Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] . Позивачі позовні вимоги підтримують, посилаючись на те, що 24 квітня 2004 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Цебрівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області. В шлюбі народились п`ятеро дітей: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] . Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не бере участі в їх утриманні, не сплачує аліменти, зловживає алкоголем. Відповідач позову не визнав та пояснив, що він спілкується з дітьми та чим може допомагає, однак має на утриманні хвору матір, а також допомагає брату, який служить в ЗСУ, тому сплачувати аліменти в повному обсязі не може. Просить суд не позбавляти його батьківських прав. Представник відповідача надала відзив на позов, згідно якого вважає позовні вимоги безпідставними, а позов має штучний характер, який має на меті позбавити відповідача батьківських прав для подальшого всиновлення дітей [PERSON] , що дозволить отримати відстрочку від призову на військову службу. Фактично єдиною підставою позову є заборгованість відповідача по аліментах, проте вказана ситуація зумовлена не ухиленням відповідача від батьківських обов`язків, а тяжким матеріальним становищем, відсутністю постійного місця роботи, утримання матері похилого віку. Відповідач любить своїх дітей, проводить з ними свята, в міру можливості бере участь у їх вихованні та забезпеченні. Відповідач не перебуває на обліку як особа, що зловживає алкогольними напоями. Позивачами не доведено зворотного. Позивачами не наведено таких порушень, які б за своєю природою вказували на свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками. Тому просить у задоволенні позову відмовити. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, оскільки перебуває на військовій службі. Однак у підготовчому судовому засіданні [PERSON] був присутній, висловлював свою думку по суті справи, зазначив, що з позивачкою [PERSON] він перебуває у шлюбі. Він постійно приймає участь у вихованні та утриманні дітей позивачки від першого шлюбу та вважає, що позов підлягає задоволенню. Представник третьої особи - Органу опіки і піклування Озернянської сільської ради вказав, що комісія з прав захисту прав дітей Озернянської сільської ради не вбачає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Дослідивши та оцінивши подані докази суд визначив наступне : відповідач є батьком [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] [INFO] , про що свідчать свідоцтва про народження дітей. Факт батьківства сторони не оспорюють. Шлюб між батьками дітей розірвано, згідно рішення Зборівського районного суду від 25 листопада 2013 року, яке набрало законної сили. 09 липня 2020 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Діти проживають з матір`ю - позивачем у справі та її теперішнім чоловіком [PERSON] . Сторони спільно не проживають. Представником позивача надано довідку КНП «Зборівський центр первинної медико - санітарної допомоги» за місцем медичного обслуговування дітей сторін, де зазначено, що про стан дітей піклується виключно мама. Надано характеристики з місця навчання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно яких мати приділяє належну увагу вихованню та навчанню дітей, батько (відповідач) навчанням дітей не цікавиться. У судовому засіданні свідок [PERSON] - директор школи, де навчаються [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надала показання, згідно яких діти сторін характеризуються позитивно, мати цікавиться навчанням дітей. Їй відомо, що діти спілкуються з батьком, приходять до нього додому, так як він проживає неподалік від школи, ставляться до батька прихильно. Проте батько жодного разу до школи не приходив. Допитана у якості свідка позивач [PERSON] надала показання, згідно яких відповідач протягом часу їх шлюбу та після розлучення достатньо не цікавився вихованням дітей та не надавав їм матеріальної допомоги через зловживання алкоголем. Під час спільного життя часто влаштовував скандали, вчиняв щодо неї домашнє насильство. В даний час вихованням та утриманням дітей займається її теперішній чоловік [PERSON] . Вона вважає, що відповідач своєї поведінки не змінить, а тому просить позбавити його батьківських прав, а в подальшому бажає, щоб дітей усиновив [PERSON] , який щодо цього не заперечує. Допитаний у якості свідка неповнолітній позивач [PERSON] вказав, що батько не цікавиться їх життям, а тому бажає, щоб його позбавили батьківських прав. Зазначив, що був випадок, коли батько застосовував до нього фізичну силу. Суд критично оцінює показання неповнолітнього, оскільки в ході допиту зрозуміло, що дитина, в силу свого віку та освіти не достатнього усвідомлює суть справи, вагається у показаннях. Неповнолітня позивач [PERSON] у судовому засіданні показання щодо свого батька - відповідача у справі надавати відмовилася. Згідно висновку Органу опіки і піклування Озернянської сільської ради, затвердженому рішенням виконавчого комітету Озернянської сільської ради №89 від 16 травня 2024 року, комісія з питань захисту прав дитини Озернянської сільської ради не знайшла підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дітей. Так, в ході голосування жоден з членів комісії не надав голосу щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В силу п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема, якщо вона (він) ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позивачами не надано належних та достатніх доказів, щодо наявності обставин, передбачених п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України, а саме, що відповідач є хронічним алкоголіком, вдається до експлуатації дітей, засуджений за вчинення умисного злочину щодо дітей. Позивачами надано документи, згідно яких відповідач не сплачує аліменти на дітей, має заборгованість по аліментних платежах. Однак несплата аліментів не може слугувати достатньою підставною для позбавлення відповідача батьківських прав зі змісту ст. 164 Сімейного кодексу України. Відсутні підстави вважати, що відповідач умисно ухиляється від сплати аліментів, за що передбачена спеціальна юридична відповідальність. У рішенні по справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, ЄСПЛ визначає, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві» (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Згідно зі ст.166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд враховує особу та позицію відповідача, який позитивно характеризується за місцем проживання, не відмовляється від своїх батьківських обов`язків і стверджує, що бажає їх виконувати. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження. З часу розлучення позивача [PERSON] та відповідача, тобто з 2013 року, позивачка не зверталася до органів опіки і піклування, правоохоронних органів з приводу невиконання відповідачем батьківських обов`язків та позбавлення його батьківських прав. Враховуючи зазначені обставини даної справи, а також те, що позбавлення батьківства є крайнім заходом впливу, беручи до уваги особу та позицію відповідача, який не відмовляється від своїх батьківських обов`язків і бажає їх виконувати; ч. 1 ст. 151 СК України, яка визначає переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дітей; статті 7 Конвенції прав дитини, яка надає дітям право знати своїх батьків і право на їх піклування, суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог в частині позбавлення відповідача батьківських прав слід відмовити. Позивачами не доведено та не надано суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дітей. Суд не знайшов підтвердження того, що відповідач створює умови, які шкодять інтересам дітей, не вбачає, що задоволення позову і позбавлення відповідача батьківських прав сприятиме покращенню виховання дітей чи будь - яким чином захистить їх права. В силу ч. 2 п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р., №3, «зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків». Обставини справи дають підстави вважати, що відповідач недбало ставився до виконання своїх батьківських обов`язків, однак у своїй сукупності надані докази не є достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити, однак при цьому попередити відповідача, про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, так як у разі невиконання батьківських обов`язків він буде позбавлений батьківських прав. Враховуючи, що позивач [PERSON] має на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей та враховуючи обставини справи, суд, на підставі ст.ст. 136, 141 ЦПК України вважає, що її слід звільнити від сплати судового збору.

Outcome: dismissed