Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Адвокат Небилиця Артем Вікторович, діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.05.2022 [PERSON] отримано в борг грошові кошти в розмірі 40 000 доларів США зі строком повернення до 01.10.2022, про що склав розписку. Відповідач гроші в обумовлений строк не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути заборгованість, однак останній відмовляється від фінансових зобов`язань перед позивачем. Просив стягнути з відповідача на користь позивача борг в розмірі 40 000 доларів США, що згідно курсу валют НБУ, встановленого станом на 12.09.2023 в розмірі 36,56 грн. за 1 долар США, становить 1 462 400 грн. 22.09.2023 Голосіївським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за зазначеною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 06.05.2022 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 40 000 доларів США на строк до 01.10.2022, про що відповідачем складена розписка від 06.05.2022. Відомості про виконання відповідачем своїх зобов`язання відповідно до умов укладеного договору відсутні. 11.08.2023 представником позивача направлялася на адресу відповідача: [ADDRESS] , а також на електронну пошту відповідача: [INFO] , письмова претензія про повернення боргу. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст. 533 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, які виникли у нього з договору позики від 06.05.2022, та допустив прострочення. Доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять. Офіційний курс гривні щодо іноземних валют на дату винесення рішення у цій справі становить: 1,00 долар США = 41,0434 грн. Відтак, відповідач повинен повернути позивачу грошові кошти за договором позики в сумі, що становить еквівалент 40 000 доларів США, тобто 1 641 736 грн., оскільки зобов`язання повинно виконуватись в грошовій одиниці України - гривні. З урахуванням наведеного та встановлених обставин у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 13 420 грн., оскільки позовні вимоги задоволено.

Outcome: approved