Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Виконавчий комітет Суворовської районної у місті Херсоні ради, як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказали, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , який проживає в родині батька [PERSON] - бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] . Малолітній [PERSON] з 14.01.2022 року перебуває на обліку служби у справах дітей, як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку з невиконанням матір`ю батьківських обов`язків. За домовленістю з матір`ю дитина проживає в родині батька [PERSON] , який займався його вихованням та утриманням. За повідомленням баби дитини [PERSON] стало відомо, що батько дитини [INFO] помер. Мати лікаря з дитиною не відвідувала, на повідомлення та запрошення медиків не реагувала; матір навчальний заклад дитини не відвідує, не цікавиться успіхами дитини, не приймає участі у його вихованні та навчанні. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.12.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.03.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини не явки суд не повідомляла, відзив не подавала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження виданим повторно серії [NUMBER] від 04.02.2022 року (арк. справи 3). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.11.2023 року (арк. справи 7). За довідкою №6 від 29.11.2023 р. виданою ОСББ «Вишнева 48», за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (арк. справи 8). З листа КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша» ХМР №10-1 від 30.11.2023 р. вбачається, що [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку в дитячій поліклініці №1 з листопада 2019 року. За весь період мати жодного разу не з`являлася на прохання лікаря на плановий огляд дитини. При відвідуванні лікарем за місцем проживання ніхто не відчинив двері, через старшу доньку передавалися записки від педіатра на які ніхто не реагував, на телефонні дзвінки мати не відповідала. Дільничим педіатром була подана доповідна записка та проінформовано завідуюча педіатричним відділенням. 02.02.2021 р. Протягом 2023 р. мати не зверталася до дільничого педіатра. З 27.11-30.11.2023 р. лікар [PERSON] намагалася додзвонитися, але всі відомі лікарю номери не дійсні. Згідно характеристики №01-28/427 від 30.11.2023 року виданої Херсонською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №4 ХМР, [PERSON] навчається у школі з першого класу. Вихованням дитини протягом усього часу навчання в початковій школі займалися батько та бабуся Кирила. Здобувач освіти має всі необхідні матеріали до навчання, завжди охайний. Мати взагалі не долучається до навчання, розвитку та виховання дитини; жодного разу не була присутньою на батьківських зборах, з класним керівником незнайома (арк. справи 9). 23.05.2023 року головними спеціалістами ССД [PERSON] , провідним спеціалістом ССД [PERSON] проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що житло розміщене на 3 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 2 кімнат. Умови проживання добрі, сучасний ремонт, квартира облаштована сучасною технікою та сучасними меблями. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: спільна кімната з батьком, в якій є диван, шафа для одягу, комод з одягом по сезону у повному обсязі. Стосунки, традиції в сім`ї доброзичливі, усі члени родини працюють, мають постійних дохід. Дитина навчається у 1-А класі ЗОШ №4, навчання проходить дистанційно. Батько належно виконує свої батьківські обов`язки. Дитина доглянута, охайно виглядала. Умови створені для проживання та навчання (арк. справи 10). За висновком Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради №466 від 21.12.2023 року, Орган опіки та піклування Суворовської районної у місті Херсоні ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . У відповідності зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка вихованням своєї дитини не займається, належним чином матеріально його не забезпечує, необхідних умов для розвитку дитини не створила, не цікавиться його долею та здоров`ям, маючи при цьому об`єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов`язками. У відповідності до ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідачка маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки у відношенні малолітньої дитини, ухиляється від їхнього виконання, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків. Такі дії відповідачки негативно впливають на розвиток дитини, внаслідок чого суд дійшов переконання, що в подальшому у дитини може складатись враження щодо відсутності підстав піклуватися та виховувати свою дитину тощо. У відповідності зі ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Пунктом 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає за необхідне, як крайню міру, позбавити відповідачку батьківських прав у відношенні її дитини, оскільки байдужість відповідачки до дитини свідчить про винну поведінку відповідачки та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Доказів, що спростовують вказане відповідачкою суду не надано. Також, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно вимог ст.141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від доходу (заробітку) відповідачки на користь [PERSON] , в той же час, позивачем жодним чином не обґрунтовано в порядку ч. 5 ст. 183 СК України на яких законних підставах дитина проживає у [PERSON] , документів на підтвердження опікунства над дитиною суду не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки аліментів на корить особи, яка буде опікуватися дитиною або державного навчального закладу, де буде перебувати дитина. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 06.12.2023 р. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за місяць. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved