Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , у якому просив визнати, що поширені [PERSON] і його представником адвокатом [PERSON]. відомості про вчинення [PERSON] позапроцесуального впливу на боржника [PERSON] і його адвокатів, перекручування сенсу аргументів, які викладені в апеляційній скарзі, відверте маніпулювання процесуальними правами та перекручування фактів, що наведені в апеляційній скарзі проти інтересів боржника [PERSON] не відповідають дійсності та принижують його честь і гідність, а у заяві адресованій суду, здійснене зневажливе перекручення імені фізичної особи [PERSON] . При цьому, щодо поведінки [PERSON] висловлено суб`єктивну думку в брутальній, принизливій та непристойній формі, яка принижує честь і гідність [PERSON] . Крім того, позивач просив стягнути на його користь з [PERSON] і [PERSON] у солідарному порядку в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000,00 грн. та судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи. В обгрунтувавння позову [PERSON] вказував, що поширення недостовірної інформації було здійснено в письмових документах які були подані до Північного апеляційного господарського суду і в подальшому розповсюджені фізичним і юридичним особам, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , КП виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго», приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Ляпіну Д.В. За твердженням позивача [PERSON] є боржником у виконавчому провадженні [NUMBER] з примусового виконання рішення Оболонського районного суду від 09.06.2015 у справі №75619508/15-ц про стятнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 9 925 804,26 грн., щодо якої право вимоги в розмірі 1/2 було відступлено в рівних частинах [PERSON] і [PERSON] . Про що винесено постанову Київського апеляційного суду від 09.09.2019 (провалження №22-ц/824/12422/2019). Також [PERSON] є боржником у судовому провадженні Господарського суду міста Києва у справі №910/17428/19 за заявою [PERSON] про неплатоспроможність, де було постановлено ухвалу попереднього засідання від 12.12.2022 згідно з якою визнано кредиторами по відношенню до фізичної особи [PERSON] , в тому числі [PERSON] на суму 3 642 415,11 грн., - вимоги другої черги. ?? Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, боржник [PERSON] звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в частині не визнання кредиторських вимог [PERSON] та [PERSON] . Апеляційна скарга була сформована 26.12.2022 року в системі «Електронний суд» представником [PERSON] адвокатом [PERSON]., який надає правничу (правову) допомогу [PERSON] на підставі Договору №2 від 01.06.2021 року. Однак після двох судових засідань позивачу стало відомо, що в системі «Електронний суд» адвокатом [PERSON]. сформовано і направлено 21.04.2023 року до Північного апеляційного господарського суду Заяву про відкликання апеляційної скарги, яка (як йому достовірно відомо) не може бути поданою на цій стадії судового розгляду, і не може мати юридичних наслідків. Північним апеляційним господарським судом цей документ було поширено іншим учасникам судового провадження. За твердженням позивача в цій заяві поширена недостовірна інформація, що принижує честь і гідність [PERSON] , як іншого учасника судового процессу, адже в заяві зазначено, що обставини для відкликання апеляційної скарги виникли «через позапроцесуальий вплив на боржника і адвокатів боржника кредитором [PERSON] використання аргументів підтвердження правової позиції викладених в апеляціній скарзі і перекручування їх сенсу, відвертого маніпулювання процесуальними правами та перекручувания фактів, що наведені в апеляційній скарзі проти інтресів [PERSON] ». При цьому адвокат [PERSON]. не навів жодного факту «позапроцесуального впливу на боржника [PERSON] чи його адвокатів» (і не повідомив, які інші адвокати крім самого [PERSON] були нібито піддані такому впливу). Тобто, поширив недостовірну інформацію. Позивач вважає, що адвокат [PERSON]. обмовив [PERSON] і поширив недостовірну інформацію про те, що відкликання апеляційної скарги виникли «через використания кредитором [PERSON] агрументів, що викладені в апеляційній скарзі, перекручування їх сенсу». В подальшому [PERSON] стало відомо, що 01.05.2023 року від боржника [PERSON] до Північного апеляційного господарського суду була направлена заява про відмову від апеляційної скарги, яку в системі «Електронний суд» сформував його представник адвокат [PERSON]. В цій заяві, за твердженням позивача повторно поширена недостовірна інформація, що принижує честь і гідність [PERSON] , оскільки замість підстав відмови від апеляційної скарги висловлено суб?єктивну думку шодо поведінки і дій [PERSON] в брутальній, принизливій та непристойній формі, а саме: в тексті заяви про відмову від апеляційної скарги кілька разів зазначене ім?я фізичної особи « [PERSON] », яке написане з порушенням Правил правопису власних назв. На думку [PERSON] зневажливе перекручування його імені є порушенням не лише його процесуальних прав, але й інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України. Адже відповідно до статті 201 Цивільного кодексу України, ім?я відноситься до особистих немайнових благ, які охороняються цивільним законодавством, що надає право вимагати припинити незаконне використання свого імені, а також будь-які інші його порушення. Хоча адвокат [PERSON]. порушив принципи та засади здійснення адвокатської діяльності та основоположні вимоги, Правил одвокатської етики, у відносинах з судом та іншими учасниками судового провадження, Північний апеляційний господарський суд виніс Постанову (додаткову) від 15.05.2023, якою відмовив [PERSON] у задоволенні заяви про застосування заходів за зловживання процесуальними правами адвокатом [PERSON]. За твердженням [PERSON] Північний апеляційний господарський суд в Постанові (додатковій) від 15.05.2023 у справі №910/17428/19 залишив без уваги аргументи і вимоги щодо порушення його особистих немайнових благ, які охороняються цивільним законодавством, що надає [PERSON] право вимагати припинення незаконного використання його імені та на справедливу сатисфакцію при розгляді цієї справи. [PERSON] вказує, що з одного боку інформацію висловлену в Заяві про відмову від апеляційної скарги можна розцінювати як оціночні судження, висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, однак ця інформація висловлена в брутальній, принизливій та непристойній формі, тому має розцінюватись як така, що принижує гідність, честь позивача. Таким чином, вказані обставини стали приводом для звернення до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства. Позивач вважає, що на [PERSON] і [PERSON] має бути покладений солідарний обов`язок з виконання неподільного зобов`язання - нести відповідальність за правопорушення з поширення недостовірної інформації та зневажливого перекручування імені [PERSON] , а також відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням честі і гідності. 04.08.2023 року [PERSON] подав суду заперечення на позов, вказував що твердження позивача про брутальність, образливість, принизливу форму звернень до нього не доведено жодним належним та допустимим доказом. Припущення [PERSON] щодо образ, брутальної форми спілкування з ним були предметом розгляду Північного апеляційного господарського суду, а тому даний позов не підлягає задоволенню. 08.08.2024 року [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву у якому, останній просить у позові відмовити, зазначає, що заява адвоката [PERSON]. про відкликання апеляційної скарги дійсно мала місце у справі №910/17428/19 однак, як вказує сам позивач у даній справі він подавав клопотання до господарського суду від 03.05.2023 у якому, серед іншого, просив визнати порушенням прав і свобод гарантованих Конституцією і законами України дії адвоката [PERSON]. із зневажливого перекручування імені [PERSON] , просив зобов`язати адвоката [PERSON]. замінити документ - заяву про відмову від апеляційної скарги в якій виправити перекручене ім`я фізичної особи [PERSON] , а також видалити текст, що принижує честь і гідність останнього. При цьому, додатковою постановою від 15 травня 2023 року у справі №910/17428/19 Північний апеляційний господарський суд у задоволені заяви [PERSON] відмовив. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. [PERSON] є боржником у виконавчому провадженні [NUMBER] з примусового виконання рішення Оболонського районного суду від 09.06.2015 р. у справі №75619508/15-ц про стятнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 9 925 804,26 грн., щодо якої право вимоги в розмірі 1/2 було відступлено в рівних частинах [PERSON] і [PERSON] . Про що винесено Постанову Київського апеляційного суду від 09.09.2019 (провалження №22-ц/824/12422/2019). Також [PERSON] є боржником у судовому провадженні Господарського суду міста Києва у справі №910/17428/19 за заявою [PERSON] про неплатоспроможність, де було постановлено ухвалу попереднього засідання від 12.12.2022 згідно за якою визнано кредиторами по відношенню до фізичної особи [PERSON] : ??- [PERSON] з кредиторськими вимогами до боржника на суму 3 642 415,11 грн. - вимоги другої черги; ??- [PERSON] з кредиторськими вимогами до боржника на суму 3 642 415,11 грн. - вимоги другої черги; ?- [PERSON] з кредиторськими вимогами до боржника на суму 7 284 830,21 грн. - вимоги другої черги; ??- [PERSON] з кредиторськими вимогами до боржника на суму 20 000 000,00 грн. - вимоги другої черги; ??- комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» з кредиторськими вимогами до боржника на суму 57 520,36 грн.; - приватного виконавця Ляпіна Д.В. з кредиторськими вимогами до боржника на суму 756 210,00 грн. - вимоги другої черги. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, [PERSON] звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в частині визнання кредиторських вимог [PERSON] та [PERSON] . В обгрунтування апеляційних вимог боржник [PERSON] зазначив про задоволення заявлених кредиторами вимог шляхом передачі їм у власність майна боржника у порядку, встановленому для виконання рішення Оболонського районного суду м. Кисва від 09.06.2015 у справі №756/9508/15-ц, а саме: 29.04.2020 за [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 04.06.2020 за [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS] . Апеляційна скарга була сформована 26.12.2022 року в системі «Електронний суд» представником [PERSON] адвокатом [PERSON]., який надавав правничу (правову) допомогу [PERSON] на підставі Договору №2 від 01.06.2021 року. Апеляційне провадження відкрите ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2023 року. При цьому, в системі «Електронний суд» адвокатом [PERSON]. сформовано і направлено 21.04.2023 року до Північного апеляційного господарського суду заяву про відкликання апеляційної скарги. У вказаній заяві зазначено, що виникли обставини для відкликання апеляційної скарги «через позапроцесуальий вплив на боржника і адвокатів боржника Кредитором [PERSON] використання аргументів підтвердження правової позиції викладених в апеляціній скарзі і перекручування їх сенсу, відвертого маніпулювання процесуальними правами та перекручувания фактів, що наведені в апеляційній скарзі проти інтресів [PERSON] ». Ухвалюючи рішення у даній справі суд звертає увагу сторін, що прізвище « [PERSON] » у тексті заяви про відкликання апеляційної скарги « [PERSON] ». також містить помилку, і не виключає автоматичного виправлення у текстовому редакторі або ж свідчить про рівень грамотності чи освіченості автора тексту документа. В подальшому 01.05.2023 року від [PERSON] до Північного апеляційного господарського суду була направлена заява про відмову від апеляційної скарги, яку в системі «Електронний суд» сформував його представник адвокат [PERSON]. В цій заяві зазначено: «що 21 квітня, мною адвокатом [PERSON]., як представником апеллянта було подане клопотання, яке через технічний збій на моєму комп`ютері було надіслано до Північного апеляційного господарського суду не в повному обсязі (без прохальної частини). Через, що заявник висловлює своє вибачення суду. Технічний доступ до системи «Електронний суд» поновлено 01.05.2023 року тому надсилає виправлене клопотання з прохальною частиною і пояснення щодо клопотання [PERSON] ». Через, що я висловлюю свої вибачення суду. Крім іншого зазанчено, «що подача згаданого клопотання жодним чином не спрямована на затягування процесу розгляду Апеляційної скарги, а викликана лише узгодженим з клієнтом способом захисту його прав відповідно до Кодексу з процедур банкрутства. Відносно заяви кредитора [PERSON] щодо притягнення до відповідальності мене, за зловживання процесуальними правами, то вона повністю вкладається в логіку його процесуальної поведінки, на які суд міг звернути в судових засіданнях, а саме: ототожнення адвокатів з клієнтами, обвинувачення усіх представників [PERSON] в шахрайстві, підробці документів, зловживанні процесуальними правами, фіктивному банкрутстві, подача скарг до ДККА та правоохоронних органів з надуманих підстав, розсилання скарг до суддів де адвокати є представниками іншихосіб по іншим господарським провадженням, що свідчить лише про одне, не розуміння, не знання [PERSON] норм Законодавства України та ролі адвоката в судовому процесі. Тому вважаю, за необхідне просити суд відмовити [PERSON] в задоволені його безпідставного клопотання, так як не може бути відповідальності за правову позицію по справі, а також звернути його увагу на недопустимість обвинувачення у вчинені кримінальних правопорушень, як-то шахрайство, підробка чи фіктивне банкрутство, або рекомендувати звернутися за професійною правовою допомогою, щоб убеспечити судовий процес від процесуальних диверсій та шлаку з висмикнутих цитат з рішень ВС, ЄСПЛ та самовільного трактування борисовим к.б. норм Законодавства України». Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1, ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В судовому засіданні підтверджено представником [PERSON] , що заява адвоката [PERSON]. про відкликання апеляційної скарги дійсно мала місце у справі №910/17428/19, що розглядається Господарським судом міста Києва. Однак, як вказує сам позивач, у даній справі він подавав клопотання до Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2023 у якому серед іншого, просив визнати порушення прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, дії адвоката [PERSON]. із зневажливого перекручування імені [PERSON] ; зобов?язання адвоката [PERSON]. замінити документ - заяву про відмову від апеляційної скарги в якій виправити перекручення імені фізичної особи [PERSON] , а також видалити текст, що принижує честь і гідність [PERSON] . Судом встановлено, що Додатковою постановою від 15.05.2023 року у справі №910/17428/19 Північний апеляційний господарський суд відмовив у задоволені заяви [PERSON] про застосування заходів за зловживання процесуальними правами, у якій [PERSON] просив визнати дії адвоката [PERSON]. такими, що суперечать завданню господарського судочинства, зловживанням процесуальними правами та застосувати до адвоката [PERSON]. заходи, визначені господарським законодавством і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2024 року у справі №910/17428/19 визнано необґрунтованою заяву [PERSON] про відвід суддів Пантелієнка В.О. та Доманської М.Л. у справі №910/17428/19(757/29831/19-ц) за апеляційною скаргою [PERSON] та [PERSON] на ухвалу господарського суду м. Києва від 20.11.2023р. В зазначеній ухвалі, крім іншого, надана оцінка доводам [PERSON] про висловлювання адвоката [PERSON]., що принижують честь і гідність суду та інших учасників процесу, зневажливе перекручування імені [PERSON] (написання прізвища з малої літери). Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на свободудотримання своїх поглядів, одержання і передання інформації та ідей без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Відповідно до частини першої статті 30 Закону України "Про інформацію", ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Згідно з положеннями частини 2 статті 30 Закону України "Про інформацію", оціночними судженнями, за винятком наклепу, висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з?ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до положень статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб?єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод. Як зазначено в постанові Верховного Суду України у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.08.2018 у справі №207/1161/17, згідно зі статтею 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов?язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Тлумачення вказаних статей свідчить, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Аналогічне роз?яснення висловлено і Верховним Судом України (абзац 2 пункту 16 постанови пленуму №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Згідно із статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензуваня діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров?я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. В рішенні у справі «Ляшко проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19. Таким чином, направляючи відповідні заяви, особа реалізує надане конституційне право, передбачене статтею 40 Конституції, а не здійснює поширення недостовірної інформації. В абзацах 1 та 2 пункту 16 постанови пленуму №1 від 27 лютого 2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що, відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов?язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, відомості, що до яких подає позов [PERSON] є суб?єктивною думкою та оціночними судженнями відповідачів про, що особисто зазанчає у позові й сампозивач. У відповідності до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 20.05.2019 року по справі №591/7099/16-ц, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. З огляду на зазначене, проаналізувавши у судовому засіданні ухвали Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2023 року та від 26.02.2024 року у справі №910/17428/19, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 40 Конституції України, ст. 201, 272 ЦК України, ст. 30 Закону України "Про інформацію", та,

Outcome: dismissed