Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 1993 року. Від шлюбу мають двоє повнолітніх дітей. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через пристрасть останнього до алкоголю. Внаслідок зловживання алкоголем в сім`ї відбувалися сварки, під час яких відповідач піднімав на неї руку, застосовував фізичну силу і до дітей. Усі спроби налагодити сімейне життя були марними, негативне відношення відповідача до неї і дітей не змінювалося. Це привело до того, що вона втратила почуття любові та поваги до нього. Фактично сім`я припинила своє існування, кожен із них живе окремим життям та інтересами. З 2017 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, не підтримують шлюбних стосунків. А тому, вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше спільне життя з відповідачем, збереження шлюбу, суперечить її інтересам, в зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, відповідач отримав 15 червня 2024 року. На момент розгляду справи судом відповідачем відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 08 липня 2019 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 05 жовтня 1993 року у Виконавчому комітеті Шупарської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, про що складено актовий запис № 10. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі з 2017 року разом не проживають, не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Наміру зберегти шлюб, ні позивачка, ні відповідач не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки суму понесених нею судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved