Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служба у справах дітей Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, в якому просить визначити місце проживання дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , разом з ним, залишивши таких на його самостійному вихованні та утриманні. Свої позовні вимоги мотивує тим, що проживав у цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого у них народилося двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Станом на день звернення до суду відповідач не в повній мірі цікавиться долею їх дітей, не спілкується з ними в повному обсязі, а фактичне проживання, утримання та виховання їх спільних дітей є його одноособовим обов`язком, який він виконує в повному обсязі належним чином. З відповідачем він фактично не спілкується, вона не бере практично ніякої участі у вихованні дітей. Для вирішення деяких поточних питань щодо життєдіяльності дітей, їх навчання, виготовлення закордонних паспортів та інше у його випадку, враховуючи труднощі в можливості спілкування з матір`ю дітей, перед ним постала необхідність визначити місце проживання дітей разом з ним. Відповідно до Витягу № 291 від 02 травня 2023 року, виданого спеціалістом ЦНАП Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, він разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Діти перебувають на його самостійному вихованні та утриманні. Мати [PERSON] на даний час проживає не з ними. З довідки Дубриницького ліцею Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 01-56/65 від 02 травня 2023 року дирекція ліцею підтверджує його активну участь в роботі батьківського комітету, зацікавленість батька в успішності та вихованні дитини, що підтверджується постійним контактом з класним керівником, відвідуванням батьківських зборів та супроводом дитини. Крім того, визначення місця проживання дітей разом з ним дає йому право користуватися правами, передбаченими Законом України від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в частині самостійного виховання дитини віком до 18 років. Оскільки він є примірним батьком, утримує та має можливість утримувати дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, є власником житлового будинку, де разом із дітьми проживає та земельної ділянки під будинком та для його обслуговування, володіє всіма необхідними житлово-побутовими умовами для гідного фізичного, морального та духовного розвитку дітей, тому просить позов задовольнити.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 травня 2023 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Гевці В.М. (а. с. 19). Ухвалою судді Перечинського районного суду від 18 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служба у справах дітей Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дітей, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Також залучено службу у справах дітей Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області до участі в цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а. с. 25-27). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2023 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Ганька І.І. (а. с. 39). Ухвалою суду від 27 червня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служба у справах дітей Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дітей закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 44-45). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву, у якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та не заперечив проти винесення заочного рішення. Одночасно зазначив, що взяти участь у судовому засіданні не може, оскільки мобілізований і проходить військову службу у ВЧ [NUMBER] у [ADDRESS] . Також звертає увагу на те, що відповідач по справі є особою, яка зловживає алкогольними напоями, становить небезпеку для дитини, участі в утриманні та вихованні дітей не брала і брати не бажає, дала згоду на визначення місця проживання дітей разом з ним (а. с. 55-57).\~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, подала нотаріально завірену заяву, в якій просила розглянути позовну заяву без її участі та задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Також зазначила, що впродовж останніх трьох років їх сім`я існувала формально, діти ці три роки перебували на повному самостійному, одноосібному утриманні батька [PERSON] , проживали з ним за адресою: [ADDRESS] і продовжують проживати з ним, він продовжує самостійно утримувати їх дітей, вона участі в утриманні та вихованні дітей не брала і брати не бажає, відповідно дає згоду на визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , разом з батьком за місцем його проживання (а. с. 54).\~\~\~\~\~ У судове засідання представник служби у справах дітей Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, також не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, висновок від 04 липня 2023 року № 306/02-36 підтримує в повному обсязі (а. с. 42).\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 9, 10).\~ Згідно Витягу № 291 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02 травня 2023 року та довідки № 292 від 22 травня 2023 року, виданих Дубриницькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, [PERSON] , [INFO] , та його діти [PERSON] , [INFO] , та\~ [PERSON] , [INFO] , згідно реєстраційного обліку виконавчого комітету сільської ради дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7, 8). Відповідач [PERSON] , [INFO] , з 20 березня 2003 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить повідомлення Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 05-02/1072 від 15 травня 2023 року (а. с. 23). Позивачу [PERSON] на праві власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 652, виданого 16 жовтня 2009 року державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Ганчак Е.О., належить житловий будинок з надвірними будовами та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , а також земельна ділянка площею 0,2300 га кадастровий номер 2123281000:01:010:0012, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку. Господарських будівель і споруд за цією ж адресою (а. с. 11, 12, 13).\~\~\~\~\~\~\~ З довідки Дубриницького ліцею Дубриницької сільської ради від 02 травня 2023 року № 01-56/65 видно, що батько [PERSON] , 29 квітня 2015 року, учениці 2 класу, [PERSON] , бере активну участь в роботі батьківського комітету, зацікавленість в успішності та вихованні дитини, що підтверджується постійним контактом з класоводом 2 класу [PERSON] , відвідуванням батьківських зборів та супроводом дитини (а. с. 5). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, N 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Порядок визнання місця проживання фізичної особи передбачений ст. 29 ЦК України. Як вбачається з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Із висновку органу опіки та піклування Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 04 липня 2023 року № 306/02-36 вбачається, що уповноважений орган вважає за доцільне визначити місце проживання дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а. с. 36-38).\~ У вищевказаному висновку також зазначено, що працівниками служби у справах дітей Дубриницької сільської ради проведено обстеження умов проживання та виховання дітей за місцем їх проживання. В ході проведення обстеження встановлено, що [PERSON] , [INFO] , із своїми дітьми: сином [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] , та мамою [PERSON] , [INFO] , проживають у власному будинку за адресою: [ADDRESS] . На момент обстеження мама дітей [PERSON] була відсутня. Батько [PERSON] , [INFO] , забезпечує належне утримання і виховання дітей. Умови проживання хороші, діти забезпечені всім необхідним для їх повноцінного розвитку та виховання. Відповідно до характеристики, виданої Дубриницькою сільською радою, громадянин [PERSON] за час проживання в селі Дубриничі зарекомендував себе з позитивної сторони. Працьовитий, хороший сім`янин, люблячий батько двох неповнолітніх дітей. За характером спокійний, врівноважений. З сусідами не конфліктує, громадський порядок не порушує, спиртним не зловживає; скарг та заяв від жителів села на нього у сільську раду не поступало; з боку виконкому сільської ради претензії відсутні (а. с. 36-38).\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищенаведене та те, що діти [PERSON] та [PERSON] малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають із своїм батьком, який просить визначити місце проживання таких разом з ним, проти чого не заперечує у своєму висновку служба у справах дітей, а також мати дітей, тому суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved