Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. У січні 2024 року [PERSON] (далі - «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач») про стягнення аліментів на утримання батька. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на такі обставини. Позивач є непрацездатним пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 03.02.2016 року, отримує мінімальну пенсію в розмірі 2520,00 гривень. Позивач проживає один та не перебуває у шлюбі. Він перебуває в безпорадному стані, що виражається в тому, що він протягом восьми років не виходить зі своєї квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки має хворі ноги (перелом шийки стегна тазостегнового суглобу з правої сторони), переніс інсульт та має порушення рухомої системи. Становище Позивача є вкрай нужденним, оскільки він витрачає майже всю пенсію на сплату комунальних послуг та на придбання ліків, коштів на харчування у Позивача майже не залишається, тому він потребує матеріальної допомоги. Позивач має повнолітнього сина - [PERSON] , тобто Відповідача по даній справі, який працює інженером та має дохід вище середнього, що вказує на можливість допомагати непрацездатному батькові, який потребує матеріальної допомоги. Позивач у листопаді 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні ім. Сімашко, але Відповідач жодного разу не провідав свого батька та не надав йому фінансово-матеріальної допомоги, не підтримав його морально. Загалом Відповідач, протягом восьми років, які Позивач провів у безпорадному стані, відвідував його лише декілька разів за весь час. За таких умов, не отримуючи від свого сина матеріальної допомоги на неодноразові прохання про її надання, Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь аліменти у розмірі 25% від його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для людини непрацездатного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та судові витрати по справі. Історія справи. Заяви та клопотання, позиції учасників справи. 21.03.2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 18). 26.04.2024 року до канцелярії суду Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Зазначив, що він дійсно є рідним сином Позивача. Окрім Відповідача Позивач також має доньку, сестру Відповідача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Позивач є пенсіонером та отримує пенсію, проживає в індивідуальному житловому будинку, який поділений на квартири. Поряд із ним проживає його донька, сестра Відповідача - [PERSON] , що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України останньої про місце її реєстрації. Відповідач разом зі своє сестрою здійснюють догляд за своїм батьком, а саме: купують продукти харчування, із яких готують страви та годують ними Позивача, тобто останній не здійснює жодних витрат на купівлю продуктів харчування та приготування їжі. Оплата наданих Позивачу комунальних послуг, таких як: електроенергія, спожитий газ, доставка газу здійснюється Відповідачем особисто зі свого банківського рахунку, що підтверджується відповідним платіжними інструкціями та випискою з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 23.04.2024 року. Наголосив, що Позивачем на надано до суду жодних доказів щодо понесених ним витрат на лікування. Додані до матеріалів позовної заяви медичні документи датовано 02.04.2014 року та 16.01.2018 року. Додатково Відповідач зазначив, що на його утриманні також перебувають: його мати - [PERSON] , [INFO] , яка також є непрацездатною, оскільки досягла пенсійного віку і є пенсіонером, а також малолітній син - [PERSON] , [INFO] . До відзиву Відповідачем додано клопотання про виклик та допит у якості свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 23-24). 08.05.2024 року до канцелярії суду представником Відповідача подано відповідь на відзив, у якій останній просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що Позивач отримує пенсію в розмірі 2525,00 гривень, що є меншим від прожиткового мінімуму для особи непрацездатного віку (а.с. 43). 28.06.2024 року до канцелярії суду представником Позивача подано заяву про долучення до матеріалів справи довідки про доходи №4209602227211288 від 20.06.2024 року (а.с. 58). 02.07.2024 року до канцелярії суду Відповідачем подано заяву про долучення до матеріалів справи довідок про доходи останнього за 2023-2024 роки (а.с. 60). У судовому засіданні Позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, надали пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві та відповіді на відзив. Позивач пояснив, що матеріальна допомога йому потрібна у зв`язку з захворюваннями та проходженням відповідного лікування. Хворіє він протягом останні восьмі років. Усі витрати на лікування він оплачує сам, звертався до свого сина, але той не допомагає, каже що проблеми батька його не цікавлять. З дружиною він уклав шлюб у 1984 році та його було розірвано у 2007 році. Від даного шлюбу у них з дружиною крім Відповідача є донька 1985 року народження, яка проживає з матір`ю в іншій частині будинку, який поділено на дві квартири. Донька також йому матеріально не допомагає, але готує йому їжу з продуктів, яку надає релігійна організація «Божі скарби». Представник Позивача зауважив, що Позивач проживає один, у шлюбі не перебуває. Отримує мінімальний розмір пенсії - 2520,00 гривень. Має проблеми зі здоров`ям, а саме - перелом шийки стегна, пережив декілька інсультів, перебував на стаціонарному лікуванні у лікарні. Відповідач його не відвідував та не допомагав. Останні вісім років Відповідач жодним чином не здійснює допомоги Позивачу, хоча він працює та має таку можливість. У судовому засіданні Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Надав пояснення, аналогічні за змістом відзиву на позовну заяву. Не оспорював, що Позивач є його рідним батьком, а також той факт, що він є непрацездатним і отримує пенсію. Також не оспорював, що у Позивача є донька та колишня дружина - мати Відповідача. Відповідач дійсно напряму не надає грошові кошти своєму батькові, утім разом із сестрою фактично доглядає його. Так безпосередній догляд за батьком здійснює його сестра, яка проживає поруч із ним, а сам Позивач здійснює оплату комунальних послуг. Лише близько пів року тому Позивач звернувся до Відповідача за щомісячними виплатами в розмірі до двох тисяч гривень і Відповідач йому відмовив, оскільки у нього на утриманні самого перебувають малолітній син та непрацездатна матір, а його дохід на місяць становить у середньому 15 тисяч гривень на місяць. У судовому засіданні було допитано у якості свідка [PERSON] , яка пояснила, що вона є донькою Позивача та сестрою Відповідача, наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позивач отримує пенсію у розмірі приблизно 2500 гривень на місяць, на продукти не витрачається, оскільки свідок його забезпечує повністю. За домовленістю із Відповідачем останній не передає батькові продукти та не допомагає по дому, оскільки це робить свідок. У судовому засіданні було допитано у якості свідка [PERSON] , яка пояснила, що вона є колишньою дружиною Позивача та матір`ю Відповідача. Зараз вона є сусідкою Позивача. Її син - Відповідач по даній справі, допомагає коштами його батькові шляхом оплати комунальних послуг за його квартиру. Продукти харчування Відповідач дійсно Позивачу не передає оскільки цим займається її донька. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] Позивач є рідним батьком Відповідача (а.с. 5). Від шлюбу із [PERSON] у Позивача крім сина Відповідача є також донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та паспортом громадянина України серії [NUMBER] (а.с. 36-37, 38, 39). Позивач є пенсіонером та одержує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] серії [NUMBER] , виданим 03.02.2016 року (а.с. 4). Мати Відповідача, [PERSON] також є пенсіонером та одержує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] серії [NUMBER] , виданим 06.06.2013 року (а.с. 40). Відповідно до довідки про доходи №4209602227211288 від 20.06.2024 року щомісячний розмір пенсії Позивача січні-лютому 20032 року становив 2100,00 гривень, з березня 2023 року по лютий 2024 року - 2520,00 гривень, з березня 2024 року по червень 2024 року - 2725,00 гривень. Загальний розмір виплаченої пенсії за указаний період становить 45340,00 гривень (а.с. 59). Згідно з довідками про доходи, виданими ТОВ «ЕНЕРГЕТИЧНІ СИСТЕМНІ ІННОВАЦІЇ ТА ПРОМИСЛОВА МЕТАЛООБРОБКА» загальна сума доходу Відповідача за 2023 рік становить 124407,22 гривень, за 2024 рік - 85016,90 гривень (а.с. 61, 62). Відповідач має малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 26). Відповідно до виписки по картці/рахунку [NUMBER] з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 23.04.2024 року №I1727UH4Q70K6HIC та наявних у матеріалах справи платіжних інструкцій Позивач зі свого банківського рахунку у період 2022-2024 років здійснював оплату рахунків Позивача за електроенергію, спожитий газ, до ставку та розподіл природнього газу (а.с. 27, 28-35). На підтвердження погіршення стану здоров`я та необхідності у додаткових витратах на лікування Позивачем додано копії наступних документів: результати дуплексного сканування магістральних артерій і вен нижніх кінцівок від 16.01.2018 року, результати комп`ютерної томографії від 02.04.2014 року, направлення лікаря загальної практики - сімейного лікаря №3764-5262-4264-4079 від 05.09.2022 року (а.с. 6, 7). 2. Мотивувальна частина. Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами процесуального та матеріального права України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 Кодексу. Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц. За правилами ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Згідно з ч.2 ст.205 СК України при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить - 2093,00 гривень. Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить - 2361,00 гривень. Висновки суду. Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей утримувати батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із зазначених умов. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. Такий правовий висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 212/1055/18-ц. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду 28.11.2018 року по справі №676/5118/16-ц. Утім, Позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставини, які свідчать про його необхідність у матеріальній допомозі. Як встановлено судом, Позивач отримує пенсію за віком, розмір якої є більшим за встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Він має власне житло, у якому і проживає. За правилами ч.2 ст.205 СК України при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Діти Позивача - Відповідач та його сестра, позовні вимоги до якої не пред`являлися, у добровільному порядку надають йому допомогу, а саме: Відповідач здійснює часткову оплату наданих Позивачу комунальних послуг, а його сестра надає продукти харчування та готує їжу. Суд приймає до уваги показання допитаних свідків, оскільки вони не спростовані ані показаннями інших свідків, ані іншими доказами, та є логічними й послідовними. Разом з цим, підстави позову зводяться до наявності у Позивача додаткових витрат, викликаних його хворобою, участь у яких мають брати його діти. Однак, позовних вимог в порядку ст.203 СК України Позивачем не заявляється, як і не надаються докази на підтвердження факту наявності у нього відповідних витрат. Наявні у справі: результати дуплексного сканування магістральних артерій і вен нижніх кінцівок від 16.01.2018 року, результати комп`ютерної томографії від 02.04.2014 року, направлення лікаря загальної практики - сімейного лікаря №3764-5262-4264-4079 від 05.09.2022 року не містять жодної актуальної інформації про стан здоров`я Позивача, як і не містять відомостей щодо розміру витрат на його лікування. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі наданих сторонами доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed