Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

У грудні 2023 року позивач звернулася з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею і [PERSON] 15 квітня 2022 року в Чечелівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 292. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та втрату почуття любові. З лютого 2023 року шлюбні відносини припинені, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивач вважає, що примирення між нею і відповідачем неможливо. За цих підстав позивач наполягає на розірванні шлюбу між нею і відповідачем. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 січня 2024 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. До початку\~розгляду справи\~представником відповідача була подана заява про надання сторонам строку для примирення. В свою чергу, представник позивача [PERSON] надала заперечення проти вжиття заходів щодо примирення сторін, посилаючись на те, що відповідач з липня 2023 року знаходиться за межами України, а позивач з дитиною проживає в Україні, через що примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 25 березня 2024 року судом був установлений сторонам строк для примирення тривалістю три місяці, а провадження у справі зупинено. У встановлений судом строк примирення між сторонами не відбулося та представник позивача в своїй заяві наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 04 липня 2024 року провадження у справі було поновлено. В судове засідання, призначене на 11 липня 2024 року, сторони та їх представники не з`явилися. Представником позивача була надана заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, в якій позов підтримує, посилаючись на те, що протягом строку для примирення вони з відповідачем не спілкувалися, відповідач продовжує перебувати за кордоном. На думку сторони позивача, відповідач затягує розгляд справи, у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи. Від представника відповідача надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з її перебуванням на похоронах. Водночас суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п. 2 частини 2 статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в разі першої неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так,\~згідно з\~частиною 1\~статті 280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом взято до уваги, що провадження у справі було відкрито 08 січня 2024 року. Відповідач відзив на позов у встановлений строк не надав. Справа двічі призначалася до розгляду. Відповідач та його представник не надали доказів на підтвердження поважності причини неявки в судове засідання. Тому судом проведений заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних даних та доказів у відсутність відповідача та його представника. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 15 квітня 2022 року у Чечелівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] , про що складений актовий запис № 292. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , який народився [INFO] . Також судом установлено, що сторони в лютому 2023 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Протягом усього часу розгляду справи примирення між сторонами не відбулося та позивач бажає розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до\~статті 51 Конституції України, а також\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі\~статтею 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Виходячи з взаємовідносин між сторонами, причин позову про розірвання шлюбу, викладених у позовній заяві, всіх обставини життя сторін, зокрема припинення ними шлюбних відносин, категоричного небажання позивача зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у своєму позові просила залишити їй прізвище, прийняте у зв`язку з реєстрацію шлюбу, а тому прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити « [PERSON] ». При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved