Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, в якому просить визнати за [PERSON] [INFO] , (РНОКПП: [NUMBER] ) в порядку спадкування за заповітом право власності на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 238,8 м.кв., житловою площею: 138.4 м.кв., який розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100723814255) та земельну ділянку цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,0998 Га кадастровий номер 1425587600:01:000:0675 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 40366314255). Позов мотивований тим, що [INFO] помер [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 17 листопада 2023 року Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). За життя [PERSON] було складено заповіт, який 18 травня 2023 року було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сперчун О.О. та зареєстровано за № 396. Як вбачається з зазначеного заповіту, спадкодавець усе своє майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось взагалі все те що йому буде належитеме та на що він буде мати право на день смерті, заповів [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП: [NUMBER] ), яка була дружиною померлого. Після смерті спадкодавця, серед іншого, залишилось нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 238,8 м.кв.,який розташований за адресою: [ADDRESS] та який належав померлому на підставі Договору купівлі продажу від 13.07.2013 р. посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Швецом Р.О.,зареєстрованого за № 6930. Факт державної реєстрації прав власності за спадкодавцем \~ \~ \~ \~на зазначений будинок доводиться Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 373141402 сформовану 06.04.2024 року адвокатом Бутом О.В. Земельна ділянка цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,0998 Га кадастровий номер 1425587600:01:000:0675 , на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та яка належала померлому на підставі Договору купівлі продажу від 13.07. 2013 р. посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Швецом Р.О., зареєстрованого за № 6935. Факт державної реєстрації прав власності за спадкодавцем на зазначену земельну ділянку доводиться довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 373141486 сформовану 06.04.2024 року адвокатом Бутом О.В. Оригінали правовстановлюючих документів, зокрема Договори купівлі продажу будинку та земельної ділянки були втрачені спадкодавцем під час переїзду з міста Бахмут. 13 грудня 2023 року Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою за результатом звернення позивача, заведено спадкову справу № 893/2023 (у спадковому реєстрі 71717228) до майна [PERSON] . Даний факт доводиться копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 75108648 від 13.12.23 р. 13 лютого 20234 року Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою на адресу приватного нотаріуса Швеца Р.О., який посвідчував 13.07.2013 року Договора купівлі продажу будинку та земельної ділянки, як нотаріус Донецького міського нотаріального округу та який на сьогодні здійснює нотаріальну діяльність в Київському міському нотаріальному округу, було направлено запит щодо видачі дублікатів втрачених договорів. В свою чергу, на запит нотаріальної контори від 13.02.2024 року вих. № 539/02- 14/893/2023 щодо видачі дублікатів Договорів купівлі продажу, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецом Р.О. - відмовлено у видачі дублікатів, так як архів, який був ним напрацьований по Донецькому міському нотаріальному округу залишився за його колишнім робочим місцем, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю від 15.02.2024 року № 12/01-16. Разом з тим, як вбачається з вищезазначеної відповіді від 15.02.2024 року № 12/01-16, приватним нотаріусом Швецом Р.О. підтверджено той факт, що дійсно ним 13.07.2013 року було посвідчено Договір купівлі продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого за № 6930 та Договір купівлі продажу земельної ділянки площею 0,0998 Га кадастровий номер 1425587600:01:000:0675 , яка знаходиться за тією ж адресою, зареєстрованого за № 6935, згідно яких продавцем був [PERSON] , а покупець [PERSON] , який на сьогодні згідно даних Державного реєстру речових прав є власником зазначеного майна на підставі вказаних договорів. 29 березня 2024 року, в межах заведеної спадкової справи, позивач звернулась до відповідача з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0998 Га кадастровий номер 1425587600:01:000:0675 та житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Натомість, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 березня 2024 року за вих. № 1124/02-31,Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на її ім`я на земельну ділянку площею 0,0998 Га кадастровий номер 1425587600:01:000:0675 та житловий будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, а саме: договорів купівлі продажу, що підтверджують право власності [PERSON] на зазначені вище об`єкти. Підставою для відмови у видачі свідоцтв позивачу, стала по суті наявна правова «прогалина» у діючому законодавстві. Так, державний нотаріус Ричок Р.М., в постанові про відому у вчиненні нотаріальної дії, посилаючи на приписи п.3 глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зазначив, що у разі коли державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документів, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодження чи псування відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину,свідоцтва тощо,які залишаються у справах нотаріуса. Як вбачається зі змісту тієї ж постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за результатами здійсненого нотаріусом пошуку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно(інформаційна довідка № 372065642 від 29.03.2024 року), наявні відомості про реєстрацію права власності на вказані об`єкти нерухомого майна. Проте, як зазначає державний нотаріус, оскільки державна реєстрація речового права на земельну ділянку та житловий будинок здійснено на підставі саме договорів купівлі продажу, а не на підставі державного акта на право власності або свідоцтва про право власності на нерухоме майно, про що прямо зазначено в п.3 глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус в даному конкретному випадку не може керуватися зазначеною нормою, що в свою чергу є підставою для відмови у видачі свідоцтв. Отже, відсутність свідоцтв на спадщину на вказане майно, перешкоджає у здійсненні права користування та розпорядженням цім майном законним власником, яким на сьогодні є позивач. В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, державний нотаріус, ґрунтуючись на даних матеріалів спадкової справи, зазначив, що позивач є єдиною спадкоємицею майна померлого на підставі заповіту, яка прийняла спадщину в установлений законом строк, а відповідно до ст. 1261 ЦК України є діти спадкодавця: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які не є особами з інвалідністю та пенсіонерами та які з будь-якими заявами до нотаріальної контори не звертались. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, та пояснив, що звернення з позовом саме до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори пов`язано з тим, що право позивача, яке підтверджується документами, фактично не визнається відповідачем, про що було складено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи практику, вважає, що залучення у справу органу місцевого самоврядування відбувається тільки у випадку якщо є факт того, що спадкове майно може бути визнано відумерлим, тобто не має власника, у випадку позивача існує факт державного підтвердження того, що саме померлий був власником цього майна. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідач Одинадцята київська державна нотаріальна контора участь повноважного представника у судовому засіданні не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Надали суду заяву про розгляд справи без присутності представника відповідача, по суті позовної заяви заперечень не мають та покладаються на рішення суду. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Як вбачається із заповіту посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального органу Сперчун О.О., номер в реєстрі 396, 18.05.2023 року [PERSON] , [INFO] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він, за законом, матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.14). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 17.07.2023 року виданого Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), актовий запис №117 (а.с.17). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75108648 від 13.12.2023 року наданого Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи номер у Спадковому реєстрі 71717228, номер у нотаріуса 893/2023, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , дата смерті [INFO] (а.с.8). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1124/02-31 від 29.03.2024 року складеної державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Ричок Р.М., [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на її ім`я на земельну ділянку площею 0,0998 га, кадастровий номер: 1425587600:01:000:0675 та житловий будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, а саме: договорів купівлі-продажу, що підтверджують право власності [PERSON] на зазначені вище об`єкти (а.с.16). Згідно листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. №12/01-16 від 15.02.2024 року щодо видачі дублікатів Договору купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , посвідченого 13.07.2013 року за реєстровим №6930 та договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0998 га, кадастровий номер 1425587600:01:000:0675, що розташована за адресою: [ADDRESS] , посвідченого 13.07.2013 року за реєстровим №6935, повідомляє, що архів, який був ним напрацьований по Донецькому міському нотаріальному округу зберігається за його колишнім робочим місцем, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тимчасовою окупацією м. Донецька, що стало наслідком подальшого припинення нотаріальної діяльності по Донецькому міському нотаріальному округу, він не мав можливості передати вищезазначений архів на відповідальне зберігання до Донецького державного нотаріального архіву, доступ до якого на теперішній час відсутній. Проте, при безпосередньому доступі до Державного реєстру речових прав, ним було встановлено що дійсно, 13.07.2013 року ним було посвідчено вищезгадані договору купівлі-продажу, згідно яких продавцем нерухомого майна був [PERSON] , а покупцем [PERSON] , який на сьогоднішній день згідно даних Державного реєстру речових прав є власником цього майна (а.с.9). Згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Швець Р.О., зареєстрованого в реєстрі за №6935, 13.07.2013 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0.0998 га. яка розташована за адресою: [ADDRESS] (дванадцять), призначену для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, кадастровий номер - 1425587600:01:000:0675, та передав технічну документацію на цю земельну ділянку (а.с.10-11). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №373141486 від 06.04.2024 року право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1425587600:01:000:0675, площею 0,0998 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , 13.07.2013 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер: 3938334 від 13.07.2013 року та договору купівлі-продажу, номер 6935, від 13.07.2013 року зареєстроване за [PERSON] з розміром частки 1 (а.с.15). Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Швець Р.О., зареєстрованого в реєстрі за №6930, 13.07.2013 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що відчужується за цим договором, розташований за адресою: [ADDRESS] , який зареєстрований у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна; 100723814255 (а.с.12-13). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №373141402 від 06.04.2024 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа 238,8 кв.м., житлова площа 138,4 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , 13.07.2013 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер: 3937646 від 13.07.2013 року та договору купівлі-продажу, номер 6930, від 13.07.2013 року зареєстроване за [PERSON] з розміром частки 1 (а.с.19-20). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76879565 від 08.05.2024 року наданої Одинадцятою київською\~державною нотаріальною\~конторою у спадковому реєстрі міститься інформація про спадкову справу відкриту щодо спадкодавця [PERSON] , [INFO] , дата смерті [INFO] , номер у спадковому реєстрі 71717228, номер у нотаріуса 893/2023 від 13.12.2023 заведену Одинадцятою київською\~державною нотаріальною\~конторою та свідоцтво про право на спадщину номер у спадковому реєстрі 72135146, бланк НСР 847771 від 12.03.2024 року номер в реєстрі 2-135 виданого Одинадцятою київською\~державною нотаріальною\~конторою (а.с.34). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) №76879428 від 08.05.2024року наданої Одинадцятою київською\~державною нотаріальною\~конторою у Спадковому реєстрі мітиться інформація про наявність заповіту, номер у спадковому реєстрі 70666194, номер в реєстрі 396 від 18.05.2023 року посвідченого приватним нотаріусом Сперчун О.О. заповідач [PERSON] , [INFO] (а.с.35). Згідно Звіту про оцінку майна ринкова вартість житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 238,80 кв.м., житловою площею 138,40 кв.м., та земельної ділянки площею 0,0998 га (кадастровий номер: 1425587600:01:000:0675), що розташовані за адресою: [ADDRESS] становить: 3702 дол.сша, що за курсом Нацбанку України станом на дату оцінки складає 150\~000,00 грн. (а.с.67-80). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Тобто, заповіт є особистою волею особи-спадкодавця, за якою він виявив власне волевиявлення на випадок своєї смерті, зробивши заповітне розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1236 ЦК України визначено право заповідача на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом - заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини, якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Предметом даного спору є визнання права власності на нерухоме майно. Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. Згідно постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». Отже, нотаріус або нотаріальна контора у справах про визнання права власності на нерухоме майно не є належним відповідачем. Позивач не оскаржує дії нотаріуса, а пред`являє позовні вимоги про визнання права власності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Судом під час підготовчого засідання роз`яснено право на заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, роз`яснені відповідні наслідки. Розглядаючи справу в межах позовних вимог, враховуючи вищевикладене та той факт, що позивачем подано позовну заяву про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, яка є неналежним відповідачем в зазначеній категорії справ, а також те, що позивачем клопотання про заміну відповідача на належного або про залучення співвідповідача суду не заявлялися та не надавалися, належним відповідачем у справі повинен бути відповідний орган місцевого самоврядування, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed