Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~06.06.2024 [PERSON] звернулася до Волочиського районного суду Хмельницької області з вищевказаним позовом, в якому просить зняти арешт з її нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та зняти накладене обтяження, скасувати і виключити запис про проведену державну реєстрацію обтяження: реєстраційний номер обтяження 5178036, яке зареєстроване 21.06.2007 за № 5178036 реєстратором: Волочиська державна нотаріальна контора у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі ухвали б/н Волочиського районного суду від 03.10.1997. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею вищевказаного житлового будинку. Під час отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було встановлено, що Волочиською державною нотаріальною конторою 21.06.2007 на даний житловий будинок на підставі ухвали Волочиського районного суду Хмельницької області від 03.10.1997 накладено арешт. Арешт на житло був накладений у зв`язку з розглядом цивільної справи за її позовом до [PERSON] про розподіл майна, у зв`язку з тим, що [PERSON] готував будинок до продажу, що унеможливило б розглянути справу по суті. Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 21.05.1999 затверджено мирову угоду, укладену між нею та [PERSON] , згідно якої [PERSON] відмовляється від своєї долі в майні і належної йому частини жилого будинку та надвірних будівель і згідний на отримання грошової компенсації в сумі 1800,00 грн. до 15.10.1999. Спірне майно, жилий будинок з надвірними будівлями та присадибна ділянка переходять їй у власність, а відповідач відмовляється від всяких претензій на них. Тому, в арешті на житловий будинок відпала потреба, так як спір вирішився мировою угодою. На її усне звернення Волочиський відділ Державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області повідомив, що відповідно до строків зберігання документів в органах державної виконавчої служби, виконавче провадження відсутнє та рекомендовано звернутись у суд для вирішення даного питання. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивачки подала заяву про розгляд справи у відсутності позивачки та у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що позивачка є власницею житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На вказаний будинок накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 5178036, який зареєстровано Волочиською державною нотаріальною конторою 21.06.2007 на підставі ухвали Волочиського районного суду від 03.10.1997. Арешт на будинок позивачки було накладено ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 02.10.1997, у зв`язку з розглядом цивільної справи за її позовом до [PERSON] про розподіл майна. Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 21.05.1999 затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] , згідно якої [PERSON] відмовляється від своєї долі в майні і належної йому частини жилого будинку та надвірних будівель і згідний на отримання грошової компенсації в сумі 1800,00 грн. до 15.10.1999. Спірне майно, жилий будинок з надвірними будівлями та присадибна ділянка переходять у власність позивачки, а відповідач відмовляється від всяких претензій на них. Вказане підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 02.10.1997, ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 21.05.1999 (а.с. 7-10). \~ \~ \~ \~Згідно відповіді на адвокатський запит від 20.05.2024 за № 01-14/5/2024, Теофіпольський районний суд Хмельницької області повідомив, що справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя та встановлення порядку користування земельною ділянкою знищена у 2015 році, згідно акта про вилучення для знищення документів не внесених до НАФ № 1 від 01.06.2015 на підставі ст. 59 Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду із зазначенням строків зберігання, затверджених наказом ДСА України від 11.02.2010 №22 за порядковим номером 182 розділу цивільні справи позовного провадження (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, судом встановлено, що накладений ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 02.10.1997 арешт на будинок позивачки, обмежує її права як власниці, внаслідок чого вона позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Іншим чином, окрім як через звернення до суду із позовом, захистити порушене право немає можливості. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивачки, неможливість зняття арешту з майна в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та необхідність захисту його прав шляхом зняття такого арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved