Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

27.02.2024 року ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій», через свого представника звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №66/П/РП/2008-840, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику кредитні кошти у повному обсязі відповідно до умов кредитного договору. У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 19.02.2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки. У зв`язку з невиконанням позичальником умов вищезазначеного Кредитного договору, ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.04.2010 року у справі №2-4085/10 позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено повністю, та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 158 247,26 доларів США, що еквівалентно 1 204 261,65 грн. за офіційним курсом НБУ на день подачі позовної заяви, та судові витрати у сумі 1 820,00 грн. 07.05.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» був укладений Договір №GL3N217046_ПВ216 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., за реєстровим № 1557, за умовами якого позивач набув право вимоги до позичальника та поручителя, що належали ПАТ «КБ «Надра» на підставі вищевказаного кредитного договору. Зобов`язання боржників є триваючим, відповідачі не виконували рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.04.2010 року у справі №2-4085/10 з моменту його ухвалення, та не виконують по день звернення до суду, а право на позов про стягнення коштів в порядку ст. 625 ЦК України обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову, та враховуючи пункт 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, то період за який позивач просить стягнути 3% річних - з 05.02.2021 по 23.02.2022 року. Загальна сума заборгованості, встановлена рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.04.2010 року у справі №2-4085/10, складає 158 247,26 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату звернення з цією позовною заявою - 5 945 317,90 грн. Виходячи із загальної суми заборгованості кредитор має право на отримання сум передбачених ст. 625 ЦК України, а саме 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 05.02.2021 по 23.02.2022 у сумі 187 644,01 грн. В зв`язку з вищезазначеним, позивач просить суд стягнути солідарно на свою користь з [PERSON] , [PERSON] 3% річних за період з 05.02.2021 по 23.02.2022 у сумі 187 644,01 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.03.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У відзиві на позов відповідачі [PERSON] , [PERSON] в задоволенні позовних вимог провили відмовити повністю з наступних підстав. Зазначили, що 19.02.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №66/П/РП/2008-840, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику кредитні кошти у розмірі 150 333 доларів США. У забезпечення зобов`язань між [PERSON] і Банком того ж дня було укладено договір поруки. В силу фінансових змін у країні, відповідачі не змогли в повному обсязі погашати кредит , у зв`язку з чим виникла заборгованість. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва з відповідачів стягнуто солідарно на користь Банку заборгованість по Кредиту у розмірі 158 247,26 доларів США, що еквівалентно 1 204 261,65 грн. та судові витрати. Станом на липень 2009 року заборгованість перед ПАТ «КБ «Надра» склала: тіло кредиту у сумі 146 363,13 доларів США, відсотки 12 681,37 доларів США, та пеня831,24 долари США, а всього 159 875,74 доларів США. До початку слухання справи відповідачі частково погасили заборгованість, в результаті чого загальна суму разом із штрафними санкціями склала 158 247,26 доларів США. 20.09.2016 на підставі виконавчих листів було відкрито виконавче провадження. 29.12.2020 державним виконавцем в порядку п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову по повернення виконавчого документу стягувачу. Про відступлення прав вимоги позивачу Банком, відповідачам не було відомо. Щодо посилання позивача, що з дати підписання та нотаріального посвідчення Договору відступлення прав вимоги, до ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» перейшли всі права кредитора за Основним договором, так і всі права вимоги за договорами забезпечення, відповідачі не заперечують. Разом з тим, зазначають, що посилання позивача на ст. 526,530,610,612,625 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.04.2010 року вже було вирішено питання про стягнення з відповідачів заборгованості та штрафних санкцій. Крім того, просять застосувати строки позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду 08.02.2024, тобто після спливу трирічного строку для звернення до суду за захистом порушених прав. Зазначають, що причин для зупинення перебігу позовної не було, оскільки судові органи, як працювали так і працюють. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Представниця відповідачів в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві. Заслухавши представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №66/П/РП/2008-840, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику кредитні кошти у повному обсязі відповідно до умов кредитного договору. У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 19.02.2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки. Відповідачі неналежним чином виконували свої зобов`язання перед банком, в наслідок чого, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.04.2010 року у справі №2-4085/10 позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено повністю, та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 158 247,26 доларів США, що еквівалентно 1 204 261,65 грн. за офіційним курсом НБУ на день подачі позовної заяви, та судові витрати у сумі 1 820,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 07.05.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» був укладений Договір №GL3N217046_ПВ216 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., за реєстровим № 1557, за умовами якого позивач набув право вимоги до позичальника та поручителя, що належали ПАТ «КБ «Надра» на підставі вищевказаного кредитного договору. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачі не виконали рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.04.2010 року у справі №2-4085/10 з моменту його ухвалення, та не виконують на день розгляду справи, а право на позов про стягнення коштів в порядку ст. 625 ЦК України обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову, та враховуючи пункт 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, то період за який позивач просить стягнути 3% річних - з 05.02.2021 по 23.02.2022 року у розмірі 187 644,01 грн. У відповідності до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно з нормами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З огляду на те, що відповідач не повернувши суму позики в обумовлений Договором строк, чим порушив зобов`язання за Договором (ст. 610 ЦК України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом, позивач обмежуючись останніми трьома роками, які передували подачі позову, та враховуючи пункт 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, просить стягнути 3% річних за період з 05.02.2021 по 23.02.2022. Відповідальність у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат є особливим видом відповідальності, яка передбачена не договором, що укладається на розсуд сторін, а законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц). Таким чином, за змістом наведеної норми нараховані на суму боргу 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, що належать до сплати кредиторові. Тому посилання відповідачів про те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.04.2010 вирішено питання щодо застосування штрафних санкцій спростовується вищезазначеним. Згідно розрахунку наданим позивачем, який був перевірений судом 3% річних за період з 05.02.2021 по 23.02.2022 складє187 644,01 грн.. Доводи представника відповідача щодо застосування до позовних вимог позовної давності, суд відхиляє з огляду на таке. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена ст. 258 цього Кодексу встановлюється тривалістю у один рік. До вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат та трьох процентів річних застосовується спеціальна позовна давність. 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Крім того 15.03.2022 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено зокрема пунктом 19 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути заборгованість за період з 05.02.2021 по 23.02.2022, відтак позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним позов задовольнити та стягнути з солідарно з відповідачів на користь позивача вищевказану заборгованість.

Outcome: approved