Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

18.04.2024 року зазначена позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва. В позовній заяві позивач просить: визнати за нею право власності на частину квартири [ADDRESS] та визнати право користування зазначеною квартирою; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , на автомобіль ИЖ 271501, 1991 року випуску, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина на нерухоме майно (квартиру) та рухоме майно (автомобіль). Як зазначає позивач, після смерті матері, із заявами про прийняття спадщини звернулась позивач та її чоловік (відповідач у справі). У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Також позивач зазначає, що відповідач категорично заперечує можливість позивача проживати спадковій квартирі. А тому для захисту порушеного права позивач звернулась до суду з цим позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 17.07.2024 року залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , на автомобіль ИЖ 271501, 1991 року випуску, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . 17.06.2024 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в якому уповноважений представник відповідача просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково - визнати за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] ; в іншій частині позову - відмовити. Як зазначає представник, позивач та відповідач, як спадкоємці за законом першої черги мають право на отримання у власність по частині спірної квартири. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу стало підставою для звернення до суду обох спадкоємців. Також представник зазначає, що позивач мала вільний доступ до спадкової квартири в якій сторони неодноразово зустрічались. Відповідач лише заперечує проти того, щоб позивач приходила в спадкову квартиру з невідомим відповідачу чоловіком, якого вона представила як адвоката. Позивач не обгрунтувала вимогу про визнання за нею права користування квартирою. Відповідь на відзив до суду не надходила. Позивач та її представник звернулись до суду із заявою про слухання справи в їх відсутність та просили задовольнити вимоги щодо визнання права власності позивача на частину спірної квартири в порядку спадкування за законом та визнання права користування позивача вказаною квартирою. Представник відповідача звернулась до суду зі заявою про слухання справи в її відсутність та просила задовольнити вимоги в частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на частину квартири, в іншій частині позову - відмовити. Представник Першої київської державної нотаріальної контори звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність, просив прийняти рішення згідно чинного законодавства. У відповідності до положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, та вбачається з копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті із заявами про прийняття спадщини звернулись: [INFO] дочка [PERSON] , [INFO] та [INFO] чоловік померлої - [PERSON] , [INFO] . За заявами спадкоємців Першою київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №70718756 (№695/2023 номер справи у нотаріуса). З Інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 13.06.2023 року за №КВ-2023 №18251 вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві власності була зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житла Залізничного району м.Києва 26.12.1996 року (розпорядження №14657) та зареєстрованого в Бюро 13.01.1997 року, за реєстровим №2348. Постановою від 23.10.2023 року [PERSON] державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори відмовила [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] після померлої [INFO] матері [PERSON] , у зв`язку з ненаданням оригіналу документу, який посвідчує право власності спадкодавця на вищезазначену квартиру. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 05 березня 2024 року (справа №761/41464/23) позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування - задоволено. Визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на /одну другу / частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), яка померла [INFO] . Однак на момент вирішення зазначеної справи, рішення суду не набрало законної сили, у зв`язку зі зверненням [PERSON] до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1266 ЦК України). Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В судовому засіданні не встановлено будь-яких інших осіб, які згідно закону чи заповіту мають право на отримання спадщини. Отже, виходячи з викладеного вище та приймаючи до уваги доведеність належності померлій на праві власності квартири [ADDRESS] , позивач є спадкоємцем за законом та належить до першої черги спадкоємців, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та вважає за можливе визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на частину квартири [ADDRESS] . Щодо вимог позивача про визнання за нею права користування зазначеною квартирою суд зазначає наступне. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплено положення, відповідно до яких громадяни, що мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. В той же час, згідно з положеннями ч.4 ст.334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Ефективним способом захисту права є такий, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Верховного Суду у справі № 916/3156/17 від 4 червня 2019 р.) Отже, враховуючи положення діючого законодавства, суд вважає що позивач при зверненні до суду з вимогами про визнання за нею права користування квартирою обрала неефективний спосіб захисту, оскільки право користування спірною квартирою у позивача як власника, виникне лише з моменту реєстрації права власності та згідно із діючим законодавством власник наділений правом користуватись квартирою та реалізація цього права не потребує окремого судового рішення. Крім того, у випадку, якщо позивачу після набуття права власності на квартиру відповідач чинитиме перешкоди в користуванні, позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з відповідними вимогами для захисту порушеного права, а тому заявлені вимоги не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial