Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

22.04.2024 [PERSON] звернулась із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті\~особи:\~приватний нотаріус\~Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Олена Василівна,\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~Одеської області\~Шуляченко Микола\~Борисович, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса\~Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Олени Василівни, вчинений\~12.06.2021\~за №\~82128\~щодо стягнення\~позивача на користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ВЕРДИКТ\~Капітал» заборгованості за кредитним договором № 93078202000 від 17 серпня 2015 року. 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. У квітні 2024 року позивачу стало відомо, що приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко М. Б. відкрив виконавче провадження № 68269634 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ Капітал» заборгованість. Позивач заперечує обставини укладення кредитного договору із ТОВ «Кредит Капітал» та відповідно, заперечує наявність у неї заборгованості за таким договором. 1.2. Правом подачі відзиву на позов ТОВ «Вердикт Капітал» не скористалось. 1.3. Треті особи письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог суду н надали. 2. Рух справи у суді. Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; справу призначено до судового розгляду на 24.05.2024, відкладено на 24.06.2024, 23.07.2024. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Ухвалою суду від 24.06.2024 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Позивач у судове засідання не з`явився; про відкладення розгляду справи не клопотав. Представник відповідача, представники третіх осіб у судове засідання не з`явились; клопотань про відкладення розгляду справи та поважність причин неявки не заявили. У даному випадку неявка у судове засідання усіх учасників справи (належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання) не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів (частина перша статті 223 ЦПК). Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України). 4. Фактичні обставини справи, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування 4.1. Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна 12.06.2021 вчинила виконавчий напис № 82128 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Вердикт\~Капітал» заборгованості за кредитним договором № 93078202000 від 17.08.2015 (договір укладено із Акціонерним товариством «Укрсиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»; правонаступником останнього, на під ставі договору про відступлення прав вимоги від 05.10.2018, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») у сумі 21\~723 грн 72 коп. за період із 05.10.2018 по 28.05.2021. Привітний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. 20.01.2022 відкрив виконавче провадження № 68269634 на підставі виконавчого напису № 82128 від 12.06.2021 про примусове стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 21\~723 грн 72 коп. На виконання ухвали суду від 24.06.2024 про витребування доказів відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» повідомив про неможливість надати суду документи, на підставі яких приватний нотаріус вчинив виконавчий напис № 82128 від 12.06.2021 оскільки такі документи знаходяться в нотаріуса. 4.2. Оцінюючи спірні правовідносини, суд керується таким. Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням\~приписів статей\~15,\~16,\~18\~ЦК України,\~статей 50,\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/5226/17). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.112014 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Такі правові\~висновки викладено\~у постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17, відповідно до яких кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Тобто, після 22.02.2017 нотаріуси позбавлені права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Положення наведених вище процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. З урахуванням суті спірних правовідносин, у даному випадку на відповідача покладено обов`язок довести наявність заборгованості, яка є предметом стягнення за вчиненим виконавчим написом; безспірність заборгованості позивача перед відповідачем на момент вчинення такого виконавчого напису. Вказані обставини можуть бути підтверджені у тому числі копією кредитного договору № 93078202000 від 17.08.2015, укладеного між [PERSON] і АТ «Укрсиббанк» та іншими доказами на підтвердження набуття статусу кредитора ТОВ «Вердикт Капітал». В межах розгляду даного спору позивач [PERSON] заперечила про наявність у неї заборгованості перед відповідачем. Відповідач у свою чергу не надав суду доказів (документів первинного бухгалтерського обліку) про безспірність заборгованості [PERSON] у сумі 21\~723 грн 72 коп. на момент вчинення виконавчого напису; також не надав доказів про набуття права вимоги за кредитним договором № 93078202000 від 17.08.2015. Також суду не надано копію кредитного договору № 93078202000 від 17.08.2015, що позбавляє суд можливості встановити обставини його нотаріального засвідчення. Отже,\~відповідач відповідно до положень статей 76-81 ЦПК України, не надав суду належних, достатніх, достовірних доказів на підтвердження вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченої кредитної угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Встановлені обставини у своїй сукупності вказують на підставність позовних вимог. 5. Розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Понесені та заявлені позивачем судові витрати складаються із судового збору за подання до суду позовної заяви у сумі 1\~211 грн 20 коп., які необхідно стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved