Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

03.06.2024 позивач [PERSON] , через свого представника, звернулась до суду з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла рідна баба позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] . Заповітом від 11.12.1987 посвідченим секретарем Росошанської сільської ради покійна баба [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] свій житловий будинок та господарські будівлі в с Росоша. Позивач спадщину по заповіту прийняла шляхом звернення до нотаріальної контори. Утім позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно так як з`ясувалось, що на будинок відсутні будь які документи та в заповіті не зазначено точної адреси заповіданого позивачу майна. Тому позивачка просила суд визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 10.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Також витребувано від Липовецької державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи №62/2023 р. до майна померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, проте представник подав до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд даної справи без участі представника. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак останній у своїй заяві просив суд про розгляд справи за його та позивача відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. З огляду на те, що в судове засідання сторони не з`явились, а відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, тому суд проводить розгляд справи у даному підготовчому судовому засіданні (відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України), на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла рідна баба позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 01.08.2023 (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] . Відповідно до довідки Росошанської сільської ради № 117 від 01.03.2024 (а.с. 11) слідує, що власником житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] була гр. [PERSON] , яка померла [INFO] . Інших житлових будинків гр. [PERSON] в с. Росоша у власності не мала. На ім`я позивача 11.12.1987 [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем Росошанської сільської ради, відповідно до якого спадкодавець заповіла позивачу [PERSON] свій житловий будинок та господарські будівлі в с Росоша. Позивач спадщину за заповітом прийняла, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою відповідного змісту, яку подано довірителькою позивача [PERSON] 07.11.2023 (а.с. 29). Однак, позивач позбавлена можливості оформити спадкове майно в нотаріальному порядку у зв`язку з тим, що на будинок відсутні будь які документи та в заповіті не зазначено точної адреси заповіданого позивачу майна. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №02-31/46 виданої 24.01.2024 державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори (а.с. 8), відмовлено [PERSON] у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , який належав померлій [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що у заповіті не вказано точної адреси будинку та відсутністю документів, що посвідчують право власності на вказане майно, тому необхідно збирати докази по справі та давати їм оцінку, а це не входить до компетенції органів нотаріату. Згідно довідки виданої 26.10.2023 Липовецькою міською радою Вінницького району Вінницької області, вбачається, що [PERSON] спадкоємиця покійної гр. [PERSON] , яка померла [INFO] та проживала за адресою в [ADDRESS] (раніше 27) протягом 6-ти місяців фактично вступила у володіння та управління спадковим майном , а саме обробляла в травні земельну ділянку, сплачувала комунальні платежі (а.с. 38). Відповідно до довідки №471 виданої 23.10.2023 Липовецькою міською радою Вінницького району Вінницької області, вбачається, що на день смерті гр. [PERSON] , 1907 року народження, яка померла [INFO] вона була зареєстрована за адресою буд. [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою була зареєстрована та проживала онука [PERSON] , 1968 р.н. (а.с.40) Відповідно до звіту про оцінку майна, проведеного ТОВ «Центр оцінки «Маунт Ріел» від 15.05.2024 (а.с. 12-13) слідує, що ринкова вартість об`єкта оцінки, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , становить 88\~246,00 грн. Також, з матеріалів справи слідує, що на ім`я [PERSON] (довіритель [PERSON] ) було виготовлено технічний паспорт від 24.11.2023 на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-19). Згідно довідки Липовецької міської ради від 23.10.2023 за №473 вбачається, що до складу сім`ї покійної [PERSON] , 1907 року народження, на день смерті [INFO] входили: дочка [PERSON] , 1945 р.н. (а.с. 41). [PERSON] проживала без реєстрації в будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування від 26.07.2023 за №356 (а.с. 33 - на звороті). Позивач змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 10). Отже, вищевикладені докази в сукупності підтверджують, що [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 3 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Судом було встановлено, що онукою [PERSON] є позивач, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Спадкодавицею [PERSON] було складено заповіт на користь онуки [PERSON] . Разом з тим, згідно з п. 23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 за №7 Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Суд, оцінюючи надані позивачем докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. У відповідності до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону й порушує права інших осіб. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності на спадкове майно за заповітом, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved