Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

20.05.2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов обґрунтовано тим, що з 26.11.2013 року сторони перебували у шлюбі, у якому народили дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходиться на утриманні Позивача, відповідач участі в утриманні дитини не приймає. Ухвалою від 12.06.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась. Надійшла заява слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, розглянувши позовні вимоги позивача, дослідивши надані ним письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстровано шлюбі. У шлюбі сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2017 року шлюб між сторона розірвано. Неповнолітня дитина проживає з матір`ю. Батько дитини у добровільному порядку аліменти не сплачує. Позивач працює, однак зазначає, що грошових коштів не вистачає. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Згоди між сторонами щодо утримання дитини не досягнуто. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 3 ст. 184 цього ж Кодексу передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення однієї чверті заробітку. Згідно з вимогами ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial