Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Позивач у вересні 2022 року звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області про визначення порядку спілкування з дитиною. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у Позивача та Відповідача є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , сторони в шлюбі ніколи не перебували. Зазначає, що фактично, родинні стосунки з Відповідачем було припинено після народження дитини. На даний момент ведення спільного господарства, а також сумісне проживання припинено, і за глибоким переконанням сторін підтримувати сімейні відносини є неможливим. Оскільки Позивач та Відповідач мешкають окремо, а дитина мешкає з Відповідачкою, Позивач вважає за необхідне визначити судовим рішенням порядок його спілкування з сином [PERSON] . Для якомога кращого задоволення потреб дитини у спілкуванні з батьками, а також для реалізації права кожного із сторін на спілкування із власною дитиною виникає потреба у нормуванні та впорядкуванні проведення їх часу з дитиною, оскільки, як вказує Позивач, були випадки, коли Відповідач чинила перешкоди Позивачу у спілкуванні з дитиною, в зв`язку з чим Позивач вимушений був звертатись в поліцію для фіксації зазначених фактів. У зв`язку із вказаним, Позивач просив суд: 1.Зобов`язати [PERSON] не винити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] ; 2.Визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні [PERSON] в такому порядку: -побачення з ночівлею без присутності матері: 1-3 тиждень місяця: з 17.00 годин з вівторка до 20.00 годин середи, з 17.00 годин п`ятниці до 20.00 годин неділі, 2-4 тиждень місяця: з 17.00 години вівторка до 19.00 години п`ятниці; -проведення всіх свят [PERSON] з [PERSON] кожного парного року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 вересня 2022 року провадження у цивільній справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. 16 березня 2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач зазначила, що вимогу позивача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною не визнає у повному обсязі, так як ніколи не чинила перешкод позивачу у спілкуванні з сином. Вимогу позивача про визначення способу його участі у вихованні дитини відповідач визнає частково, вважає, що батьку дійсно потрібно визначити спосіб участі у вихованні сина, але із запропонованим позивачем способом не погоджується. Відповідач зазначає, що різними органами неодноразово встановлювалися різні способи участі позивача у вихованні дитини, але запропонований у позовній заяві спосіб суттєво відрізняється від них та, на думку відповідача, не відповідає повною мірою інтересам дитини та шкодить їй. Крім того, як вказує відповідач, на даний час позивач у побаченнях з дитиною не дотримується жодного із встановлених відповідними органами графіків та спілкується з дитиною самостійно обраним способом. У зв`язку із цим, відповідач просить суд позов задовольнити частково, зменшивши кількість та тривалість побачень та встановити наступний порядок участі позивача у вихованні сина: Шляхом періодичних побачень батька з сином 1 раз на місяць кожну першу неділю місяця з 12:00 до 18:00 в присутності матері дитини, за умови, якщо дитина не хворіє і бажає спілкуватись з батьком, про що прямо, без примусу висловлюється. Спілкування батька з сином телефоном, Viber, іншими доступними месенджерами без обмежень, враховуючи розпорядок дня дитини. Святкування Дня Народження сина кожного року разом з сином та матір`ю. 30 березня 2023 року від представника позивача [PERSON] адвоката Шурхно Кирила Анатолійовича на адресу суду надійшла відповідь на відзив по справі. Представник позивача зазначає, що позивач не згоден із позицією відповідача, яка була викладена у відзиві та спростовує її. Вказує, що позивач дотримується графіку, який був встановлений службою у справах дітей, а відповідач у свою чергу перешкоджає спілкуванню з дитиною, у зв`язку із чим позивач неодноразово звертався із заявами до органів поліції. На підставі наведеного, просив суд позов задовольнити у повному обсязі. 30 березня 2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив у справі. Звертає увагу суду на те, що вік дитини наразі дозволяє зарахувати її до закладу дитячою освіти, що цілком відповідає інтересам дитини, сприятиме розвитку її здібностей, інтелекту, її соціалізації, що значно переважає інтереси батьків та у свою чергу призведе до скорочення кількості і тривалості побачень позивача із сином. Крім того, відповідач зазначає, що позивач у своїй відповіді на відзив жодним чином не спростував доводи відповідача та не навів жодних аргументів проти запропонованого нею графіку побачень із сином. 05 квітня 2023 року від позивача [PERSON] на адресу суду надійшли письмові пояснення позивача. Зазначив, що Службою у справах дітей при виконавчому комітеті Боярської міської ради було встановлено відповідний графік побачень батька з дитиною, однак відповідач відмовилася його дотримуватись та натомість, своїми діями та поведінкою перешкоджає спілкуванню з сином. Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що з народження дитини він активно приймає участь у матеріальному забезпеченні дитини, у її вихованні та утриманні, що підтверджує його прагнення як батька, брати участь у житті дитини. Також позивач зазначає, що у випадку зарахування дитини до закладу освіти, як посилається на це відповідач, він як батько у встановлені графіком дні буде відводити дитину до закладу освіти та забирати додому. У зв`язку із викладеним, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року було задоволено частково заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову та накладено заборону будь-яким фізичним особам, у тому числі [PERSON] (реєстраційний номер платника податків - [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) до набрання законної сили рішення суду у справі № 369/8877/22 перешкоджати [PERSON] (реєстраційний номер платника податків [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) виконувати батьківські права, у тому числі у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2023 року у задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі №369/8877/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області про визначення порядку спілкування з дитиною було відмовлено. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 вересня 2023 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі. Постановою Київського\~апеляційного суду\~у справі\~№369/8877/22\~від 02\~листопада 2023\~року апеляційну\~скаргу [PERSON] \~на ухвалу\~Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~від 28\~червня 2023\~року про\~забезпечення позову\~у справі\~за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області про визначення порядку спілкування з дитиною залишено без змін, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №369/8877/22 від 22 травня 2024 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року в частині вирішення заяви [PERSON] про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким фізичним особам, у тому числі [PERSON] , до набрання законної сили рішенням суду перешкоджати [PERSON] виконувати батьківські права, у тому числі на спілкування з малолітнім сином [PERSON] , залишено без змін. Протокольною ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 червня 2024 року у клопотанні представника позивача про зупинення провадження у справі було відмовлено. У судовому засіданні 18 червня 2024 року представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач та її представник у судовому засіданні, призначеному на 18 червня 2024 року, визнали позов частково. Заперечували проти встановлення способу участі у вихованні дитини запропонованого позивачем. У судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що познайомилася із позивачем та його у січні 2023 року на дитячому майданчику де потім часто бачилися. Свідок вважає, що позивач є чудовим батьком, завжди довго гуляв з дитиною, голос на сина не підвищував. Дитина у присутності батька завжди була радісна. Після березня 2023 року і до кінця літа свідок не бачила позивача. В серпні 2023 року свідок останній раз бачила позивача з дитиною. У судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що сім`я Путренків приїхала до м. Боярка у червні 2022 року та поселилася в його будинку на першому поверсі. Жили добре, ніяких сварок свідок не чув. Приблизно через місяць-півтора свідок дізнався від позивача, що його дружина йде від нього. Час від часу позивач приводив сина та проводив з ним час. В подальшому, як зазначив свідок, дружина позивача декілька місяців не давала останньому бачитись з дитиною. З позивачем дитина завжди була щаслива. У судовому засіданні свідок [PERSON] зазначала, що відповідач трепетно та дбайливо відноситься до виховання дитини. Фактично виховує дитину з народження самостійно. Свідок та батьки відповідача постійно допомагали їй з дитиною. Вказує, що позивач зацікавився дитиною лише після початку війни. Останній раз свідок бачила дитину у вересні 2023 року, до того моменту як батько забрав дитину. Зазначає, що після довготривалої розлуки із матір`ю дитина почала гірше розмовляти та спати. У судові дебати, призначені на 09 липня 2024 року, сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідач та представник третьої особи надали суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити без їх участі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши доводи сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 30 липня 2020 року Олешківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №243. Батьками особи вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 05 травня 2022 року №3223-7001131471 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та Актом від 02 серпня 2022 року, виданого депутатом Боярської міської ради Марценюком В.М. про те, що [PERSON] дійсно проживає за вищевказаною адресою. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 01 серпня 2022 року, складеного головним спеціалістом служби у справах дітей Боярської міської ради Совенко Н.В., проведено обстеження за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що [PERSON] займає жилу площу 24 м.кв. частини приватного будинку, (орендована) одна кімната, прихожа, кухня, санвузол. Для дитини є поличка з іграшками. Санітарний стан приміщення задовільний. Обстеженням встановлено, що умови проживання гр. [PERSON] в належному стані. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 29 серпня 2022 року №3223-7001461668 та довідкою від 29 серпня 2022 року №3223-7001461810 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно. Рішенням Виконавчого комітету Олешківської міської ради Херсонської області № 77 від 16 лютого 2022 року було встановлено для [PERSON] та малолітнього [PERSON] дні спілкування та виховання: з 09.00 год до 13.00 год. щовівторка та щонеділі, без присутності матері дитини [PERSON] , за попередньою домовленістю з нею. Зобов`язано матір дитини [PERSON] та батька [PERSON] повідомляти один одного про зміну часу та періодичність днів спілкування та участі у вихованні, зміну постійного місця проживання та, відповідно, перебування дитини. Відповідно до Витягу з протоколу засідання №19 Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Боярської міської рад від 10 серпня 2022 року було вирішено рекомендувати батькам малолітнього [PERSON] , [INFO] , дозволити батьку [PERSON] бачити та брати участь в життя сина за наступним графіком: 1-3 тиждень кожного місяця 3 дні на тиждень, 2-4 тиждень кожного місяця 2 дні на тиждень зранку та до 20.00 без можливості ночівлі, якщо матір не присутня; 1 вихідний день на тиждень кожного тижня для прогулянок з дитиною зранку та до 20.00 без присутності матері. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] неодноразово звертався до органів поліції із заявами про те, що [PERSON] не дає йому можливості бачитися з дитиною, що підтверджується, зокрема, відповідями ВП №1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області від 21 липня 2022 року № 2303 та від 07 вересня 2022 року №3161. Рішенням Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області №9/51 від 19 січня 2023 року про визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] та спілкування з ним було встановлено для батька дитини [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] та малолітнього [PERSON] , [INFO] , дні спілкування та виховання без присутності матері: 1 i 3 тиждень місяця: з 17-00 години вівторка до 20-00 години середи, з 17-00 години п`ятниці до 20-00 години неділі; 2 і 4 тиждень місяця: з 17-00 години вівторка до 19-00 години п`ятниці. Затверджено відповідний висновок про визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] , [INFO] та спілкуванні з ним №9/51 від 19 січня 2023 року. Рішенням Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області №7/25 від 09 березня 2023 року про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, громадянкою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та затверджено відповідний висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] №7/25 від 09 березня 2023 року. Відповідно до вимог частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Правилами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За правилами ст. 157 СК України той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до вимог ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Положеннями ст. 159 СК України унормовано, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд не повинен надавати пріоритет інтересам батьків, а вирішувати спір, беручи до уваги передусім інтереси дитини з урахуванням конкретних обставин справи. За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. Дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відтак, будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у п. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Положеннями ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, законодавством України закріплено не право, а обов`язок того із батьків, який проживає окремо, регулярно брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правилами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дітей покладаються на обох батьків, кожен з батьків у рівній мірі зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Суд вважає, що сторонам слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості спілкування позивача з сином, а позивачу слід дослухатись до побажань матері дитини щодо необхідності як фізичного, так і духовного розвитку дитини, спільно приймати рішення щодо всіх питань, що в першу чергу матиме позитивний приклад для дитини, його розвитку, впевненості та спокою. Більш того, суд бере до уваги посилання відповідача у справі на те, що вона не заперечує проти спілкування позивача з їх малолітнім сином з урахуванням потреб та інтересів дитини. Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання, зокрема, батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Разом з тим, суд враховує вік дитини, необхідність дитини у відчутті безпеки, власного куточку. Тому обраний позивачем бажаний графік суд вважає на даний час передчасним. Сторони по справі, як батьки малолітньої дитини бажають забезпечити йому належне виховання, однак, в той же час, належного компромісу щодо часу проведення батька з дитиною досягнуто не було, конфліктні ситуації спричинені виключно на ґрунті неприязних стосунків батьків між собою. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їхньої дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом. При цьому, варто відзначити, що на обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, та в родині в цілому, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини. Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини, зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини. Враховуючи викладене, на підставі зібраних доказів, а також приймаючи до уваги те, що судом встановлено, що сторони на даний час в добровільному порядку не можуть дійти спільної згоди, щодо визначення порядку спілкування позивача з дитиною, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню частково. Так,\~суд дійшов\~висновку про\~необхідність встановити\~графік спілкування\~з дитиною\~наступним чином: 1\~i\~3\~тиждень місяця:\~щовівторка з\~16-00\~години до\~20-00\~години та\~з 17-00\~години п`ятниці\~до 15-00\~години суботи;\~2\~і 4\~тиждень місяця:\~щосереди з\~17-00\~години до\~20-00\~години та\~з 15-00\~години суботи\~до 15-00\~години неділі,\~враховуючиграфік дитини, стан здоров`я та її бажання. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 496,20 гривень.

Outcome: partial