Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

У березні 2024 року представник КП "Павлоградтеплоенерго" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за спожиту теплову енергію, яка складається з 93096,50 грн основного боргу, 4971,82 грн інфляційні витрати, 1357,79 грн 3% річних, 125,70 грн пеня, а також судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є постачальником послуг з централізованого опалення, а відповідачі є споживачами вказаних послуг, що надаються за адресою: [ADDRESS] . Однак відповідачі оплату за спожиту фактично теплову енергію не проводили, у зв`язку з чим за період з 01.01.2002 року по 01.02.2024 року утворилась заборгованість по сплаті вказаних послуг. У зв`язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов та письмових заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п.5 ч.2 ст.7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи. Щодо відповідача [PERSON] , відомості про реєстрацію місця проживання відсутні. Згідно копії ліцензії Дніпропетровської ОДА, позивач є постачальником теплової енергії. Відповідно копії типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, відповідачі уклали вказаний договір із позивачем. Згідно копії особистого рахунку №1-104010054 за адресою: [ADDRESS] заборгованість по сплаті комунальних платежів за надані позивачем послуги щодо теплової енергії, яка становить 93096,50 грн. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 43 ЦПК України Учасники справи зобов`язані: подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з січня 2002 року по лютий 2024 року. В обґрунтування розміру заборгованості позивачем надано особистий рахунок за місцем проживання відповідачів. З наданого позивачем розрахунку неможливо встановити підстави нарахування заборгованості за період з січня 2002 року по січень 2010 року. Також позивачем необґрунтовано нарахована відповідачам заборгованість на початок січня 2002 року в сумі 4345,70 грн (вхідне сальдо), яке позивач також просить стягнути з відповідачів. Враховуючи зазначене вище, та те, що позивачем не доведено жодним чином підстави для стягнення з відповідачів заборгованості за період до січня 2010 року, суд вважає за необхідне відмовити в цій частині позовних вимог. Крім того, суд вважає, що вимоги позивача за період до січня 2004 року не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском строку позовної давності, передбаченої ЦК УРСР. Позовні вимоги щодо відповідача [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено підстав для стягнення з нього заборгованості, оскільки згідно довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] відомості відсутні. Отже, позивачем не надано суду доказів отримання [PERSON] наданих позивачем послуг (не надано доказів проживання [PERSON] за зазначеною адресою, не надано доказів того, що [PERSON] є власником зазначеного житла або інших доказів). Відповідач [PERSON] зареєстрована з 23.06.2011 року, отже позовні вимоги підлягають задоволенню в частині заборгованості з 01.07.2011 року. Інших доказів позивачем не доведено. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість з липня 2011 року по лютий 2024 року в розмірі 85\~954,84 грн (93096,50 грн (загальна сума заборгованості 7141,66 грн (сума заборгованості, нарахована до липня 2011 року). Окрім цього, суд також вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до розрахунку інфляційних збитків, за вказаний період сума збитків складає 4971,82 грн. Згідно розрахунку відсотків за користування грошовими коштами, 3% річних за даний період складають 1357,79 грн. Пеня у розрахунках складає 125,70 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Кабміну від 5 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Отже, вимоги щодо стягнення інфляційних збитків, відсотків річних та пені підлягають задоволенню частково, тобто за період до 24 лютого 2022 року. Суд розглядає справу в межах позовних вимог. За таких обставин, розрахунок інфляційних збитків та відсотків річних за період до 24.02.2022 складає: інфляційні збитки 286,50 грн; відсотки річних 71,69 грн. Згідно розрахунку пені, позивач вказав період з 03.04.2023 року по 01.02.2024 року, в який заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), отже вимога в частині стягнення пені задоволенню не підлягає. За таких обставин, у зв`язку із тривалою несплатою відповідачем [PERSON] комунальних платежів за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] виникла заборгованість по сплаті комунальних платежів за надані позивачем послуги щодо теплової енергії, яка становить 85\~954,84 грн + 286,50 грн + 71,69 грн, а всього: 86\~313,03 грн, а отже позов підлягає задоволенню частково. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову - судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial