Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Бородянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) про визнання батьківства та внесення змін до свідоцтва про народження. У обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що у період з кінця 2009 року [PERSON] перебувала у близьких стосунках з [PERSON] , у результаті вказаних стосунків у позивачки народилася донька, [PERSON] , [INFO] . При цьому, на момент народження доньки позивач та відповідач між собою в шлюбі не перебували та реєстрацією народження доньки займалася позивач самостійно. Більше того, під час її вагітності відповідач ставив під сумнів, що ця дитина є його дитиною. Окрім того, під час народження доньки позивачу стало відомо, що відповідач з 2004 року перебуває у шлюбі з іншою жінкою та немає наміру узаконювати з нею їх відносини. У наслідок чого, у свідоцтві про народження дитини, дані щодо батька були вказані позивачем згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Таким чином, на час державної реєстрації народження дитини [PERSON] заяви від батька про внесення його відомостей до актового запису про народження, як батька дитини не надходило. Однак, незважаючи на викладені обставини відповідач [PERSON] є біологічним батьком дитини. При цьому, [PERSON] останнім часом визнав своє батьківство та виявив бажання спілкуватися з донькою, утримує та виховує її, однак, наразі відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію та внесення відомостей до актового запису доньки, його, як батька, до органу державної реєстрації актів цивільного стану, а тому позивач змушена звернутися до суду із заявою про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження у ній. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. При цьому, від представника позивача [PERSON] - адвоката Опришко Е.В. до суду надійшла заява, згідно з якою представник позивача просила суд проводити судове засідання за відсутності позивача та її представника, де також вказала, що просить суд закрити підготовче провадження у справі та призначити її до судового розгляду по суті. У свою чергу, відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, де також вказав, що позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечуває. Третя особа Бородянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не забезпечив явку в судове засідання свого представника. При цьому, надіслали до суду клопотання про проведення судового розгляду за відсутності їх представника у зв`язку з службовим навантаженням. Крім того, під час підготовчого провадження, а саме 05.07.2024 року, за вх. № 32638 від представника позивача [PERSON] - адвоката Опришко Е.В. до суду надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів. Згідно з яким, просила суд приєднати до матеріалів справи належним чином завірену копію дослідження ДНК на встановлення біологічного батьківства № 1717, копію підтвердження надіслання вказаного висновку сторонам у справі та повноваження її, як представника позивача. Враховуючи позицію учасників у справі, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.07.2024 року у справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Однак, у судове засідання учасники провадження не з`явилися. При цьому, подали до суду заяви, згідно з якими просили суд проводити судовий розгляд справи за їх відсутності, де представник позивача вказала, що просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а відповідач, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Під час судового розгляду, судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видано повторно 05.01.2024 року Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 165. При цьому, як вбачається з позовної заяви, позивач [PERSON] у період з кінця 2009 року перебувала у стосунках з [PERSON] , в результаті вказаних стосунків у них народилася дитина, [PERSON] , [INFO] . Однак, на момент народження доньки позивач з відповідачем в шлюбі не перебувала та реєстрацією народження доньки займалася самостійно,на час державної реєстрації народження дитини [PERSON] заява від батька до органів РАЦС не надходила. У зв`язку з чим, відомості про батька внесені до актового запису про народження [PERSON] , № 165 та відображені у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , внесені згідно ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері. Будь-яких доказів протилежного суду не надано. Крім того, за твердженнями позивача, відповідач [PERSON] є батьком дитини та наразі утримує доньку та виховує її. При цьому, у зв`язку тим, що відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку подавати заяву до органів РАЦСУ про внесення його відомостей до актового запису № 165, про народження доньки [PERSON] , як батька дитини, позивач вимушена звернутися до суду із заявою про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Щодо наведених обставин, будь-яких заперечень від учасників провадження до суду не надходило. Крім того, як вбачається із наявного у матеріалах справи результату дослідження ДНК на батьківство № 1717 від 26.06.2024 р., що проведений та складений у медичній лабораторії CSD LAB, вбачається, що ймовірність того, що [PERSON] , 1985 року народження є біологічним батьком дитини [PERSON] , 2011 року народження, в рамках проведеного дослідження складає 99,99999 %. Більше того, після проведення вказаних лабораторних досліджень та ознайомлення з його результатом відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував щодо задоволення позовних вимог, що відображено у заяві останнього поданій до суду. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. В даному випадку факт батьківства безумовно підтверджується дослідженням ДНК на батьківство № 1717 від 26.06.2024 р., що проведений та складений у медичній лабораторії CSD LAB, згідно якого ймовірність того, що [PERSON] , 1985 року народження, є біологічним батьком дитини [PERSON] , 2011 року народження, в рамках проведеного дослідження складає 99,99999 %. При цьому суд вважає, що у зв`язку з наявністю попереднього спору між позивачкою та відповідачем [PERSON] , з огляду на положення ч.6 ст. 294 ЦПК України, дана справа підлягає розгляду в позовному провадженні. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання батьківства та відповідно внесення змін до актового запису про народження [PERSON] , № 165 складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції у Київській області 26 жовтня 2011 року. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою ст.ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно з п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст.134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у ст.ст. 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, а також обставини встановлені судом, з урахуванням дослідження ДНК, а також те, що відповідач [PERSON] визнає себе батьком дитини, [PERSON] , 2011 року народження, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір за дві вимоги немайнового характеру в розмірі 2 422 грн 40 коп. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 2 422 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved