Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

05.03.2024 [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 16.06.2021 працівниками поліції складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 474054 стосовно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.06.2021 у справі № 607/11399/21 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Позивач вважає,\~що вказане\~свідчить про\~те,\~що уповноважена\~особа Головного управління Національної поліції України, діючи з порушенням вимог чинного законодавства, порушила законні права позивача, чим спричинила йому моральну шкоду, яка полягала у моральних та душевних переживаннях та болі. Позивач зазначив, що змушений був докладати додаткових зусиль для поновлення своїх прав, відчував себе приниженим та морально подавленим, що призвело до пригнічення його волі, відчуття невизначеності, приниження його честі та гідності, що призвело до душевних страждань, які він досі відчуває. За таких підстав позивач просить стягнути з відповідачів на його користь компенсацію за завдану моральну шкоду у сумі 30 000 грн. 20.03.2024 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий представником Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, який мотивований тим, що позов до задоволення не підлягає, оскільки відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2020 року по справі № №607/22098/20 відносно позивача [PERSON] [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , проживаючого за адресою [ADDRESS] , встановлено адміністративний нагляд терміном на 12 (дванадцять) місяців та застосовано наступні обмеження: -заборона виходу з дому (квартири) по місцю проживання (реєстрації) в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступного дня; - реєструватися 2 рази в місяць 1-й, 3-й четвер місяця, з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. в службовому кабінеті офіцера поліції. Вищезазначені обмеження встановлені виходячи з наступного: 02.06.2017 року з Чортківського УВП № 26 Тернопільської області на підставі постанови Гусятинського районного суду від 04.04.2017 року умовно-достроково з невідбутим терміном 02 роки 12 днів звільнився засуджений [PERSON] , який прибув до обраного місця проживання за адресою: [ADDRESS] та поставлений на облік у Тернопільському ВП ТУ НП в Тернопільській області. Після звільнення [PERSON] , зарекомендував себе з негативної сторони, на шлях виправлення не став, веде антигромадський спосіб життя та порушує адміністративне законодавство, громадський порядок та спокій громадян та притягувався до адміністративної відповідальності. Характеристика, надана дільничним офіцером поліції Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області свідчить, що раніше судимій [PERSON] , не бажає ставати на шлях виправлення, по місцю проживання характеризується з негативної сторони, порушує адміністративне законодавство, громадський порядок та спокій громадян, а тому потребує контролю зі сторони працівників поліції. Відповідно до вищенаведеного, працівники поліції діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України. 05.03.2024 позивач [PERSON] звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди на суму 30\~000 грн. Предметом позову, виходячи з позовної заяви, є дії працівників поліції Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, які відносно позивача склали протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №474054 від 16 червня 2021 року, так як 11 червня 2021 року о 02 год. 16 хв. під час перевірки громадянин [PERSON] був відсутній за місцем проживання по [ADDRESS] , який перебуває під дією ЗУ «Про адміністративний нагляд», чим порушив п. 1 постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2020 року. В судовому засіданні [PERSON] вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що 11 червня 2021 року перебував за місцем свого проживання у квартирі по [ADDRESS] та не чув як працівники поліції стукали у двері його квартири, оскільки спав. 30 червня 2021 року по справі № 607/11399/21 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області винесено постанову, якою провадження в адміністративній справі відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 187 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На думку позивача, саме постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі № 607/11399/21 від 30.06.2021 є підставою для подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000 грн., в розмірі еквівалентному 2 142, 75 грн. за кожен день переживань та обґрунтованих очікувань на справедливе судове рішення по вказаній справі. Варто зауважити, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. Також представник відповідача зазначає, що сам по собі факт скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки судове рішення, яким скасований протокол про притягнення до адміністративної відповідальності, безумовно не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності. На думку представника ГУНП в Тернопільській області, всупереч вимогам ст.ст.12, 81 ЦПК України позивачем не надано переконливих доказів, які б свідчили про причинно-наслідковий зв`язок між діями органу досудового розслідування та завданою шкодою. Зазначає, що відшкодування моральної шкоди не повинно приводити до безпідставного збагачення, про що зазначила Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №752/17832/14-ц у постанові від 15.12.2020 (п. 90). При цьому, сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездійльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. Складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача могло привести до душевних хвилювань останнього, однак на підтвердження того, що позивач зазнав моральної шкоди в розумінні ст. 23 ЦК України, доказів суду не надано. Закриття судом провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу інкримінованого правопорушення є достатньою сатисфакцією та повністю забезпечує нівелювання наслідків складання таких адміністративних матеріалів. На підставі викладеного, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди, тому просить суд в задоволені позову відмовити. 26.03.2024 через систему «Електронний суд» надійшов відзив представника Державної казначейської служби, у якому просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту завдання йому моральної шкоди. 27.03.2024 Судом зареєстрована відповідь на відзив ГУНП в Тернопільській області подана позивачем [PERSON] , ознайомившись з яким, позивач вважає відзив на позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до уваги. Ухвалою судді від 08.03.2024 відкрито провадження у цивільній справі №607/5081/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не зявився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав зазначених у відзиві на позов. Представники Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав зазначених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Так, суд встановив, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №474054 від 16 червня 2021 року, 11 червня 2021 року о 02 год. 16 хв. під час перевірки громадянин [PERSON] був відсутній за місцем проживання по [ADDRESS] , який перебуває під дією ЗУ «Про адміністративний нагляд», чим порушив п. 1 постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2020 року. Такі дії [PERSON] посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КУпАП. За наслідками розгляду вказаного протоколу про адміністративне правопорушення Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у справі № 607/11399/21 виніс постанову від 30.06.2021, якою провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.187 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 7-10). При цьому суд також встановив, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП та факт відсутності останнього за місцем свого проживання по [ADDRESS] 11 червня 2021 року о 02 год. 16 хв. Так, ст. 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. 1173, 1174 цього Кодексу). Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Пунктом 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 06.12.2023 у справі № 370/463/21. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що у зв`язку із закриттям постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.06.2021 провадження у справі про адміністративне правопорушення, у позивача виникло право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України). Отже, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі за текстом Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 9 Постанови розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому відповідно до ст. 4 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, в обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що уповноважена особа Національної поліції України, діючи з порушенням вимог чинного законодавства, порушила законні права позивача, чим спричинила йому моральну шкоду, яка полягала у моральних та душевних переживаннях та болі. Позивач змушений був докладати додаткових зусиль для поновлення своїх прав, відчував себе приниженим та морально подавленим, що призвело до пригнічення його волі, приниження його честі та гідності, що призвело до душевних страждань. Разом з тим, суд керується практикою Європейського суду з прав людини, яка склалась в цій сфері, а саме, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом і у практиці ЄСПЛ приймаються до уваги різні обставини як такі, що заподіюють моральну шкоду: незручності, викликані негативним впливом на здоров`я; стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго; глибоке відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконанням судового рішення; розчарування тощо (рішення від 25.06.1987 у справі «Мілазі проти Республіки Італії», рішення від 09.12.1994 у справі «Лопес Остра проти Іспанії», рішення від 13.07.1983 у справі «Цимерман і Штайнерн проти Швейцарської Конфедерації», рішення від 29.06.2004 у справі «Жовнер проти України», рішення від 18.01.2005 у справі «Полтораченко проти України»). Відпвідно до положень ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. За результатми розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] , в зв`язку із складанням щодо нього протоколу про адміністартивне правопорушення та його розгляду судом, перебував під судом протягом 15 днів, зокоема із 16.06.2021 (Дата складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] ) до 30.06.2021 (Дата прийняття постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/11399/21, якою провадження в адміністративній справі відносно [PERSON] за ч.2 ст. 187 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністартивного правопорушення). Мінімальний розмір заробітної плати у 2021 році становив 6000 гривень. Отже, розмір відшкодування моральної шкоди за один день пребування під судом, виходячи із кількеості днів у червні 2021 року (30 днів) становить 200 гривень (Розрахунок: 6000 грн. / 30 днів = 200 грн). Таким чином, мінімальний розмір грошового відшкодування задваної [PERSON] моральної шкоди становить 3000 грн. (Розрахунок: 15 днів * 200 грн = 3000 грн.). Для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань. Суд вважає доведеними спричинення позивачеві душевних страждань та стресу внаслідок ініціювання працівником Національної поліції адміністративного провадження, яке у подальшому визнане судом незаконним, що спричинило позивачеві моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. При цьому суд враховує висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги характер страждань позивача, обсяг заподіяної йому шкоди та обставини, за яких така шкода була заподіяна, час перебування під судом суд доходить висновку, що на користь позивача слід стягнути компенсацію за відшкодування моральної шкоди у сумі 4000 грн. Вказаний розмір грошового відшкодування суд вважає справедливим, розумним та достатнім розміром грошового відшкодування завданої позивачу моральної шкоди. Суд також враховує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. При цьому, суд врахує, що кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 17 січня 2024 року у справі №211/2832/19 .

Outcome: partial