Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

у березні 2024 року АТ «СК «Країна» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] завдані збитки в розмірі 9 843,14 грн, та 3 028,00 грн сплаченого судового збору. На мотивування позовних вимог позивач вказує, що між ним та ТОВ «ДХЛ Логістика Україна» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № УА/0235474/2.1.5.01 предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 29.12.2021 року о 18:15 в м. Києві на вул. Луговій, буд. 12, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , та транспортного засобу «Volvo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортним засобам завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 18.02.2022 року в справі № 756/792/22 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі вказаної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт, згідно з який АТ «СК «Країна» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 18 612,77 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування, то АТ «СК «Країна» відшкодовано страховою компанією відповідача шкоду у розмірі 8 768,86 грн. Однак, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок. На підставі зазначеного, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 13.03.2024 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін (а.с. 39-40). 16.04.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] просить у позові відмовити, посилаючись на те, що розмір страхового відшкодування є меншим, ніж сума страхового відшкодування, вказана в полісі (130 000,00 грн), а тому він є неналежним відповідачем. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ПАТ «СК «Провідна», пояснень на позовну заяву до суду не надходило. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14.04.2021 року між АТ «СК «Країна» та ТОВ «ДХЛ Логістика (Україна)» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № УА235474 предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 29.12.2021 р. о 18-15 год. в м. Києві на парковці ТЦ «Караван» по вул. Лугова, 12, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volvo», номерний знак [NUMBER] , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності маневру та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] , який належить ТОВ «ДХЛ Логістіка Україна», під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3 б; 10.9 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 18.02.2022 року в справі № 756/792/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент вказаної ДТП у відповідача був діючий поліс № АР 005578657 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на транспортний засіб «Volvo», державний номерний знак [NUMBER] , яким передбачено страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн, франшиза - 2 600,00 грн, виданий ПАТ «СК «Провідна». Вказані обставини сторонами визнаються та не заперечуються. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся 20.01.2022 року до позивача представник ТОВ «ДХЛ Логістика (Україна)» - страхувальника по договору добровільного страхування наземного транспорту № УА235474. На підставі вказаної заяви та наданих потерпілою стороною документів позивачем 08.02.2022 року складено страховий акт № 99-75/67493/2.1.5.1. На підставі вище зазначеного страхового акта АТ «СК «Країна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 18 612,77 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № № 1318, 1319 від 09.02.2022 року 21.02.2022 року АТ «СК «Країна» подано ПАТ «СК «Провідна» претензію про виплату страхового відшкодування у розмірі 18 612,77 грн. 06.07.2022 року ПАТ «СК «Провідна» виплачено АТ «СК «Країна» 8 768,86 грн в порядку регресного платежу. Позивачем направлено відповідачу претензію від 17.11.2022 року про відшкодування в порядку регресу 9 843,14 грн. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Стаття 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. У деліктному зобов`язанні право вимоги до винної особи у особи, що відшкодувала шкоду потерпілому, виникає у порядку ст. 1191 ЦК України. У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже, страховик відповідача (ПАТ «СК «Провідна») за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином страховик відповідача (ПАТ «СК «Провідна») за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом. Згідно зі ст.ст. 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. З установлених судом обставин справи вбачається, що страховиком ПАТ «СК «Провідна»», яким застраховано автомобіль яким керував відповідач, виконано обов`язок згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 005578657 та виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тобто, витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Оскільки, розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди у зв`язку з встановленням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку, тобто відповідачем. В зв`язку із цим, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved