Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

10 червня 2024 року [PERSON] звернулась в суд із заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину належить квартира [ADDRESS] . У цій квартирі зареєстрований її син [PERSON] , який є відповідачем у справі. З грудня 2018 року до теперішнього часу відповідач у квартирі не проживає. З відповідачем вона востаннє спілкувалася в грудні 2018 року, після чого, як їй відомо, він виїхав за кордон. Реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає реалізації її прав, зокрема вона не має можливості оформити житлову субсидію, та/або здійснити відчуження квартири. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не з`явилася, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим 16.06.2009 року державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 Кіровоградської області Яковенко В.М., зареєстрованого в реєстрі за №1-1193 та зареєстрованого Олександрійським КМБТІ 16.06.2009 року за №9510/86. Відповідно до довідки ОСББ «Тополь 18» №451 від 22.04.2024 року та акту, складеного в присутності трьох свідків та затвердженого головою ОСББ «Тополь 18» 22.04.2024 року, в квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який не проживає в квартирі з грудня 2018 року по теперішній час. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України діє підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права керування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, статті 405 ЦК України), а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Наведене свідчить, що задоволення позову про позбавлення особи права користування жилим приміщенням можливе лише у відношенні тієї особи, яка вже набула права користування конкретним житловим приміщенням, вселилась в нього в установленому порядку у якості члена сім`ї наймача, члена ЖБК або члена сім`ї власника квартири чи будинку, однак певний час без поважних на те причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло понад встановлений законодавством термін. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, а відповідач визнанню таким, що втратив право користування житлом квартирою за адресою: [ADDRESS] . На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягала та просила не стягувати з відповідача сплачений нею судовий збір при подачі позову.

Outcome: approved