Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

31.05.2024 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що [INFO] помер її брат [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) у КСГП «Україна». З метою реалізації свого права на спадщину вона звернулася до Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області із відповідною заявою, проте державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у сертифікаті про право на земельну частку (пай) прізвище спадкодавця зазначено як « [PERSON] ». Зазначена обставина позбавляє її можливості реалізувати свої спадкові права. Враховуючи наведене, просить суд встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 037974, видного 28.06.1996 року КСГП «Україна». До початку судового засідання заявницею було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 38). Від заінтересованої особи - Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області до початку судового засідання на адресу суду також надійшла заява, в якій державний нотаріус просить розгляд справи проводити за її відсутності (а.с. 36). Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Померлий [PERSON] є рідним братом заявниці [PERSON] . Дана обставина підтверджується рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.04.2024 року в цивільній справі № 161/5014/24, яке 07.05.2024 року набрало законної сили (а.с. 19-21). З метою реалізації свого права на спадщину заявниця звернулася до Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 12). Однак, 30.01.2024 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області Ковальчук Т.Б. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 211/02-31, в якій остання відмовила у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті її брата на земельну частку (пай) у КСГП «Україна», площею 4,13 га в умовних кадастрових гектарах (а.с. 13-16). Вищевказана відмова була вмотивована розбіжністю написання прізвища спадкодавця у його свідоцтві про смерть та у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 037974, видного 28.06.1996 року КСГП «Україна», яким посвідчується право власності на спадкове майно. Вищевказана обставина стала підставою для звернення [PERSON] до суду із даною заявою. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Як вбачається із сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 037974, видного 28.06.1996 року КСГП «Україна» с. Грабове Старовижівського р-ну Волинської обл., яким посвідчується право спадкодавця на земельну частку (пай) у КСГП «Україна», площею 4,13 га в умовних кадастрових гектарах зазначено як «ТрофИмчук» (а.с. 6). Розбіжність у написанні прізвища брата [PERSON] померлого [INFO] [PERSON] була підставою розгляду цивільної справи № 168/743/14, за наслідками якої Старовижівським районним судом Волинської області було постановлено рішення про встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , уродженцю с. Грабове Старовижівського р-ну архівних довідок, виданих трудовим архівом Старовижівської районної ради на ім`я « [PERSON] » за вихідними номерами № [NUMBER] та № Т-2910131 від 03.09.2014 року (а.с. 13-16). Той факт, що написання прізвища [PERSON] в окремих випадках зазначалося як « [PERSON] » також прослідковується й зі змісту рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.04.2024 року в цивільній справі № 161/5014/24 (а.с. 19-21). На переконання суду, розбіжність у написанні прізвища брата заявниці у правовстановлюючому документі виникла внаслідок його перекладу із рос. на українську мову. При цьому, виправити розбіжність у вищевказаному документі в позасудовому порядку не виявляється можливим. Встановлення належності правовстановлюючих документів має для заявниці [PERSON] юридичне значення та породжує юридичні наслідки, від яких залежить реалізація свого права на спадщину після смерті брата. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересована особа Перша Луцька державна нотаріальна контора Волинської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved