Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що у квартирі [ADDRESS] проживали його батьки [PERSON] та [PERSON] та позивач. Вищевказана квартира є їх спільною сумісною власністю. Зазначив, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , а [INFO] померла мама позивача, за свого життя покійні батьки залишили заповіт, згідно якого все їх майно заповіли сину [PERSON] (позивачу). Після смерті батьків відкрилася спадщина, до якої входить вищевказана квартира. Вказує, що звернувшисб до ДНК, йому було повідомлено, що оформити право власності на належні покійним частки вказаної квартири є неможливим, так як в останніх відсутні правовстановлюючі документи на такі. Тому, просить визнати за ним право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Сторони в судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача просила розгляд справи проводити за наявними в матеріалах такої документами (а.с.21-23, 27). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Щодо задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.40). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Відповідно до розпорядження Свалявської міської ради народних депутатів від 26.05.1995 року №218, квартиру за адресою [ADDRESS] передано у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Як убачається з заповіту від 07.06.2020 року [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті, все своє майно заповів синові [PERSON] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.04.2021 року [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , актовий запис № 125 від 15.04.2021 року (а.с.4). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.02.2022 року [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , актовий запис № 35 від 10.02.2022 року (а.с.5). На спірну квартиру виготовлено Технічний паспорт, інвентаризаційна справа №2257/2024. Вартість такої становить 110225,00 грн (а.с.12-16). За приписами ч.2,3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі на підставі записів у по господарських книгах. Проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За приписами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. З огляду на вищевикладене позов є обгрунтованим.

Outcome: approved