Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , у якому просить визнати незаконним та скасувати рішення органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 95від 18січня 2024 року «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою гр.. [PERSON] ». Вважала рішення незаконним, таким, що прийняте всупереч найкращим інтересам дитини, без урахування наведених нею доводів та наданих органу опіки та піклування доказів, а саме проігноровані інтереси дитини, не враховано ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків та як дитина ставиться до батька. Порядок участі відповідача у вихованні доньки, без присутності матері, шкодить інтересам дитини. Повністю вихованням та розвитком сина займалась тільки позивач: навчала його, спілкувалась, розвивала, повністю забезпечувала. належні побутові умови Висновки психолога свідчать про те, що перебування дитини із батьком у режимі, який визначений оскаржуваним рішенням органу опіки та піклування, завдаватиме шкоди здоров`ю дитини та її психологічному стану. 05.01.2024 року звернулася до служби у правах дітей із заявою в якій просила внести зміни в графік побачень [PERSON] з батьком та продовжити її строк присутності на побаченнях дитини з батьком до 01.06.2024 року. У заяві вказала, що надані документи щодо стану дитини, неможливості переносити значні психічні навантаження,які виникають у дитини за невідомих обставин, коли поряд немає матері. У той же час дитина остерігається батька у зв`язку зі скандалами та погрозами,які він вчиняв відносно неї. Під час зустрічі батька з дитиною в присутності баби - [PERSON] , дитина отримала стрес, після чого її психологічний стан прогрішився Запевняла, що графік спілкування відповідача з дитиною не враховує інтересів дитини та порушує права матері на спілкування з донькою та її виховання З наведених у позові причин, для налагодження стосунків із батьком та перебування психологічно комфортному стані з батьком, вважала, що доньці потрібна щонайменше її присутність. Ухвалою суду від 09.02.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.02.2024 року письмові пояснення [PERSON] повернуто без розгляду. 26.02.2024 третя особа [PERSON] подав письмові пояснення . Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за №95 йому встановлено для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою способи участі. Наразі, з моменту ухвалення оскаржуємого рішення, встановлений графік не виконується та чиняться йому перешкоди у спілкуванні з дитиною зупиненням рішення зверненням до суду з позовом, а під час спілкування з донькою ініціює конфліктні ситуації свідком яких є дитина. 23.02.2024 [PERSON] подано позовну заяву до [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області , змінену в ході судового розгляду, щодо усунення перешкод у спілкуванні з донькою та встановлення способів участі у вихованні з малолітньої донькою за рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за № 95 від 18.01.2024 року Ухвалою суду від 26.03.2024 відзив виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області повернуто без розгляду. 01.04.2024 року відповідачем - виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області подано відзив на позов. Зазначають, що [PERSON] , 10 листопада 2023 року звернувся до органів опіки та піклування із заявою про визначення йому способів участі з малолітньою донькою. З`ясувавши всі обставини , щодо виникнення спору між батьками, враховуючи пояснення батьків, зважаючи на спільну заяву батьків дитини від 04.01. 2023 року службою у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 09.12.2023 року підготовлено висновок Вважають що оскаржуєме рішення прийнято з урахуванням ст. ст. 157,158 СК України з метою безперешкодного спілкування доньки сторін з батьком. Ухвалою суду від 01.04.2024 позовну заяву [PERSON] до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування, Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: [PERSON] , про визнання незаконним та скасування рішення органу опіки та піклування 02.04.2024 [PERSON] подано змінену (уточнену) позовну заяву Ухвалою суду від 06.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримує, з підстав, що заявлені. Наголошує, що оскаржуваним рішенням проігноровані інтереси доньки. Звертає увагу на висновки психолога щодо негативного впливу батька на психологічний стан дитини, пов`язаний з його нав`язливою поведінкою та іншим негативним впливом та наданою батькам характеристикою голови батьківського комітету Кременчуцького закладу дошкільної освіти (яслі -садок№ 29). Представник позивача [PERSON] - адвокат Остахов П.В. підтримує позовні вимоги, просить задовольнити, з підстав, що заявлені. Наголошує, що заява позивача подана у службу у справах дітей щодо побачень доньки сторін у присутності матері проігнорована. Позов [PERSON] вважає безпідставним, оскільки жодних перешкод у спілкуванні з донькою позивач не чинить. Представник відповідача - виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - Бойченко О.С, просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Позовні вимоги [PERSON] підтримує. Третя особа [PERSON] підтримує позов, просить задовольнити. У задоволенні позову [PERSON] просить відмовити. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Груба А.С. просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Вважає, що позов [PERSON] є безпідставним. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є: батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Донька сторін проживає з матір`ю - [PERSON] у [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за № 95 від 18 січня 2024 року [PERSON] встановлено для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою такі способи участі: -побачення щовівторка з 15год. 00хв. до 20 год. 00хв., без присутності матері дитини, з урахуванням режиму дня дитини (відвідування спортивних секцій, гуртків, індивідуальних занять) та з обов?язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її перебування/проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання перебування; -?? побачення щоп?ятниці з 19год. 00хв. до 21год. 00хв. суботи, без присутності матері дитини, з урахуванням режиму дня дитини (відвідування спортивних секцій, гуртків, індивідуальних занять) та з обов?язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її перебування/проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання перебування; -?? побачення один раз на місяць з 19год. 00хв. п?ятниці до 20год. 00хв. неділі, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини (для спільного проведення часу чи поїздки до бабусі у село за бажанням дитини), з урахуванням режиму дня дитини (відвідування спортивних секцій, гуртків, індивідуальних занять) та з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її перебування/проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання перебування; - побачення під час осінніх зимових та весняних канікул з 19год. 00 хв. п?ятниці до 19 год. понеділка з урахуванням режиму дня дитини (відвідування спортивних секцій, гуртків, індивідуальних занять) та з обов?язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її перебування/проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання; -під час літніх канікул побачення першого тижня червня, липня та серпня з 09год. 00хв. понеділка до 09 год. 00 хв. наступного понеділка з урахуванням режиму дня дитини (відвідування спортивних секцій, гуртків, індивідуальних занять) з обов?язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її перебування/проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання; -день народження дитини, планувати та проводити за спільної участі її батьків [PERSON] та [PERSON] . - до 05 січня 2024 року побачення [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] повинні відбуватися у присутності матері дитини, [PERSON] , щосуботи та щонеділі з 12 години -00 хвиин до 17 години 00 хвилин у громадських мсіцях, дитячих центрах, культурно - освітніх закладах. Відповідно до п.10 ст. 7 СК України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно із ч.1 ст. 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Правовий статус органів опіки та піклування, їх завдання та функції визначено, зокрема, главою 6 Цивільного кодексу України, главою 19 Сімейного кодексу України, Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року за № 866. Частинами першою і другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі статтею 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються, як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» №866 від 24.09.2008, органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей. Органи опіки та піклування провадять свою діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, з дотриманням таких принципів: забезпечення найкращих інтересів дитини; недопущення дискримінації дітей; конфіденційності інформації про дитину. Безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад (далі - служби у справах дітей). Відповідно до ст. 46 Закону України № 280/97-ВР від 21.05.1997 «Про місцеві державні адміністрації» організаційно-процедурні питання внутрішньої діяльності місцевих державних адміністрацій регулюються їх регламентами, що затверджуються головами відповідних місцевих державних адміністрацій з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Типові регламенти місцевих державних адміністрацій затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 73 Постанови №866 передбачено, шо у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей. Відповідно до ст. 6 Закону на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами. Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок та оскаржене рішення органу опіки та піклування є дорадчими документами та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини, оскільки такі висновок та рішення не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в процесі якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, у тому числі і оспорюваних висновку та рішення органу опіки та піклування, які не мають наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 496/4271/16-а. Статтями 158, 159 СК України визначено, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Висновок служби в справах дітей та оскаржуване рішення, яким встановлено [PERSON] години спілкування з малолітньою донькою, є дорадчими та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі батьків у вихованні малолітньої доньки сторін, вони не порушують прав та обов`язків жодного з батьків. Вимога про визнання незаконним та скасування рішення про встановлення [PERSON] годин спілкування з донькою, не може бути самостійним способом захисту. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З поданих документів вбачається, що позивач просить захистити права [PERSON] шляхом забезпечення її участі, по місцю їх проживання. Разом з цим, частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскаржуваним рішенням чітко визначено, що зустрічі повинні відбуватись за обов`язковим поверненням дитини до місця проживання, відвідуванням з урахуванням батьком режиму дитини, стану здоров» я, всіх особливостей відносин між особами, з урахуванням конфліктних відносин, викладених в поясненнях органу опіки та піклування, заключень - висновків психолога та в інтересах малолітньої. У постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 165/2839/17 зазначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 158 СК України). З огляду на те, що позивачем не доведено наявності окремого спору, а отже, і наявності свого правомірного інтересу в правовій визначеності, позивач [PERSON] не довела порушення свого права або інтересу. Натомість третя особа [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] щодо усунення перешкод у вихованні. Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, якщо орган опіки та піклування не визначив способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону. Під час судового розгляду встановлено, що при прийнятті оскаржує мого рішення, органом опіки та піклування відібрані пояснення та документи, передбачені п 73 Порядку, батьками надана спільна заява. Натомість, у сторін після припинення шлюбних відносин існують різні погляди щодо визначення способу та порядку участі батька у вихованні спільної дитини, які і на стадії судового розгляду з огляду на пояснення сторін, оглянутих смс повідомлень, ініціювання позивачем заяв до правоохоронних органів, не слід вважати компромісними. Аналізуючи доводи сторін, суд, також, вважає, що позов [PERSON] , по своїй суті спрямований на захист інтересів та позиції по суті спору позивача, а не на захист інтересів [PERSON] , яка є свідком з`ясування фінансових питань з застосуванням ненормативної лексики та беззаперечно створення конфліктних ситуацій з залученням правоохоронних органів не сприяють належному психоемоційному стану дитини на що звертає увагу суд. На даний час сторони не є подружжям та вправі вирішувати свої сімейні, родинні, інші особисті питання самостійно, кожен окремо, без втручання інших осіб, зокрема, і одне одного, якщо таке вирішення не впливатиме на права та інтереси їх спільної дитини. Зважаючи на вищевикладене, [PERSON] не навела жодних обґрунтованих доводів про можливий негативний вплив батька в рамках виконання органу рішення опіки та піклування. При цьому, на думку суду, батько до вказаного питання відноситься з розумінням та враховує психоемоційний стан дитини, донька безумовно потребує батька та особистих зустрічей із ним, враховуючи її вік. Рішення органу опіки та піклування не є примусовим для дитини сторін ні щодо спілкування з батьком, ні стосовно близьких родичів - баби, яка на думку позивача не може подбати про онуку. Так, способи захисту, які будуть відповідати якнайкращим інтересам дитини, з врахуванням її думки та балансу між правами сторін і дитини Розкриваючи зміст принципу якнайкращих інтересів дитини Суд хоче звернути увагу на те, що оскільки Україна взяла на себе зобов`язання за Конвенцією ООН про права дитини, яка є джерелом права в нашій державі, важливими для побудови національної політики та правозастосовної практики у сфері правосуддя дружнього до дитини будуть рекомендації Комітету ООН з прав дитини, які є джерелом права в силу пп. «b» пункту 3 статті 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, яка закріплює правило проте, що поряд із нормами міжнародного договору обов`язково треба використовувати подальшу практику застосування договору, який встановлює угоду учасників щодо його тлумачення. Зокрема у своїх Зауваженнях загального порядку № 14 (2013) «Про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів (пункт 1 статті 3)» [3] Комітет ООН з прав дитини наголосив, що при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини необхідно враховувати такі елементи: погляди дитини; індивідуальність дитини; збереження сімейного оточення і підтримання відносин; піклування, захист і безпеку дитини; вразливе положення; право дитини на здоров`я; право дитини на освіту. Перелік таких елементів не є вичерпним і залежно від конкретної ситуації певний елемент може переважати над іншим, якому надається менше значення. З`ясування думки дитини є важливою гарантією у сфері захисту прав дитини і може здійснюватись різними способами, як шляхом опитування дитини в судовому засіданні, так і доручення органу опіки та піклування провести бесіду з дитиною. В даній справі представники служби у справах дітей приймала участь в обстежені умов проживання дитини, судом дослідженні висновки - заключення психолога безпосереднього спілкувалась із [PERSON] . При спілкуванні дитина пояснила, що хотіла би спілкуватись із батьком. Отже, відповідне право дитини було реалізовано шляхом опитування, і з врахуванням віку дитини, позиції сторін та конкретних обставин справи, це є достатнім для прийняття рішення з урахуванням якнайкращих інтересів дитини. Служба у справах дітей висловила позицію про можливість участі батька у спілкуванні із дитиною, визначивши відповідні способи участі Суд підтримує відповідну позицію. Також, враховується позиція позивача про те, щодо її обов`язкової присутності у спілкуванні доньки з батьком. Тому з врахуванням віку дитини, її індивідуальності, створення безпечних умов для проживання, участь батька у спілкуванні із донькою повинна здійснюватись з супроводом батька до місця перебування\\проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання \\перебування, з урахуванням режиму дня дитини Це буде поступовим кроком для у спілкуванні з дитиною і відповідатиме «якнайкращим інтересам» останньої і з часом, при налагодженні контакту із дитиною, форма участі може бути змінена, про, що зазначив і представник відповідача. Встановлений судом порядок участі батька у вихованні дитини не суперечитиме його інтересам та інтересам дитини, не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини і буде відповідати обсягу обов`язків та прав батька щодо дитини. Судом не встановлено окремих випадків встановлених ч. 2 ст. 159 СК України за яких побачення батька з дитиною необхідно проводити в присутності іншої особи. З урахування вікових змін дитини, її розвитку та потреб, [PERSON] не позбавлена у майбутньому права звернутися до суду із позовом про зміну встановленого судом способу участі у вихованні дитини. Натомість, невиконання рішення суду в цій частині не позбавляє [PERSON] можливості ініціювати позов про зміну місця проживання дитини. Отже, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків матері та батька щодо дітей, передбачений статтею 141 СК України, для забезпечення найкращих інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з донькою, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод у вихованні дитини тавизначення способу участі батька у вихованні дитини у обсязі запропонованому третьою особою. Судові витрати необхідно розподілити згідно ст 141 ЦПК України

Outcome: approved