Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», [PERSON] про відшкодування шкоди. Позов мотивований тим, що 26.11.2021 року близько 18 години 20 хвилин, водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Touran», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись у напрямку м. Вінниці автодорогою М-30 сполученням «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине» (414 км), неподалік смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, в момент об`єктивної появи в полі його зору автопоїзда у складі автомобіля «Іveco Stralis», д.н.з. [NUMBER] , із напівпричепом «Kassbohrer», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який з увімкненим ближнім світлом фар та габаритними ліхтарями виконував маневр розвороту ліворуч по ходу свого руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення із напівпричепом автопоїзда, що призвело до вимкнення зовнішніх світлових приладів та стало причиною подальшого зіткнення автомобіля «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в напрямку м. Вінниця, із зазначеним напівпричепом. Внаслідок ДТП водій та пасажир автомобіля «Volkswagen Touran», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] , загинули на місці події, водій та пасажир автомобіля «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] із тілесними ушкодженнями були госпіталізовані до МКЛ ШМД м. Вінниці. Зазначені обставини були встановлені постановою про закриття кримінального провадження від 19 грудня 2022 року, яка була винесена прокурором відділу Вінницької обласної прокуратури Веселовською О.О. Позивач зазначає, що цією ж постановою було визначено, що в діях водія автомобіля «Volkswagen Touran» [PERSON] , вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, за вищевикладених обставин водій [PERSON] порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно яких: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». Під час досудового розслідування було зібрано достатньо доказів для повідомлення [PERSON] про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілим середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, а також смерть потерпілої. Однак, повідомити [PERSON] про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, неможливо у зв`язку з його смертю. На підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження було закрите у зв`язку зі смертю [PERSON] . Позивач вважає, що неправомірними діями [PERSON] йому заподіяно майнової шкоди у загальному розмірі 274\~660 гривень. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги відповідними нормами матеріального права, просив стягнути з відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» 130 000 гривень, а з відповідача [PERSON] 144 660 гривень. Крім того просив стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати. Ухвалою суду від 26.02.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб та призначено до судового засідання. 20.03.2024 року на адресу суду представником відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач заявлені позовні вимоги не визнає, посилаючись на ту обставину, що у встановлений законом строк [PERSON] не була подана заява про виплату страхового відшкодування, а огляд його пошкодженого транспортного засобу було проведено без участі представника ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС». В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Усов Ю.В., позов підтримали, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві та просили його задовольнити в повному обсязі. Всудове засідання представник відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Шибінський О.В. у судовому засіданні позов не визнав. Просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини та аргументи, які викладені у відзиві на позов представника відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, які з`явилися у судове засідання, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено,що 26.11.2021 року, близько 18 години 20 хвилин, водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Touran», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись у напрямку м. Вінниці автодорогою М-30 сполученням «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине» (414 км), неподалік смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, в момент об`єктивної появи в полі його зору автопоїзда у складі автомобіля «Іveco Stralis», д.н.з. [NUMBER] , із напівпричепом «Kassbohrer», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який з увімкненим ближнім світлом фар та габаритними ліхтарями виконував маневр розвороту ліворуч по ходу свого руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення із напівпричепом автопоїзда, що призвело до вимкнення зовнішніх світлових приладів та стало причиною подальшого зіткнення автомобіля «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в напрямку м. Вінниця, із зазначеним напівпричепом. Внаслідок ДТП водій автомобіля «Volkswagen Touran», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] та його пасажир [PERSON] загинули на місці події, водій автомобіля «CitroenBerlingo», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] та його пасажир [PERSON] із тілесними ушкодженнями були госпіталізовані до МКЛ ШМД м. Вінниці. Зазначені обставини були встановлені постановою про закриття кримінального провадження від 19 грудня 2022 року, яка була винесена прокурором відділу Вінницької обласної прокуратури Веселовською О.О. Цією ж постановою було визначено, що в діях водія автомобіля «Volkswagen Touran» [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, за вищевикладених обставин водієм [PERSON] були порушені вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями). згідно яких: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». Зі змісту зазначеної вище постанови вбачається, що під час досудового розслідування було зібрано достатньо доказів для повідомлення [PERSON] про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілим середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, а також смерть потерпілої. Однак, повідомити [PERSON] про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, неможливо у зв`язку з його смертю. На підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження було закрите у зв`язку зі смертю [PERSON] . Позивач [PERSON] є власником «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно висновку експертного дослідження № ЕД-19/102-22/16357-АВ, який складений 07.11.2022 року ВНДЕКЦ, ринкова вартість автомобіля «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , станом на 04.11.2022 року становила 312\~660 гривень, а вартість ремонтно-відновлювальних робіт цього автомобіля становила 839\~013,28 гривень. Розмір матеріального збитку, завданого власнику внаслідок пошкодження автомобіля «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , становить 312\~660 гривень. Як вбачається із висновку експертного дослідження № 168 від 04.01.2024 року, дійсна ринкова вартість придатних залишків (вартість утилізації) автомобіля «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 38\~000 гривень. Положеннями частини 2 статті 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Згідно з частиною 7 статті 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 1 статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберіганням або утриманням якого створено підвищену. небезпеку. Частиною 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Із наведених норм закону слідує, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела (ч. 2 ст. 1187 ЦК України), а в разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до роз`яснень наданих у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 8 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Стаття 62 КПК України передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі встановлення певних подій (страхових розглядів), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових коштів, які формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових платежів), внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів ( ст. 1 Закону України "Про страхування"). У статті 979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страховику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхового виплати), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про страхування" одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини в цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статей 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З постанови про закриття кримінального провадження від 19 грудня 2022 року, яка була винесена прокурором відділу Вінницької обласної прокуратури Веселовською О.О., позивачу [PERSON] стало відомо про те, що шкода, яка заподіяна йому внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, завдана саме внаслідок винних дій [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого, як власника транспортного засобу, була застрахована ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС». 06 січня 2003 року [PERSON] звернувся до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» із заявою про страхове відшкодування завданої йому внаслідок ДТП майнової шкоди, що підтверджується копією його заяви, наявної в матеріалах справи. Листом № 0201 від 03.02.2023 року ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» відмовила [PERSON] у страховому відшкодуванні, посилаючись на те, що ним не була подана заява про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. На цю ж підставу посилався представник відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» у відзиві в обґрунтування підстав для відмови позивачу у позові. Судом відхиляються зазначені аргументи відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», виходячи з наступного. Дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль, що належить позивачу, сталася 26 листопада 2021 року. У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено три автомобілі. 19 грудня 2022 року прокурором відділу Вінницької обласної прокуратури Веселовською О.О. була винесена постанова про закриття кримінального провадження і лише після цього позивачу стало відомо про те, з чиєї вини сталася дорожньо-транспортна пригода та хто саме є винною особою у заподіянні позивачу майнової шкоди. Таким чином, у позивача лише після 19 грудня 2022 року з`явилася об`єктивна можливість подати заяву про страхове відшкодування. Позивачем 06 січня 2023 року була подана заява відповідачу по справі ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» про страхове відшкодування за полісом серії АР № 204379. До заяви була додана копія постанови про закриття кримінального провадження від 19 грудня 2022 року, а також висновок експертного дослідження. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 19 червня 2019 року, яка була винесена у справі № 465/4621/16-к, для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика або до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди, завданої внаслідок порушення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до цього страхового бюро із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Touran, д.н.з. [NUMBER] , застрахована в ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», згідно із полісом серії АР № 2043796. Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну визначено у розмірі 130 000,00 грн. Відповідно до статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (п. 33.1.4.). У пункті 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Як вбачається із висновку експертного дослідження № ЕД-19/102-22/16357-АВ, який складений 07.11.2022 року ВНДЕКЦ, ринкова вартість автомобіля «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , станом на 04.11.2022 року, становила 312\~660 гривень, а вартість ремонтно-відновлювальних робіт цього автомобіля, становила 839\~013,28 гривень. Розмір матеріального збитку, завданого власнику внаслідок пошкодження автомобіля «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , становить 312\~660 гривень. У дослідницькій частині цього висновку вказано, що відновити транспортний засіб є технічно неможливо. Таким чином ремонт автомобіля «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , вважається економічно необґрунтованим, оскільки витрати на його відновлювальний ремонт в рази перевищують його вартість до ДТП. Згідно з висновком експертного дослідження № 168 від 04.01.2024 року дійсна ринкова вартість придатних залишків (вартість утилізації) автомобіля «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 38\~000 гривень. Таким чином, загальний розмір заподіяних позивачу в результаті ДТП збитків становить 274\~660 гривень (312\~660 - 38\~000). Відповідачами заперечувався розмір заподіяної позивачеві шкоди, посилаючись на те, що при огляді транспортного засобу вони не були присутні. Такі заперечення судом до уваги не приймаються, оскільки відповідач ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» категорично відмовив [PERSON] у розгляді його заяви про виплату страхового відшкодування, посилаючись на пропуск останнім річного строку, який встановлений для звернення із такою заявою. При цьому розмір заподіяних [PERSON] збитків ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» не заперечувався та не було запропоновано провести повторний огляд пошкодженого автомобіля з метою визначення альтернативного розміру майнової шкоди. Свою позовну заяву у контексті розміру заподіяних позивачу майнових збитків, [PERSON] обґрунтовував висновком експертного дослідження № ЕД-19/102-22/16357-АВ від 07.11.2022 року та висновком експертного дослідження № 168 від 04.01.2024 року. Суд вважає зазначені письмові докази належними, допустимими та такими, що підтверджують розмір заподіяної позивачеві шкоди. До початку розгляду справи по суді відповідачі не ставили під сумнів належність та допустимість цих письмових доказів та не подали суду доказів у їх спростування. Відповідно до полісу АР2043796 ліміт відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих визначений у розмірі 130 000 гривень на одного потерпілого. Таким чином, відповідальність відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» за шкоду, яка заподіяна внаслідок ДТП, що сталася з вини померлого [PERSON] обмежується сумою у 130 000 гривень і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» на користь [PERSON] у відшкодування заподіяної йому шкоди, яка сталася з вини [PERSON] . Однак відшкодування заподіяних позивачеві збитків не у повній мірі покриває заподіяну йому шкоду, оскільки загальна її сума становить 274\~660 гривень. За таких обставин різниця між загальною сумою заподіяної [PERSON] шкоди та тією сумою, що має бути відшкодована йому відповідачем ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , з огляду на наступне. Відповідно до частини 1 статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Відповідач [PERSON] , будучи спадкоємцем [PERSON] , в діях якого, згідно постанови про закриття кримінального провадження від 19 грудня 2022 року, вбачається невідповідність вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої також пошкоджено належний позивачу автомобіль, не повідомив про прийняття ним спадщини. Відповідно до частин 2-4 статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Постановою Вінницького апеляційного суду від 13 грудня 2023 року, яка була ухвалена у справі № 127/6220/23 було встановлено, що Теплицькою державною нотаріальною конторою 06 травня 2022 року відкрита спадкова справа № 149/2022 до майна померлого [PERSON] , і його син [PERSON] - відповідач по справі, є єдиною особою, яка прийняла спадщину. Копія спадкової справи надійшла до суду 23 травня 2023 року. Із копії спадкової справи вбачалося, що [PERSON] звернувся із претензією кредитора, подавши її до Теплицької державної нотаріальної контори 02 лютого 2023 року, про що свідчить штамп із вхідним номером та датою: № 18/02-14 від 02 лютого 2023 року. Державним нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори Лужанською Т. В. на різне спадкове майно видано чотири свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я спадкоємця [PERSON] : чотири свідоцтва видані 28 жовтня 2022 року; одне свідоцтво видано 26 листопада 2022 року і останнє свідоцтво видано 06 квітня 2023 року. Перші чотири свідоцтва видані спадкоємцю [PERSON] 28 жовтня 2022 року, а [PERSON] пред`явив до нього свої вимоги 02 лютого 2023 року, тобто в межах шестимісячного терміну, визначеного статтею 1281 ЦК України. Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , до цього часу вимоги [PERSON] - [PERSON] не виконані. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, за правилами статті 1194 ЦК України [PERSON] , який застрахував свою цивільну відповідальність, зобов`язаний був сплатити різницю між загальним розміром заподіяної [PERSON] майнової шкоди та розміром страхового відшкодування, а відповідно до статті 1218 ЦК України цей обов`язок успадкував його спадкоємець [PERSON] . Отже, спадкоємець є зобов`язаним до сплати потерпілій особі різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а саме 144 660 гривень (274 660 130 000). Під час подання позову судовий збір не сплачувався через звільнення позивача від його сплати на підставі п. 6 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п. 6 ч. 1\~ст.\~5 ЗУ «Про\~судовий збір» звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України покладає судовий збір на інші сторони та стягуються із відповідачів в дохід держави. Тому, відповідно до суми заявлених позовних підлягає до стягнення з ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» на користь держави судовий бір в розмірі 1\~300 грн. та з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 1\~446,60 грн. Окрім того, відповідно до п. 2 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем для експертного дослідження від 04.01.2024 року з приводу визначення розміру заподіяної майнової шкоди було сплачено кошти у сумі 6 000 грн., що стверджується квитанцією № 0.0.436435439.1 від 28.12.2023 року. Загальна сума судових витрат за проведення експертного дослідження, які підлягають стягненню із відповідачів становить 6 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved