Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

30 травня 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою в якій просить ухвалити додаткове судове рішення по даній справі, яким стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП № [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП № [NUMBER] , судові витрати в сумі 7\~300 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 27.05.2024 року позовну заяву [PERSON] \~до\~ [PERSON] про\~стягнення\~аліментів\~на утримання\~дитини задоволено. Проте в рішенні суду не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Заявник стверджує, що у зв`язку з судовим розглядом сторона позивача понесла судові витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані з надання консультації, підготовка позовної заяви, у зв`язку з чим заявник просить стягнути з відповідачів вказані витрати. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] \~ [PERSON] у судове засідання не з`явилась, 11.06.2024 року, до канцелярії суду надала заяву, в якій просила слухати справу за відсутності позивача та її представника, заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, ознайомившись з матеріалами справи вважає, що заяву слід задовольнити частково, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 10 квітня 2024 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКППМ № [NUMBER] , громадянина Республіки Молдова, зареєстрованого, [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з квітня 2024 року до досягнення дитиною повноліття, до [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.05.2024 року позов задоволено. Стягнуто з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКППМ №\~ [NUMBER] ,\~громадянина Республіки\~Молдова,\~зареєстрованого,\~ [ADDRESS] ,\~останнє відоме\~місце проживання:\~ [ADDRESS] ,\~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] ,\~аліменти на\~утримання дитини\~ [PERSON] \~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/4\~частки з\~усіх видів\~доходу (заробітку)\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~щомісячно,\~починаючи з\~10\~квітня 2024\~року до\~досягнення дитиною\~повноліття,\~тобто до\~ [INFO] .\~Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКППМ № [NUMBER] , громадянина Республіки Молдова, зареєстрованого, [ADDRESS] , останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] , на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 гривень. Відповідно до\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430 цього Кодексу. 2.\~Заяву про\~ухвалення додаткового\~рішення може\~бути подано\~до закінчення\~строку на\~виконання рішення.\~3.\~Суд,\~що ухвалив\~рішення,\~ухвалює додаткове\~судове рішення\~в тому\~самому складі\~протягом десяти\~днів із\~дня надходження\~відповідної заяви.\~Додаткове судове\~рішення ухвалюється\~в тому\~самому порядку,\~що й\~судове рішення.4.\~У разі\~необхідності суд\~може викликати\~сторони або\~інших учасників\~справи в\~судове засідання.\~Неприбуття у\~судове засідання\~осіб,\~які були\~належним чином\~повідомлені про\~дату,\~час та\~місце судового\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду заяви.\~5.Додаткове\~рішення або\~ухвалу про\~відмову в\~прийнятті додаткового\~рішення може\~бути оскаржено. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», що закріплено ч.4 ст.62 ЦПК України. Поняття терміну адвокат врегульоване п.1 ч.І ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», відповідно до якої адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Положенням ч.ч. 1, 4 ст.17 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України. Інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи. Підстави для здійснення адвокатської діяльності визначені ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Відповідно до ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 року по праві № 820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, 23.02.2024 року між [PERSON] та\~ [PERSON] було укладено Договір про надання правової допомоги №7. Згідно Додаткової угоди-розрахунку від 10.04.2024 року сума гонорару за надання правової допомоги складає 7300 гривень. Представником позивача надано до суду детальний опис наданої адвокатом правової допомоги та розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу, які були понесені позивачем у справі, а саме: 03.04.2024 року зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції, 1 година, 1460 гривень; 08.04.2024 року збір доказів, складання позовної заяви, 4 години, 5840 гривень. З урахуванням заявлених позовних вимог та складності справи, а також розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, що свідчить про невелику кількість часу, витраченого представником позивача на підготовку позовної заяви та її подачі до суду, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу, а саме достатнім та обгрунтованим суд вважає розмір судових витрат в сумі 2000 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial