту та 15.03.1996 рік - дата внесення змін до списку, позивач працював в КПС та був його членом, адже трудові відносини за власним бажанням були припинені 11.02.1997 року, так і членство в КСП було припинене 11.02.1997 року, що вбачається із відповідних записів у його трудовій книжці. З вказаних підстав вважає, що його право на отримання земельної частки (паю) порушене і для його відновлення вимушений звертатись до суду, оскільки на даний час колгосп «Жовтень» реорганізований в КСП «Озерський» та в подальшому в СВК «Озерський», а тому, відповідно, внести виправлення в списки осіб, які мають право на земельну частку(пай), включивши в цей список його, неможливо. Просить позов задовольнити, визнати за ним право власності на земельну частку (пай) та розглянути справу без участі позивача. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.05.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник відповідача Каноницької сільської ради Вараського району Рівненської області будучи належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, але надали суду заяву в якій просили справу розглядати у відсутності їх представника, заявлені вимоги визнають в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно дост. 16 Цивільного кодексу Україникожна особа має право звертатися до суду за захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права. Відповідно зі ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим, звернутися до суду щодо захисту своїх порушених Кодексом, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності (право мирного володіння майном), який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 2 статті 14 Основного Закону України та частини 2 статті 1 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), є також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективного власності на землю. У роз`ясненнях, які містяться у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Відповідно до абзацу 2 пункту 8 Перехідних положень Земельного кодексу України, що набрав чинності з 01 січня 2002 року, члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа. Зі змісту наведеної норми права вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була членом та включена до списку, що додається до державного акта на право власності на землю. Членство в колективному сільськогосподарському підприємстві, яке є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство, ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів (частина 1 статті 1 та стаття 5 Закону України Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року № 2114-ХІІ). Основним документом про трудову діяльність членів колгоспу, відповідно до пункту 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 № 310 «Про трудові книжки колгоспників», є трудова книжка колгоспника. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. Зверненню до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) має передувати вирішення питання про не включення позивача до списку громадян членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). На зазначене неодноразово звертав увагу Верховний Суд у постановах від 10 січня 2019 року у справі № 696/1268/16-ц, від 24 березня 2020 року у справі № 538/302/19-ц, від 24 березня 2020 року у справі № 183/5312/16-ц. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] , працював в колгоспі «Жовтень» Володимирецького району Рівненської області, який реорганізований в КСП «Озерський» та СВК «Озерський» в період з 1968 року (дата не вказана) по 11.02.1997 року, що підтверджується копією трудової книжки колгоспника № [NUMBER] , виданої 1 березня 1969 року яка заповнена на ім`я [PERSON] . Також судом встановлено, що [PERSON] , працюючи у колгоспі та КСП в період розпаювання та був включений до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що підтверджується копією списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства додатка 2 до протоколу комісії КСП «Озерський» від 15.03.1996 року. Позивач значиться під номером 775. Одночасно на ім`я позивача був складений Державний акт на право колективної власності на землю, серії РВ №00011 від 01.11.1995 року, що підтверджується його копією наданою позивачем. Також дані обставини підтверджуються листом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 15.11.2023 року Однак відповідно до змін та доповнень до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства додатка 2 до протоколу комісії КСП «Озерський» від 15.03.1996 року вбачається, що [PERSON] , був виключений із списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства додатка 1 до державного акта на право колективної власності на землю серії РВ № 00011 від 01.11.1995 р. Згідно копії протоколу комісії КСП «Озерський» від 15.03.1996 року, встановлено, що причина виключення позивача [PERSON] , із списку пайовиків - «не виконання встановленого мінімуму протокол № 2 від 13.07.1996 р.». Однак, чинне на той час законодавство щодо розпаювання земель не передбачало такої підстави неотримання земельного паю, як невиконання встановленого мінімуму, факт невиконання встановленого мінімуму не має своїм наслідком позбавлення права на участь в розпаюванні. Юридичне значення має лише факт самого перебування у членах КСП. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 27.12.2022 року №29-17-0.2-4925/2-22 середній розмір земельної частки (паю) КСП «Озерське» Володимирецького району в умовних кадастрових гектарах становить 2,36 га, вартість земельної частки (паю) 4580,00 грн. Таким чином досліджені докази в їх сукупності та взаємному зв`язку дають суду підстави для висновку, що у [PERSON] , виникло право на отримання земельної частки (паю), оскільки на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству Державного акту на право колективної власності на землю серії РВ № 00011 від 01.11.1995 р. [PERSON] , працював в колгоспі (з 1968 року (дата не вказана) по 11.02.1997 року), був членом КСП та включений до списку, що додається до державного акта на право власності на землю (№ 775), недивляцись на те, що в подальшому його було виключено з даного списку, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню, право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Озерське» розташовану на території Озерської (нині Каноницької) сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області. Окрім того відповідач позов визнав, а як зазначено у ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, шо у позовній заяві позивач зазначив, що судові витрати він не бажає стягувати з відповідача та враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved