Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

29 березня 2023 року представник Білгород-Дністровської міської ради в інтересах Міського центру "Благоустрій" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, просить суд стягнути з відповідача на користь Міського центру "Благоустрій" шкоду в розмірі 619203, 00 грн; стягнути з відповідача на користь Білгород-Дністровської міської ради судовий збір у розмірі 9288, 05 грн. \~ \~ \~ \~Стислий виклад позиції позивача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно з розпорядженням міського голови № 215-к від 09.12.2011 та наказу від 12.12.2011 №\~324-к [PERSON] призначено на посаду начальника Білгород-Дністровського міського центру «Благоустрій» (далі Центр) та 28.12.2012 року укладено контракт на один рік з 01.01.2013 року по 31.12.2013 рік. (далі Контракт). У відповідності до розпорядження міського голови від 19.06.2018 №\~180-к\~ та наказу від 19.06.2018 року № 85-к продовжено дію контракту з [PERSON] на період з 01.01.2013 року до 31.12.2025 рік. Відповідно до розпорядження Білгород-Дністровського міського голови від 18.04.2022\~року №\~52 призначено позапланову ревізію фінансово-господарської діяльності міського центру «Благоустрій» за період з 01.01.2019 по 01.04.2022 рік. Ревізію проведено у відповідності з положенням «Про відділ внутрішнього аудиту Білгород-Дністровської міської ради», затвердженого рішенням Білгород-Дністровської міської ради № 154-VIII від 05.03.2021 року. Ревізією причин утворення простроченої дебіторської заборгованості та заходів на її стягнення встановлено, що за договором підряду №\~71/3132 від 19.06.2015 року з метою проведення робіт з капітального ремонту тротуару по вул. Московській МЦ «Благоустрій» перерахувало ТОВ\~«Модуль\~М» аванс у розмірі 237\~331,00 грн., що складає 30% від суми договору. Крім цього, за договором підряду №\~72/3132 від 01.07.2015 року для проведення робіт з капітального ремонту дорожнього покриття по вул. Першотравневій МЦ «Благоустрій» перерахувало ТОВ «Модуль М» аванс у розмірі 30% від суми договору, що склав 340\~091,00 гривень. За умовами договорів, роботи мали бути виконаними протягом 90 календарних днів, водночас ТОВ «Модуль-М» роботи не розпочав та до цього часу не виконав. У зв`язку із невиконанням ТОВ «Модуль-М» взятих на себе зобов`язань щодо проведення ремонтних робіт по Договору підряду № 71/3132 від 19.06.2015 року, МЦ «Благоустрій» звернувся до Господарського суду м. Києва про стягнення з ТОВ «Модуль-М» сплаченого авансу в сумі 237\~331 грн. 00 коп. Згідно рішення Господарського суду м. Києва в справі № 916/2433/16 від 23.11.2016 року позовні вимоги Центру до ТОВ «Модуль-М» задоволено та стягнуто з ТОВ «Модуль-М» на користь Центру заборгованість в сумі 237\~331 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3\~559 грн. 97 коп. У зв`язку із тим, що ТОВ «Модуль-М» добровільно не виконало рішення суду в справі 916/2433/16 від 23.11.2016 року, Господарським судом м. Києва видано судовий наказ про примусове виконання рішення суду, а саме про примусове стягнення з ТОВ «Модуль-М» на користь Центру заборгованості в сумі 237\~331 грн. 00 коп. та судового збору в сумі 3\~599 грн. 97 коп. Однак, під час аудиту будь якого документального підтвердження щодо звернення до державної виконавчої служби по виконанню судового наказу про стягнення з ТОВ «Модуль-М» заборгованості в сумі 237\~331,00 грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 3\~559,97 грн не надано. Більш того, відповідно до заяви за №01-10-39 від 03.02.2017 року Центр звертався до Господарського суду м. Києва у справі № 916/2433/16 щодо виправлення описки в судовому наказі про примусове стягнення коштів, однак моніторингом Єдиного реєстру судових рішень установлено, що будь-які рішення Господарським судом м. Києва по вказаній заяві не приймались, що підтверджується відсутністю відповідних процесуальних рішень суду в Реєстрі. Вказаний факт свідчить про те, що фактично указана заява не була направлена до суду для розгляду по суті, тобто Відповідачем допущено грубе порушення своїх посадових обов`язків щодо вжиття заходів для примусового стягнення з ТОВ «Модуль-М» заборгованості в сумі 237\~331 грн., витрат по сплаті судового збору в розмірі 3\~559,57 грн. та заподіяло Центру збитки на вказану суму. \~ \~ \~ \~ \~ Про\~неналежне виконання\~ [PERSON] \~своїх посадових\~обов`язків,\~яке виразилось\~в \~бездіяльності Відповідача\~та призвело\~до не\~стягнення на\~користь Центру\~заборгованості в\~сумі 240\~890\~грн.\~97\~коп,\~тобто фактичного\~заподіяння збитків\~Центру,\~свідчить той\~факт,\~що начальником\~Центру [PERSON] ,\~в порушення\~вимог частини\~1\~статті 12\~Закону України\~№1404-VIII\~від 02.06.2016\~«Про виконавче\~провадження» (далі\~Закон №1404),\~згідно якої\~ виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців, взагалі виконавчий лист не направлено для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, що призвело до заподіяння збитків Центру на суму 240\~890 грн. 97 коп. \~ \~ \~ \~Окрім того, у зв`язку із невиконанням ТОВ «Модуль-М» взятих на себе зобов`язань щодо проведення ремонтних робіт по Договору підряду № 72/3132 від 01.07.2015, МЦ «Благоустрій» звернувся до Господарського суду м. Києва про стягнення з ТОВ «Модуль-М» сплаченого авансу в сумі 340 091 грн. 00 коп. Згідно рішення Господарського суду м. Києва в справі № 916/4129/15 від 21.12.2015 позовні вимоги Центру до ТОВ «Модуль-М» задоволено та стягнуто з ТОВ «Модуль-М» на користь Центру заборгованість в сумі 340 091 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 101 грн. 36 коп. У зв`язку із тим, що ТОВ «Модуль-М» добровільно не виконало рішення суду в справі 916/4129/15 від 21.12.2015, Господарським судом м. Києва видано судовий наказ про примусове виконання рішення суду, а саме про примусове стягнення з ТОВ «Модуль-М» на користь Центру заборгованості в сумі 340 091 грн. 00 коп. та судового збору в сумі 5 101 грн. 36 коп. З метою примусового виконання рішення суду, 19.06.2016 Центр звернувся із відповідною заявою до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м. Києва. Однак, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м. Києва, у зв`язку із тим, що майна та коштів, на які за законом можливо звернути стягнення, у боржника не виявлено, 21.03.2017 року у виконавчому провадженні № 51193189 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Документального підтвердження повторного направлення виконавчого документа для примусового виконання рішення суду в справі № 916/4129/15 від 21.12.2015 року під час проведення ревізії не надано. Про неналежне виконання [PERSON] своїх посадових обов`язків, що призвело до не стягнення на користь Центру заборгованості в сумі 340\~091 грн. 00 коп. та судового збору в сумі 5\~101 грн. 36 коп., тобто фактичного заподіяння збитків Центру, свідчить і той факт, що начальником Центру [PERSON] з незрозумілих підстав, за вих. №01-10-166 від 05.05.2021 року, більш ніж через чотири роки після повернення виконавчого документу стягувачу, направлено заяву до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про хід виконавчого провадження ВП 51193189. Під час ревізії фінансово-господарської діяльності міського центру «Благоустрій» одержано докази вини [PERSON] у заподіянні Центру матеріальної шкоди на загальну суму 619\~203,00\~грн.(акт від 23.09.2022 № 1). На підставі вищевикладеного, він і звернувся з відповідним позовом до суду. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі. 03 квітня 2023 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та вона призначена до підготовчого судового розгляду з викликом, повідомленням сторін. 27 вересня 2023 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду з викликом, повідомленням сторін. 15 липня 2024 року Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.\~ст. 280 - 281 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, на заочний розгляд справи згодний. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином ,причина неявки суду невідома. Враховуючи вказані обставини справи, суд вважає за можливим проводити розгляд справи за відсутність сторін, відповідно до наданих клопотань, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно з розпорядженням міського голови № 215-к від 09.12.2011 року та наказу від 12.12.2011 року №\~324-к [PERSON] призначено на посаду начальника Білгород-Дністровського міського центру «Благоустрій» (далі Центр) та 28.12.2012 року укладено контракт на один рік з 01.01.2013 рік по 31.12.2013 рік. ( а.с. 28-31) У відповідності до розпорядження міського голови від 19.06.2018 року №\~180-к\~ та наказу від 19.06.2018 року № 85-к продовжено дію контракту з [PERSON] на період з 01.01.2013 року до 31.12.2025 року. (а.с. 32-36) Відповідно до вимог пунктів 7.3, 7.5, 7.6 розділу, підпункт 7 розділу 7 «Управління центром і самоврядування трудового колективу» Статуту, п. 2.1. розділу 2 «Права та обов`язки сторін» Контракту, пункту 1.1 розділу 1.1 Угоди №13 до Контракту, [PERSON] здійснював керівництво Центром, організовував його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, в межах своєї компетенції видавав накази та інші акти, давав вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та робітників Центру; вирішував інші питання, віднесені законодавством, органом управління, Статутом Центру та контрактом до компетенції керівника. Приписами пункту 7.2 розділу 7 Статуту, пунктом 1 розділу 1, пунктом 2.1 розділу 2 Контракту №8 та пункту 1.1 розділу 1.1 додаткової Угоди №13 до Контракту №8 визначено, що керівник самостійно вирішує питання господарської та фінансової діяльності Центру в межах, затверджених уповноваженим органом кошторису; зобов`язується здійснювати поточне управлінням (керівництво) підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством комунального майна, а Орган управління майном (виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради) зобов`язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Керівника; здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством України, статутом підприємства та цим Контрактом. Відповідно до розпорядження Білгород-Дністровського міського голови від 18.04.2022 №\~52 призначено позапланову ревізію фінансово-господарської діяльності міського центру «Благоустрій» за період з 01.01.2019 року по 01.04.2022 рік. Ревізію проведено у відповідності з положенням «Про відділ внутрішнього аудиту Білгород-Дністровської міської ради», затвердженого рішенням Білгород-Дністровської міської ради № 154-VIII від 05.03.2021 року. Відповідно до акту ревізії фінансово господарської діяльності міського центру «Благоустрій» за період з 01 січня 2019 року по 01 квітня 2022 року встановлено причини утворення простроченої дебіторської заборгованості та заходів на її стягнення, а саме: за договором підряду №\~71/3132 від 19.06.2015 року з метою проведення робіт з капітального ремонту тротуару по вул. Московській МЦ «Благоустрій» перерахувало ТОВ\~«Модуль\~М» аванс у розмірі 237\~331,00 грн, що складає 30% від суми договору. Крім цього, за договором підряду №\~72/3132 від 01.07.2015 року для проведення робіт з капітального ремонту дорожнього покриття по вул. Першотравневій МЦ «Благоустрій» перерахувало ТОВ «Модуль М» аванс у розмірі 30% від суми договору, що склав 340\~091,00 гривень. За умовами договорів, роботи мали бути виконаними протягом 90 календарних днів, водночас ТОВ «Модуль-М» роботи не розпочав та до цього часу не виконав. У зв`язку із невиконанням ТОВ «Модуль-М» взятих на себе зобов`язань щодо проведення ремонтних робіт по Договору підряду № 71/3132 від 19.06.2015, МЦ «Благоустрій» звернувся до Господарського суду м. Києва про стягнення з ТОВ «Модуль-М» сплаченого авансу в сумі 237\~331 грн. 00 коп. Згідно рішення Господарського суду м. Києва в справі № 916/2433/16 від 23.11.2016 року, позовні вимоги Центру до ТОВ «Модуль-М» задоволено та стягнуто з ТОВ «Модуль-М» на користь Центру заборгованість в сумі 237\~331 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3\~559 грн. 97 коп. У зв`язку із тим, що ТОВ «Модуль-М» добровільно не виконало рішення суду в справі 916/2433/16 від 23.11.2016, Господарським судом м. Києва видано судовий наказ про примусове виконання рішення суду, а саме про примусове стягнення з ТОВ «Модуль-М» на користь Центру заборгованості в сумі 237\~331 грн. 00 коп. та судового збору в сумі 3\~599 грн. 97 коп. Однак, під час аудиту будь якого документального підтвердження щодо звернення до державної виконавчої служби по виконанню судового наказу про стягнення з ТОВ «Модуль-М» заборгованості в сумі 237\~331,00 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 3\~559,97 грн. не надано. Відповідно до заяви за №01-10-39 від 03.02.2017 року Центр звертався до Господарського суду м. Києва у справі № 916/2433/16 щодо виправлення описки в судовому наказі про примусове стягнення коштів, однак моніторингом Єдиного реєстру судових рішень установлено, що будь-які рішення Господарським судом м. Києва по вказаній заяві не приймались, що підтверджується відсутністю відповідних процесуальних рішень суду в Реєстрі. Вказаний факт свідчить про те, що фактично указана заява не була направлена до суду для розгляду по суті, тобто Відповідачем допущено грубе порушення своїх посадових обов`язків щодо вжиття заходів для примусового стягнення з ТОВ «Модуль-М» заборгованості в сумі 237\~331 грн., витрат по сплаті судового збору в розмірі 3\~559,57 грн. та заподіяло Центру збитки на вказану суму. Начальником Центру [PERSON] , в порушення вимог частини 1 статті 12 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404), згідно якої виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців, взагалі виконавчий лист не направлено для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, що призвело до заподіяння збитків Центру на суму 240\~890 грн. 97 коп. Окрім того, у зв`язку із невиконанням ТОВ «Модуль-М» взятих на себе зобов`язань щодо проведення ремонтних робіт по Договору підряду № 72/3132 від 01.07.2015 року, МЦ «Благоустрій» звернувся до Господарського суду м. Києва про стягнення з ТОВ «Модуль-М» сплаченого авансу в сумі 340 091 грн. 00 коп. Згідно рішення Господарського суду м. Києва в справі № 916/4129/15 від 21.12.2015 року, позовні вимоги Центру до ТОВ «Модуль-М» задоволено та стягнуто з ТОВ «Модуль-М» на користь Центру заборгованість в сумі 340 091 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 101 грн. 36 коп. У зв`язку із тим, що ТОВ «Модуль-М» добровільно не виконало рішення суду в справі 916/4129/15 від 21.12.2015 року, Господарським судом м. Києва видано судовий наказ про примусове виконання рішення суду, а саме про примусове стягнення з ТОВ «Модуль-М» на користь Центру заборгованості в сумі 340 091 грн. 00 коп. та судового збору в сумі 5 101 грн. 36 коп. З метою примусового виконання рішення суду, 19.06.2016 року, Центр звернувся із відповідною заявою до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м. Києва. Однак, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м. Києва, у зв`язку із тим, що майна та коштів, на які за законом можливо звернути стягнення, у боржника не виявлено, 21.03.2017 року у виконавчому провадженні № 51193189 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Документального підтвердження повторного направлення виконавчого документа для примусового виконання рішення суду в справі № 916/4129/15 від 21.12.2015 року під час проведення ревізії не надано. Начальником Центру [PERSON] , за вих. №01-10-166 від 05.05.2021 року, більш ніж через чотири роки після повернення виконавчого документу стягувану, направлено заяву до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про хід виконавчого провадження ВП 51193189. У відповіді Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (лист № 89179 від 27.05.2021 року) зазначено, що згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, виконавче провадження №\~51193189 перебувало на виконанні в Печерському відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві. [PERSON] , в порушення частини 5 статті 12 Закону України №1404, відповідно до якої у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа, у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони, з метою стягнення з ТОВ «Модуль-М» заборгованості в сумі 345\~192 грн. 36 коп, не вжито заходів щодо повторного направлення виконавчого документа до державної виконавчої служби. [PERSON] в порушення вимог частини 6 статті 12 Закону №1404, згідно якої стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, не вжито дієвих заходів щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа для виконання до державної виконавчої служби. Вказане безвідповідальне відношення до своїх посадових обов`язків, яке виразилась у бездіяльності Відповідача, призвело до заподіяння збитків Центру на суму 345\~192 грн. 36 коп. Окрім того, за договором підряду №\~123/3132 від 31.08.2016 на проведення капітального ремонту тротуару по вул. Московській МЦ «Благоустрій» перераховано на придбання матеріалів ПП «Артєль №1» аванс у розмірі 30% від суми договору, що складав 119\~700,00 грн. Проте підрядником роботи у повному обсязі не виконані. 25.11.2016 року між сторонами було укладено додаткову угоду до Договору, за якою загальну суму договору зменшено до 119\~700,00 грн та залишок невикористаного авансу (невиконаних робіт) становив 33\~119,67 грн. Невикористаний аванс Підрядник мав повернути до 28.11.2016 року, однак Підрядником не повернуто обумовлену сторонами суму. Таким чином утворилась прострочена дебіторська заборгованість ПП «Артєль №1» перед Центром суму на 33\~119,67 грн. Під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Центру, на підтвердження вжиття заходів щодо стягнення з ПП «Артєль №1» заборгованості в сумі 33\~119 грн. 67 коп., надано позовну заяву до Господарського суду Миколаївської області від 03.02.2017 року за №\~01-10-40. Однак, підтверджуючі документи щодо направлення позовної заяви з додатками до суду (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, чи інший документ) на час проведення ревізії були відсутні, так само як не надано копії судового рішення за результатами розгляду позовної заяви. У зв`язку із чим, з метою отримання інформації про те, чи скеровувалась позовна заява до Господарського суду Миколаївської області, Центром 16.01.2023 року за вих. № 01-10-13 направлено запит до суду. Згідно отриманої відповіді за вих. № 01-13/987/23 від 31.01.2023 року відповідно з автоматизованою системою документообігу «Діловодство спеціалізованого суду», позовна заява Центру до ПП «Артєль-1» про стягнення 33119,67 грн. до Господарського суду Миколаївської області не надходила. Під час ревізії фінансово-господарської діяльності міського центру «Благоустрій» одержано докази вини [PERSON] у заподіянні Центру матеріальної шкоди на загальну суму 619\~203,00 грн. (акт від 23.09.2022 № 1). Нормативне обґрунтування Приписами частини 1 статті 56 ЦПК України визначено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. Відповідно до статті 130 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Приписами абзацу 4 статті 136 КЗпП України передбачено, що стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. Згідно пункту 4 частини 1 статті 232 КЗпП України безпосередньо в місцевих загальних судах розглядаються трудові спори за заявами роботодавця про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації. Згідно із\~ст. 138 КЗпП України\~для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених\~статтею 130 цього Кодексу. Відповідно до абз. 3 п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»\~роз`яснюється, що право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: чи укладено між сторонами трудовий договір, яка підстава покладання на працівника відповідальності за майнову шкоду, чи спричинена шкода діями працівника, в якому обсязі майнової шкоди несе відповідальність працівник за встановлених фактичних обставин, яка ступінь вини працівника за заподіяну шкоду (за виключенням прямої дійсної шкоди), за яких обставин заподіяна шкода, чи спричинена шкода з корисних мотивів та чи є підстави для зменшення розміру покриття шкоди залежно від майнового стану працівника. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України). Частиною 3\~статті 92\~ЦК України\~визначено,\~що орган\~або особа,\~яка відповідно\~до установчих\~документів юридичної\~особи чи\~закону виступає\~від її\~імені,\~зобов`язана\~діяти в\~інтересах юридичної\~особи,\~добросовісно і\~розумно та\~не перевищувати\~своїх повноважень, наданих статутом юридичної особи і законодавством, і у спосіб, який, на її добросовісне переконання, сприятиме досягненню мети діяльності юридичної особи, у тому числі уникаючи конфлікту інтересів. Члени наглядової ради або ради директорів юридичної особи мають такі самі обов`язки щодо відповідної юридичної особи та повинні діяти в інтересах цієї юридичної особи та всіх її власників (акціонерів, учасників). Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Досліджуючи фактичні правовідносини сторін, судом встановлено, що вони виникли внаслідок виконання працівником своїх функціональних обов`язків. Між тим, судом достовірно встановлено наявність усіх правових підстав для повної матеріальної відповідальності сторони відповідача, з огляду на встановлену п.6 ч.1 ст. 134 КЗпП та доведену матеріалами справи обставину. Так, пунктами 4.1, 4.2 розділу 4 «Відповідальність сторін. Вирішення спорів» Контракту, укладеному між Білгород Дністровським виконавчим комітетом міської ради, в особі міського голови [PERSON] , з одного боку та гр. [PERSON] , іменованого далі керівник, визначено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, сторони несуть відповідальність згідно з законодавством та цим контрактом. Спори між сторонами вирішуються у порядку, встановленому законодавством. Згідно пункту 2.2 розділу 1.2 Угоди №13 до Контракту, керівник несе повну відповідальність за стан і діяльність підприємства, дотримання фінансової, договірної та трудової дисципліни, згідно із законодавством України. Керівник зобов`язується неухильно дотримуватись вимог статуту та цього контракту (підпункт 2.8.2 пункту 2.8 розділу 2 Угоди №13 до Контракту) Підпунктом 2.8.15 пункту 2.8 розділу 1.2 Угоди № 13 до Контракту визначено, що керівник зобов`язаний відшкодовувати збитки, завдані підприємству з його вини, згідно із законодавством. Приписами пунктів 7.3, 7.5, 7.6 розділу 7 Статуту керівник Центру: несе відповідальність за формування та виконання фінансового плану і плану розвитку Центру, результати діяльності у відповідності з контрактом і діючим законодавством. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції \~ \~ \~ \~України\~ [PERSON] зобов`язаний був діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Частиною 3 статті 92 ЦК України визначено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У постанові від 4 грудня 2018 року у справі № 910/21493/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладено правову позицію з приводу того, що згідно з вимогами\~статті 92 ЦК України\~особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. З огляду на положення наведеної правової норми та довірчий характер відносин між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором) протиправна поведінка посадової особи може виражатись не лише в невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному та недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень. Аналогічні висновки зроблені і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 911/2129/17. Відповідач, як посадова особа (начальник) зобов`язаний був діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. Проте, Відповідач при виконанні свої обов`язків на посаді начальника, приймав очевидно необачні рішення, через свою бездіяльність, в порушення умов контракту не забезпечив та не вжив належних заходів щодо належного ведення претензійно позовної роботи на підприємстві, не вжив усіх передбачених чинним законодавством заходів щодо приведення претензійно позовної роботи у належний стан, що в подальшому вплинуло на неможливість Центру стягнути на свою користь суму заборгованості у розмірі 619 203 грн 00 копійок. У постанові від 25.05.2021 у справі № 910/11027/18 Великою Палатою Верховного Суду викладено правовий висновок, згідно якого, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як: - неправомірність поведінки\~\~особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства; - наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі\~будь-яке знецінення блага, що охороняється законом,та її розмір; - причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто\~протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду; - вина заподіювача шкоди,\~як суб`єктивного елемента відповідальності, що полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.» Аналіз фактичних обставин справи свідчить про наступний склад цивільного правопорушення вчиненого Відповідачем: - протиправна поведінка Відповідача полягає в тому що останнім, як начальником Центру не організовано належну претензійно позовну роботу та не вжито усіх передбачених чинним законодавством заходів щодо стягнення з ТОМ «Модуль-М», ПП «Артєль №1» на користь Центру завданих збитків (упущеної вигоди); - наявна упущена вигода у вигляді недоотриманих коштів та неможливості стягнення їх у примусовому порядку в розмірі 619\~203 грн; - причинний зв`язок між діями Відповідача та шкодою зумовлений тим, що внаслідок бездіяльності Відповідача, яка полягають у неналежній організації претензійно позовної роботи, неналежного виконання своїх посадових обов`язків щодо вжиття усіх передбачених чинним законодавством заходів для стягнення з ТОВ «Модуль-М», ПП «Артєль №1» позбавило можливості стягнути грошові кошти у розмірі 619\~203 грн. з вказаних боржників у примусовому порядку; - вина Відповідача, як посадової особи полягає у неналежному невиконанні Відповідачем своїх посадових обов`язків (бездіяльність). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 року у справі № 910/11027/18 викладено наступну правову позицію, що головною метою фідуціарних обов`язків є необхідність забезпечення економічного розвитку підприємства, а відповідно недотримання таких базових обов`язків може призвести до збитків підприємству й зобов`язання їх відшкодувати. Таким чином, при застосуванні\~статті 92 ЦК України\~слід оцінювати не лише формальну сторону питання - дотримання посадовою особою всіх положень законодавства, статуту, рішень загальних зборів учасників/акціонерів тощо. Адже навіть коли посадова особа формально виконала всі вимоги законодавства та установчих документів товариства, її дії (бездіяльність) можуть не бути добросовісними, розумними та вчиненими в інтересах товариства. Вирішуючи питання відповідальності посадової особи перед юридичною особою, суд виходить з презумпції, що така посадова особа діяла в найкращих інтересах товариства; її рішення були незалежними та обґрунтованими; її фідуціарні обов`язки були виконані належним чином. Водночас спростування позивачем відповідної презумпції за одним з критеріїв свідчить про неналежне виконання своїх фідуціарних обов`язків. У цьому разі вже відповідач зобов`язаний довести, що він діяв в інтересах товариства. Тобто, керівник підприємства зобов`язаний забезпечувати повноцінне функціонування підприємства, його високоприбуткову діяльність, розвиток та самостійно несе повну відповідальність за свою діяльність. Враховуючи ступінь\~вини працівника\~і ту\~конкретну обстановку,\~за якої\~шкоду було\~заподіяно,\~судом встановлено,\~що шкоди\~було заподіяно\~шляхом винної\~поведінки відповідача,\~що підтверджується\~доказами наданими\~до матеріалів\~справи,\~з урахуванням\~того,\~що Білгород-Дністровська міська рада є засновником МЦ «Благоустрій» із 100% власності у вказаному підприємстві, тобто у даному випадку Білгород-Дністровська міська рада є вищестоящим органом\~відносно МЦ «Благоустрій», безвідповідальне відношення відповідача до своїх посадових обов`язків, яке виразилась у бездіяльності, що призвело до заподіяння збитків міському центру «Благоустрій», відповідач не скористався своїм правом щодо надання відзиву на позовні вимоги позивача, на спростування стверджень викладених у позовних вимогах, суд вважає позовні вимоги Білгород-Дністровської міської ради в інтересах Міського центру "Благоустрій" до [PERSON] про стягнення збитків доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч.1 ст. 141 ЦПК України, \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог судові витрати у вигляді судового збору сплачені позивачем також підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved