Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

Заявники в порядку\~ст. 109 СК України\~звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Посилались нате, що 11 жовтня2011року між ними був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1866. Під час шлюбу у них народились діти: син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Посилаються на те, що спільне життя не склалось, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, шлюб носить формальний характер, сімейне життя фактично припинено. Різного роду конфліктні ситуації через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння призвело до відчуження та втрати почуття поваги та довіри, без чого сімейне життя неможливе. Шлюбні стосунки припинились досить давно, подальше збереження шлюбу неможливе, спір про поділ майна відсутній. Вказували, що більше шести місяців [PERSON] проживає разом із донькою [PERSON] окремо від [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Ними досягнуто згоди з приводу того, що донькабуде проживати із батьком на його самостійному утриманні та вихованні. Окрім того, на даний час [PERSON] самостійно виховує та утримує свою малолітню дитину [PERSON] , та забезпечує всі її потреби, а саме харчування, лікування, одяг, навчання, розвиток, мати не приймає участі у житті дитини. Відповідно до ч.\~у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.\~294\~ЦПК справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. В судове засідання заявники не з`явились, від них до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримали та просили заяву задовольнити. На підставі ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом фактично встановлено, що 11 жовтня 2011 року між ними був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1866. Під час шлюбу у них народились діти: син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, між заявниками досягнуто згоди щодо місця проживання та порядку утримання їхньої доньки, а саме [PERSON] буде перебувати на самостійному вихованні та утриманні батька, що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей(а. с. 10-11). Відповідно до наданої копії акту про фактичне місце проживання [PERSON] разом із донькою [PERSON] проживає по [ADDRESS] без реєстрації та договору оренди нерухомого майна (а.с.12,30-35). Відповідно з характеристики з Чернівецькоголіцею №18, вбачається, що вихованням доньки [PERSON] займається її батько (а.с.13). Письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] також підтверджується факт самостійного виховання та утримання [PERSON] своєї доньки [PERSON] (а.с. 42-49). Згідно ч. 2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу 06.06.2024 року та на час розгляду справи із заявами про відкликання заяви в порядку ч. 4\~ст. 109 СК України, дружина та чоловік до суду не звертались. За таких обставин, судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У постановівід 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Оскільки між сторонами на момент розгляду справи відсутній спір між батьками щодо місця проживання дитини, то суд вважає за можливе зазначити з ким залишаться проживати діти після розірвання шлюбу. Щодо вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 315ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законівУкраїни. Згідно із частиною восьмою статті 7СК\~України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Встановлення факту самостійного виховання малолітньої дитини необхідно для захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 1\~ст.\~319\~ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини самостійного виховання, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню. У суду не має підстав сумніватись в достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає, що заявниками доведений факт, що [PERSON] самостійно виховує та утримує доньку [PERSON] . Таким чином, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved