Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

до Козелецького районного суду Чернігівської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 18.09.2013 року Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК» надав у кредит [PERSON] в розмірі 16 440,00 грн. згідно заяви № 002-09232-180913. 02.06.2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» було укладено Договір № 2253/К про відступлення прав вимог, відповідно до якого право вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором відступлено позивачу. Станом на дату звернення до суду з цим позовом, розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 12 642,10 грн., в тому числі: основна сума заборгованості - 6 521,44 грн.; заборгованість за нарахованими процентами по кредиту - 5 496,94 грн.; сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту - 338,44 грн.; сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків - 285,28 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 травня 2024 року відкрито провадження по вказаній справі, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справ від останньої на час розгляду справи до суду не надходило, відзиву на позов подано не було. Про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлялася шляхом надіслання повістки про виклик до суду та шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Крім того, інформація щодо даної справи, у тому числі про дату, час і місце її розгляду, розміщена на офіційному веб-сайті «Судова влада України». З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених вище обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріли справи приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до заяви № 002-09232-180913 від 18.09.2013 року відповідач [PERSON] отримала від ПАТ «Дельта Банк» кредит у розмірі 16\~440,00 грн., строком на 24 місяці. 02.06.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» укладено договір про відступлення права вимоги № 2253/К, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» передає ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору № 2253/К про відступлення права вимоги від 02.06.2020 року ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] , за кредитним договором № 002-09232-180913 від 18.09.2013 року в сумі 12 642,10 грн., з яких: 6 521,44 грн. - основна сума заборгованості; 5 496,94 грн. - заборгованість за нарахованими процентами по кредиту; 338,44 грн. - сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту; 285,28 грн. - сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків. Відповідно до положень ст. 205 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивачем було надано докази того, що відповідач [PERSON] уклала кредитний договір та отримала кредитні кошти. З яких вбачається, що відповідач неналежним чином виконувала взяті на себе зобов`язання з виплати кредиту. Доказів того, що відповідачем була погашена вищевказана сума заборгованості, до суду надано не було. Договір кредиту у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Отже, існують підстави для стягнення з відповідача заборгованості за Договором № 002-09232-180913 від 18.09.2013 року в сумі 12 642,10 грн. станом на 24.04.2024 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджуються платіжною інструкцією №1273 від 07 травня 2024 року про сплату судового збору в сумі 3028,00 грн., а тому враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved