Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Позивач ТОВ «Глобал Спліт» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 155115,22 грн. та судовий збір у розмірі 2422,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.01.2021 між АТ\~«Креді Агріголь Банк»\~та [PERSON] укладений Кредитний договір № 1/4065135. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Кредитор надає позичальнику кредит в сумі 99000,00 грн. строком на 72 місяці - з 20.01.2021 до 19.01.2027 (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, Кредит надається позичальнику на споживчі потреби. Відповідно до п.п. 1.4.1-1.4.3 п. 1.4. ст. 1 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 15.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2.35% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. 29.08.2023 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ\~«Глобал Спліт»\~укладено договір №4-2023 про\~відступлення права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №1/4065135 від 20.01.2021. Відповідно до п. 2.1. Договору №4-2023 від 29.08.2023, внаслідок передачі (відступлення) Прав Вимоги за цим Договором, Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами. Відступлення Первісного кредитора здійснюється шляхом купівлі Новим кредитором Права вимоги, Новий кредитор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржників на виконання вимоги. Права Вимоги переходять до Нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього викупу. Так, 15.09.2023 передача права вимоги за кредитним договором №1/4065135 від 20.01.2021 відбулась до ТОВ\~«Глобал Спліт»\~згідно Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги. Разом з тим, 15.09.2023 [PERSON] АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що 29.08.2023 відбулось відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023 року до ТОВ\~«Глобал Спліт», яке в свою чергу стало Новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №1/4065135 від 20.01.2021. У зв`язку невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 05.04.2024 у відповідача утворилась загальна сума заборгованості за Договором №1/4065135 від 20.01.2021 у розмірі 155115,22 грн., яка складається із: строкової заборгованості 65534,02 грн., рахунку простроченої заборгованості 21430,90 грн., нарахованих відсотків 942,12 грн., прострочених відсотків 20678,18 грн.,\~комісії \~2326,50 грн.,\~простроченої комісії \~44203,50 грн. Ухвалою від 25 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.\~178-180,\~191,\~193, ч. 5 ст.\~279 ЦПК України. Ухвалою суду від 15 липня 2024 року вирішено про заочний розгляд справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, 20.01.2021 між АТ\~«Креді Агріголь Банк» та [PERSON] укладений Кредитний договір № 1/4065135. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Кредитор надає позичальнику кредит в сумі 99000,00 грн. строком на 72 місяці - з 20.01.2021 до 19.01.2027 (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту. Окрім того, відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, Кредит надається позичальнику на споживчі потреби. Відповідно до п.п. 1.4.1-1.4.3 п. 1.4. ст. 1 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 15.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2.35% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Згідно з п. 5.7 Кредитного договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Отже відповідач\~ [PERSON] \~була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг. 29.08.2023\~року між\~АТ «Креді\~Агріколь Банк»\~та ТОВ\~«Глобал\~Спліт»\~укладено договір\~№4-2023\~про\~відступлення права\~вимоги до\~боржника [PERSON] \~за кредитним\~договором №1/4065135 від 20.01.2021. Відповідно до п. 2.1. Договору №4-2023 від 29.08.2023, внаслідок передачі (відступлення) Прав Вимоги за цим Договором, Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами. Відступлення Первісного кредитора здійснюється шляхом купівлі Новим\~кредитором Права вимоги, Новий кредитор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржників на виконання вимоги. Права Вимоги переходять до Нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього викупу. 15.09.2023\~відбулась передача\~права вимоги\~за кредитним\~договором №1/4065135 від 20.01.2021 до ТОВ «Глобал Спліт» згідно Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги. Також 15.09.2023\~ [PERSON] \~АТ «Креді\~Агріколь Банк»\~було направлено\~повідомлення про\~те,\~що 29.08.2023\~відбулось відступлення\~прав вимоги\~за договором\~№4-2023\~від 29.08.2023\~року до\~ТОВ\~«Глобал Спліт»,\~яке в\~свою чергу\~стало Новим\~кредитором та\~має право\~вимагати від\~ [PERSON] \~погашення кредитної\~заборгованості згідно\~кредитного договору\~№1/4065135 від 20.01.2021. У зв`язку\~невиконанням взятих\~на себе\~зобов`язань за\~договором №1/4065135 від 20.01.2021 станом на 05.04.2024 року у відповідача утворилась загальна сума заборгованості у розмірі 155115,22 грн., яка складається із: строкової заборгованості 65534,02 грн., рахунку простроченої заборгованості 21430,90 грн., нарахованих відсотків 942,12 грн., прострочених відсотків 20678,18 грн.,\~комісії \~2326,50 грн.,\~простроченої комісії \~44203,50 грн. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватись й інші засоби зв`язку, наприклад електронний. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи оферту Банку відповідач підписом у заяві визнає та погоджується на запропоновані Банком умови. Також, наряду із вищезазначеним свідченням, визнання угоди відповідачем є факт користування картрахунку та використання кредитних коштів, так як згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Згідно з ч. 1 ст. 1033 ЦК України комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії. Згідно з\~п.п.\~1,\~2\~ч.1\~ст.\~512\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою,\~зокрема,\~внаслідок: 1)\~передання ним\~своїх прав\~іншій особі\~за правочином\~(відступлення\~права вимоги); 2) правонаступництва. Згідно з ч.1 ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). В даному\~випадку відповідач\~ [PERSON] \~уклала кредитний\~договір\~№1/4065135 від 20.01.2021\~в письмовій\~формі,\~однак не\~виконав умови\~кредитного договору,\~що підтверджено\~дослідженими в\~судовому засіданні\~доказами,\~а також\~не надав\~відзиву на\~позов з\~відповідними запереченнями\~і доказами\~на їх\~підтвердження,\~відтак,\~суд,\~приходить до\~висновку про\~наявність підстав\~для задоволення\~позовних вимог\~в повному\~обсязі,\~у зв`язку\~з чим\~з відповідача\~підлягає стягненню\~заборгованість за\~кредитним договором\~№1/4065135 від 20.01.2021 року станом на 05.04.2024 у розмірі 155115,22 грн., яка складається із: строкової заборгованості 65534,02 грн., рахунку простроченої заборгованості 21430,90 грн., нарахованих відсотків 942,12 грн., прострочених відсотків 20678,18 грн.,\~комісії \~2326,50 грн.,\~простроченої комісії \~44203,50 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved