Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Керівник Корюківської окружної прокуратури звернувся в інтересах держави в особі Національної Служби Здоров`я України до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з останнього на користь держави в особі Національної Служби Здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] в сумі 57269,11 грн. Позов обґрунтований тим, що вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 25.10.2023 у справі № 749/258/23, який набрав законної сили 28.11.2023, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортним засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що відповідач 21.02.2022, близько 11 год. 00 хв., керуючи технічно справним скутером марки Yamaha Joc, моделі SA39, рухаючись на ділянці проїзної частини вул. Залізничної у м. Сновськ, Корюківського району, Чернігівської області в напрямку від магазину «Продукти-674» ТОВ «АТБ-Маркет», що за адресою: вул. Незалежності, буд. 2, м. Сновськ, Корюківського району, Чернігівської області до магазину «Нова лінія», що за адресою: вул. Сагайдачного, буд. 2, м. Сновськ, Корюківського району, Чернігівської області, навпроти магазину «Жук», що за адресою: вул. Залізнична, буд. 15, м. Сновськ, Корюківського району, Чернігівської області, своєчасно не виявив на проїзній частині пішохода [PERSON] , який переходив дорогу в невстановленому для цього місці, рухаючись зліва - направо відносно траєкторії руху транспортного засобу під керуванням [PERSON] , та був для останнього перешкодою і небезпекою для руху, яку останній об?єктивно міг виявити, після чого не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та здійснив наїзд зазначеним транспортним засобом на пішохода [PERSON] . У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки, яке згідно з висновком судово-медичної експертизи № 49 від 09.07.2022 відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я терміном понад 21 день. У даній дорожній обстановці відповідно до висновків експертів № CE - 19/125 - 22/7045 - IT від 09.11.2022 та № CE - 19/125 - 23/351 - IT від 03.03.2023, водій [PERSON] порушив вимоги п. 12.3. Правил дорожнього руху України. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» 31 ліжко-день з 04.04.2022 по 06.05.2022. Згідно з довідки КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» від 17.01.2024 №60, вартість лікування [PERSON] склала 57269,11 грн. Кошти, витрачені на лікування потерпілого здійснювалось за рахунок коштів Національної служби здоров?я України. Цивільний позов про стягнення коштів на користь держави в особі НСЗУ, витрачених на лікування потерпілого, в межах кримінального провадження не заявлявся. Відтак, послуги КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено Національною службою здоров?я України як замовника медичних послуг за рахунок коштів державного бюджету України. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 57269, 11 грн., які витрачені на лікування потерпілого. У судове засідання прокурор надала заяву, в якій просила судовий розгляд проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник Національної служби здоров`я України в судовому засіданні не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи без участі, в якому просив справу розглянути без його участі, підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема судом було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі № 749/738/24 відповідача [PERSON] . Представник КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» в судове засідання не з`явився, надав клопотання, у якому просив розгляд справи провести без участі представника закладу та задовольнити позовні вимоги. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, 22.07.2024 судом постановлено ухвалу про здійснення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, жодних заяв від нього не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 25.10.2023 у справі № 749/258/23, який набрав законної сили 28.11.2023, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортним засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та відповідно до вимог ст. 76 Кримінального кодексу України зобов`язано: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Стягнено з [PERSON] на користь держави процесуальні витрати в сумі 7173,64 грн. пов`язані із проведенням у кримінальному провадженні експертиз. Цивільний позов потерпілого [PERSON] про стягнення з [PERSON] матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоду завдану кримінальним правопорушенням в сумі 21270,60 грн. Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] 15000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Під час розгляду кримінального провадження встановлено, [PERSON] 21.02.2022, близько 11 год. 00 хв., керуючи технічно справним скутером марки Yamaha Joc, моделі SA39, рухаючись на ділянці проїзної частини вул. Залізничної у м. Сновськ, Корюківського району, Чернігівської області в напрямку від магазину «Продукти-674» ТОВ «АТБ-Маркет», що за адресою: вул. Незалежності, буд. 2, м. Сновськ, Корюківського району, Чернігівської області до магазину «Нова лінія», що за адресою: вул. Сагайдачного, буд. 2, м. Сновськ, Корюківського району, Чернігівської області, навпроти магазину «Жук», що за адресою: вул. Залізнична, буд. 15, м. Сновськ, Корюківського району, Чернігівської області, своєчасно не виявив на проїзній частині пішохода [PERSON] , який переходив дорогу в невстановленому для цього місці, рухаючись зліва - направо відносно траєкторії руху транспортного засобу під керуванням [PERSON] , та був для останнього перешкодою і небезпекою для руху, яку останній об?єктивно міг виявити, після чого не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та здійснив наїзд зазначеним транспортним засобом на пішохода [PERSON] . У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки, яке згідно з висновком судово-медичної експертизи № 49 від 09.07.2022 відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я терміном понад 21 день. У даній дорожній обстановці відповідно до висновків експертів № CE - 19/125 - 22/7045 - IT від 09.11.2022 та № CE - 19/125 - 23/351 - IT від 03.03.2023, водій [PERSON] порушив вимоги п. 12.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001. З довідки КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» №60 від 17.01.2024 встановлено, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у КНІІ «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» 31 ліжко-день з 04.04.2022 по 06.05.2022. Вартість лікування за весь період перебування в лікарні становить 57269,11 грн. Лікування здійснювалося за рахунок коштів Національної служби здоров`я України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст. 1191 ЦК України держава, Автономна республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають права зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до ст. ст. 1166 Цивільного кодексу України, особа яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до вимог ст.ст. 87, 89 Бюджетного кодексу України витрати, які спрямовуються на охорону здоров`я, здійснюються з державного та місцевого бюджету, а тому несплата коштів відповідачем суттєво впливає на інтереси держави, у зв`язку з недоотриманням коштів для фінансування закладу охорони здоров`я. Згідно зі ст. 18 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я», фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної та реабілітаційної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. З 01.04.2020 змінено механізм фінансування КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», а саме - Національною службою здоров`я України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладених між ними договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Вказані кошти перераховуються безпосередньо на рахунок лікарні. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» закладом охорони здоров`я є юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації. КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» є закладом охорони здоров`я, фінансування якого здійснюється відповідно до Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення». Держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України, надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060) визначено «Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1086. НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів вищого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми. Згідно з Положенням про Національну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101 (далі - Положення), Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Великою Палатою Верховного Суду у справі № 912/2385/18 вказано, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. Згідно зі ст. 18 Закону України «Основ законодавства про охорону здоров`я» фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної та реабілітаційної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування лікарні широкого профілю, оплату комунальних послуг та енергоносіїв комунальних закладів охорони здоров`я, які належать відповідним територіальним громадам, для забезпечення надання медичних послуг за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету, а тому несплата коштів відповідачем суттєво зачіпає інтереси держави у зв`язку з недоотриманням коштів для фінансування закладів охорони здоров`я. Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування. Частиною 4 ст. 13 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Невідшкодування витрат, здійснених КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради за рахунок державного бюджету на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. Таким чином, єдиною можливістю захистити державні інтереси є звернення прокурора до суду з відповідним позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення з відповідача. Таке звернення до суду є виправданим, оскільки в даному випадку захисту потребують державні інтереси. Дані спірні правовідносини, які виникають при здійсненні діяльності у бюджетній сфері, зачіпають інтереси держави та є порушенням загальнодержавних інтересів, що у відповідності до ст. 131-1 Конституції України покладає на прокурора обов`язок представництва в суді. Корюківською окружною прокуратурою листом від 28.02.2024 № 55-77-741 ВИХ-24 поінформовано НСЗУ про виявлені порушення, невідшкодовані у межах кримінального провадження витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення тим самим надано можливість відреагувати на порушення інтересів держави. Однак, листом від 26.03.2024 № 3761/2-16-24 Національна служба здоров`я України поінформувала про відсутність підстав для відшкодування таких витрат відповідно до норм Положення. Проте, не заперечує про вжиття таких заходів прокурором. Вказане свідчить про бездіяльність Національної служби здоров`я України та відсутність наміру звернення до суду з позовом. За змістом ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, з підстав вищевикладеного вбачається що потерпілий [PERSON] , перебував на лікуванні саме з приводу отриманих тілесних ушкоджень, при цьому перебування потерпілого на лікуванні в даному випадку є наслідком протиправних дій відповідача, а наданий розрахунок витрат на лікування ґрунтується на нормах закону. Таким чином, в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позову про необхідність відшкодування державі в особі НСЗУ коштів в розмірі 57269,11 грн. витрачених на лікування потерпілого [PERSON] , тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень п. 6.ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, обов`язок із сплати судового збору покладається на відповідача.

Outcome: approved