Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі за текстом ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 20.11.2023 о 09 год. 00 хв. на вул. Вишнівецькій у с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі за текстом ДТП» за участю транспортного засобу марки «Peugeot 308», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Унаслідок ДТП належний позивачу транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень. [PERSON] на місці події визнав свою вину у вчиненні ДТП, а тому сторони склали Європротокол від 20.11.2023. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність позивача та відповідача була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 20.11.2023 сторони звернулись до страхової компанії із поясненнями, у яких [PERSON] , зокрема вказав, що визнає свою вину у ДТП. Також 23.11.2023 [PERSON] склав на користь позивача розписку, у якій зазначив, що відшкодує розмір завданих позивачу збитків, пов`язаних із ремонтом автомобіля, у разі, якщо такий розмір не покриє страхова компанія. 29.11.2023 позивач звернулась до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про огляд транспортного засобу марки «Peugeot 308», державний номерний знак [NUMBER] . 04.12.2023 позивач звернулась до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування. 04.12.2023 позивач звернулась до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про повторну незалежну експертну оцінку транспортного засобу марки «Peugeot 308», державний номерний знак [NUMBER] , оскільки позивач не погоджувалась із розрахунком суми страхового відшкодування. Рішенням ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 29.12.2023 визначено, що розмір матеріального збитку, завданого позивачу унаслідок ДТП, становить 55973,53 грн та виплаті підлягає страхове відшкодування у розмірі 52773,53 грн (55973,53 грн 3200 грн (франшиза) = 52773,53 грн). Страхове відшкодування у даному розмірі виплачене позивачу. Разом з тим позивач вважає, що розмір завданого їй матеріального збитку становить 66493,73 грн, що підтверджується висновком експертного дослідження № ЕД-19/120-24/938-АВ від 15.02.2024. Відтак, на думку позивача, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» належить додатково виплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 11520,20 грн (66493,73 грн 3200 грн (франшиза) - 52773,53 грн (виплачена сума) + 1000 грн (вартість евакуації автомобіля) = 11520,20 грн). Крім цього, відповідно до зазначеного вище висновку експертного дослідження вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу без ПДВ та без урахування коефіцієнту зносу пошкоджених деталей становить 121362,03 грн. Відтак, на думку позивача, [PERSON] зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду у розмірі 58068,30 грн (121362,03 грн - 66493,73 грн (розмір страхового відшкодування) + 3200 грн (франшиза) = 58068,30 грн). Також позивач вказала, що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу як власниці пошкодженого транспортного засобу завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, спричинених неможливістю користуватися належним позивачу автомобілем протягом тривалого часу, та, як наслідок, порушенням ритму та стилю життя позивача і її сім`ї. Указане призвело до суттєвих змін у житті позивача та її близьких, оскільки останні змушені постійно користуватися послугами таксі та громадського транспорту. Унаслідок неможливості пересуватися на автомобілі позивач вимушена прикладати додаткові зусилля та здійснювати додаткові матеріальні витрати для організації звичного способу життя, внаслідок чого позивач відчуває психологічну напругу, постійні переживання та турботи. Також позивача пригнічує небажання відповідача визнати свою вину у скоєному та відшкодувати завдану шкоду. Позивач вважає, що розмір компенсації за завдану їй моральну шкоду становить 40000 грн, які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON] . За таких підстав позивач просить: 1) стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 11520,20 грн; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за завдану матеріальну шкоду у розмірі 58068,30 грн та компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 40000 грн. Також позивач просить покласти на відповідачів пропорційно до задоволених вимог судові витрати у виді судового збору, витрат на проведення експертизи у сумі 4543,70 грн та витрат на професійно-правничу допомогу у сумі 10000 грн. 29.03.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 25.04.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 19.04.2024 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] Відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що у висновку експерта не визначено вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля без урахування коефіцієнту зносу, а відтак, на думку відповідача, визначена позивачем сума не доведена жодними доказами. Також відповідач зазначив, що позивач не надала докази на підтвердження оплати понесених витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких підстав відповідач вважає, що позов в частині вимог саме до [PERSON] є передчасним. Також зазначив, що розмір відшкодування моральної шкоди не є вмотивованим. Вважає, що вимога про стягнення судових витрат також задоволенню не підлягає. Крім цього, зазначив, що має бажання отримати від позивача замінені запчастини шляхом передачі їх згідно з актом прийому-передачі. 25.04.2024 підготовче засідання не проводилось у зв`язку із перебуванням головуючої судді у щорічній основній відпустці. Підготовче засідання призначене на 28.05.2024. 26.04.2024 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», у якому відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що висновок експертного дослідження № ЕД-19/120-24/938-АВ від 15.02.2024 не відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України та не є належним і допустимими доказом, оскільки у ньому не зазначено, що висновок підготовлений для подання до суду, а також не вказано, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відтак відповідач вважає, що сплатив позивачу страхове відшкодування у повному розмірі. Також зазначив, що не підлягають стягненню витрати на евакуатор, оскільки евакуація відбулась не з місця ДТП. 28.05.2024 представник позивача подав клопотання про долучення додаткових доказів, а саме постанови Тернопільського апеляційного суду від 24.05.2024, згідно з якою відповідач [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. 28.05.2024 у підготовчому засіданні оголошена перерва до 17.06.2024 з підстав неознайомлення представника відповідача [PERSON] з відзивом відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 17.06.2024 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 04.07.2024. У судовому засіданні 04.07.2024 позивач [PERSON] та її представник адвокат Янчишин В.Й. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити повністю. Позивач додатково пояснила, що після ДТП [PERSON] сказав, що добровільно відшкодує завдану шкоду, а тому запропонував скласти Європротокол. Оскільки сторони були співробітниками, позивач погодилась. Однак відповідач шкоду не відшкодував, з роботи звільнився та не виходить з позивачем на зв`язок. Відтак позивач звернулась до поліції та відносно [PERSON] був складений протокол за ст. 124 КУпАП. Пояснила, що автомобіль станом на даний час ще не відремонтувала, оскільки не має коштів. Зазначила, що вже 8 місяців не використовує свій автомобіль та, щоб дістатись до роботи, змушена раніше вставати і доїжджати трьома різними видами громадського транспорту. Також після ДТП у позивача з`явився страх користування автомобілем. Позивач постійно перебуває у нервовому стані, п`є заспокійливі ліки. Не заперечувала, що до лікаря за допомогою не зверталась. У судовому засіданні 04.07.2024 представник відповідача [PERSON] адвокат Бутрин С.В. позов не визнав з підстав, викладених у відзиві, та просив у позові відмовити. Також просив зменшити розмір витрат на правову допомогу до мінімального розміру. У судове засідання 04.07.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився, однак приймає участь у судовому процесі через свого представника. У судове засідання 04.07.2024 представник відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. У поданому відзиві просив розгляд справи здійснювати без його участі. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з відшкодуванням шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Крім цього, згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ухвала суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Тернопільського апеляційного суду від 24.05.2024 встановлено, що 20.11.2023 о 08 год. 10 хв. на вул. Вишнівецького у с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважним, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Peugeot 308», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Унаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим були завдані матеріальні збитки. Указаною постановою апеляційного суду від 20.11.2023 змінена постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.02.2024, якою [PERSON] визнаний винуватим за ст. 124 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, та [PERSON] визнаний таким, що підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 850 грн. Дана постанова Тернопільського апеляційного суду 24.05.2024 набрала законної сили. Відтак з урахуванням положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України суд вважає, що обставини щодо порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, що призвело до настання ДТП, внаслідок якої транспортний засіб марки «Peugeot 308», державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, доказуванню не підлягають. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 15) власником транспортного засобу марки «Peugeot 308», державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] . Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1166\~ЦК України\~майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-215581043 (т. 2 а.с. 72) [PERSON] застрахував у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» цивільно-правову відповідальність, пов`язану з використанням транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] . Строк дії страхового поліса з 07.07.2023 до 06.07.2024 включно. Страхова сума на одного потерпілого, зокрема, за шкоду, заподіяну майну, становить 160000 грн. Розмір франшизи 3200 грн. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Також згідно з п. 33.2. Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Постановою Правління Національного банку України № 108 від 30.05.2022 за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України затверджені максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80000 гривень на потерпілого. При цьому відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі ст. 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Тобто розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент дорожньо-транспортної пригоди або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 28 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону). У постанові від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц, від 21.02.2020 у справі № 755/5374/18, від 22.04.2020 у справі № 756/2632/17, від 22.04.2021 у справі № 759/7787/18, від 11.08.2021 у справі № 554/8473/19. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, на підтвердження розміру завданої позивачеві матеріальної шкоди суду надані рахунок на оплату № 504 від 28.11.2023 (т. 1 а.с. 29) та висновок експертного дослідження за результатами транспортно-товарознавчої експертизи № ЕД-19/120-24/938-АВ від 15.02.2024 (т. 1 а.с. 35-114). Надаючи оцінку даним доказам з підстав їх допустимості, суд зазначає таке. Так, рахунок на оплату № 504 від 28.11.2023 складений ТОВ «Терко Авто Інтернешнл» та містить перелік товарів та робіт із визначенням їхньої вартості на загальну суму без ПДВ 148502,50 грн. Разом з тим з даного документа не вбачається, яким саме чином встановлений перелік запчастин, які підлягають заміні та/або ремонту, а також перелік робіт, який необхідно виконати. У даному рахунку не вказано, чи оглядався перед його складенням належний позивачу транспортний засіб та якою саме особою (зокрема, чи наявна у неї для цього відповідна кваліфікація) визначений вказаний перелік. При цьому, як вказала у судовому засіданні сама позивач, ремонт автомобіля ще не здійснений, а відтак безпідставним є вважати, що даний рахунок складений з урахуванням фактично виконаних робіт по відновленню транспортного засобу марки «Peugeot 308», державний номерний знак [NUMBER] . За таких підстав суд відхиляє даний доказ як недопустимий та не приймає його до уваги. Щодо висновку експертного дослідження суд зазначає, що за змістом ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення та у якому має бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Разом з\~тим у висновку експертного дослідження за результатами транспортно-товарознавчої експертизи № ЕД-19/120-24/938-АВ від 15.02.2024 указані застереження відсутні, а тому такий доказ також відхиляється судом з підстав його недопустимості. У судовому засідання суд з`ясовував ці обставини у сторони позивача та звертав увагу на сталу судову практику з цього питання, однак позивач та її представник клопотання про призначення судової експертизи під час судового провадження не заявляли. З урахуванням викладеного суд зазначає, що позивач не надала суду належних та достатніх доказів розміру завданої їй матеріальної шкоди, а тому такий розмір встановлюється судом з наявних у справі доказів у сукупності. Зокрема, відповідач ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надав суду звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (т. 2 а.с. 72-83). Указаний звіт складений незалежним оцінювачем, який має вищу освіту та кваліфікацію оцінювача дорожніх транспортних засобів, та для складення указаного звіту оцінювач у присутності позивача здійснював огляд пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується відповідними актами. Так, згідно з даним звітом вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки «Peugeot 308», державний номерний знак [NUMBER] , становить 55973,53 грн. Відтак враховуючи розмір франшизи 3200 грн та розмір виплаченого позивачеві страхового відшкодування 52773,50 грн, суд доходить висновку, що відповідач ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у повному обсязі виконав свої зобов`язання перед позивачем, а відтак позов у цій частині є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Так само позивач не довела наявність обов`язку відповідача сплатити вартість витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу. Згідно зі\~ст.\~29\~Закону такі\~витрати відшкодовуються у\~разі евакуації\~транспортного засобу\~з місця\~дорожньо-транспортної\~пригоди до\~місця проживання\~того власника\~чи законного\~користувача транспортного\~засобу,\~який керував\~транспортним засобом\~у момент\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~чи до\~місця здійснення\~ремонту на\~території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Суд зауважує, що ДТП відбулась 20.11.2023 на вул. Вишнівецького у с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області та фактичним місцем проживання позивача є с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області. Разом з тим з акта виконаних робіт № 121 вбачається, що перевезення автомобіля марки «Peugeot 308», державний номерний знак [NUMBER] , мало місце 23.11.2023 по маршруту [ADDRESS] (населений пункт не зазначений) (т. 1 а.с. 26). Відтак суд доходить висновку, що така евакуація не є евакуацією у розумінні зазначених вище вимог закону, а відтак її вартість відшкодуванню не підлягає. Крім цього, у звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, визначено, що вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу без урахування коефіцієнту зносу складає 128985,24 грн. Відтак суд вважає доведеним належними та достатніми доказами розмір матеріального збитку, завданого позивачеві джерелом підвищеної небезпеки під керуванням відповідача [PERSON] , у сумі 128985,24 грн, з яких розмір виплаченого страхового відшкодування становить 52773,50 грн, а компенсація за завдану матеріальну шкоду, яка підлягає стягненню з [PERSON] , становить 76211,74 грн. При цьому основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відтак враховуючи, що ціна позову до відповідача [PERSON] позивачем визначена у сумі 58068,30 грн та саме в межах цієї суми підтриманий позов у судовому засіданні, суд вважає встановленим порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації за завдану матеріальну шкоду у розмірі 58068,30 грн. При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача щодо того, що позов у цій частині є передчасним, оскільки позивач ще не здійснила оплату вартості відновлювального ремонту. Так, відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відтак стягненню підлягає вартість відновлювального ремонту не лише у тому випадку, коли такий ремонт вже виконаний та оплачений, а і тоді, коли його розмір підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами, хоча сам ремонт ще не виконаний. При цьому відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.03.2019 у справі № 753/21303/16-ц, ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. З урахуванням викладеного та враховуючи наявність клопотання відповідача, суд доходить висновку про необхідність зобов`язати позивача після відшкодування матеріальної шкоди замінені\~\~вузли та деталі транспортного засобу марки «Peugeot 308», державний номерний знак [NUMBER] , які не можуть бути використані за призначенням, але мають певну цінність, передати [PERSON] в обсязі, пропорційному до відшкодованої ним шкоди. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦКК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України). Відповідно до\~роз`яснень,\~що містяться\~у п.\~3\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31.03.1995\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» (далі\~за текстом\~ Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 9 Постанови розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, враховуючи істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, наміру, з яким діяв відповідач. Так, в обґрунтування позовних вимог у частині завданої моральної шкоди позивач зазначила, що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач як власниця пошкодженого транспортного засобу зазнала моральних страждань, спричинених неможливістю користуватися належним позивачу автомобілем протягом тривалого часу, та як наслідок порушенням ритму та стилю життя позивача і її сім`ї. Указане у свою чергу також призвело до суттєвих змін життєвих планів позивача та її близьких. Унаслідок неможливості пересуватися на автомобілі позивач вимушена прикладати додаткові зусилля та здійснювати додаткові матеріальні витрати для організації звичного способу життя, внаслідок чого позивач відчуває психологічну напругу, постійні переживання та турботи. Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги характер страждань позивача, обсяг заподіяної їй шкоди та обставини, за яких така шкода була заподіяна, зокрема, що шкода завдана внаслідок дій відповідача, суд доходить висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути компенсацію за завдану моральну шкоду у сумі 5000 грн. Указаний розмір відшкодування суд вважає таким, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості і у повній мірі відшкодує завдану позивачеві моральну шкоду. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач мала сплатити судовий збір у сумі 1095,89 грн. Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково у сумі 63068,30 грн, що становить 57,55% від заявленої суми, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 57,55% судового збору у сумі 630,68 грн, а 42,45% судового збору у сумі 465,21 грн необхідно покласти на позивача. Також згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Разом з тим, зважаючи, що суд визнав недопустимим висновок експертного дослідження № ЕД-19/120-24/938-АВ від 15.02.2024, суд відмовляє у стягненні витрат у сумі 4543,70 грн за проведення цього дослідження. Крім цього, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ч.\~1,\~2 ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в\~ст. 141 ЦПК України. Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ч. 3 ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Відповідно до\~ч.\~5\~ст.\~137 ЦПК України у разі недотримання вимог\~частини четвертої цієї статті\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, 19.01.2024 між [PERSON] та адвокатом Янчишиним В.Й. укладений договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат зобов`язався надати клієнту правову допомогу та представляти її права і законні інтереси під час розгляду справи за позовом до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Пунктом 4.1 цього договору сторони визначили, що вартість години роботи адвоката становить 1000 грн та встановили погодинну оплату. Відповідно до акта виконаних робіт № 01 від 28.02.2024 кількість годин, витрачених адвокатом, складає 10 годин та їхня вартість становить 10000 грн. Адвокат виконав такі роботи: попереднє опрацювання матеріалів; консультація клієнта; опрацювання законодавчої бази; підготовка та подача позовної заяви з додатками; участь у судових засіданнях. Також суд враховує, що представник відповідача заперечував щодо розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та просив зменшити їх до мінімального розміру. Відтак, враховуючи складність справи та обсяг доказів у справі, суд доходить висновку, що достатнім та таким, що відповідає критеріям розумності та справедливості, буде розмір витрат, який за вказану вище роботу представника позивача становить 8000 грн. У стягнені витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн слід відмовити. Разом з тим, приймаючи до уваги, що позов задоволений частково з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4604 грн, а витрати у розмірі 3396 грн слід покласти на позивача.

Outcome: partial