Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до територіальної громади в особі Нікопольської міської ради про визнання особи такою, що проживала однією сім?єю із спадкодавцем та визнання права на В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] померла дружина [PERSON] - [PERSON] . У позивача залишилось двоє малолітніх донечок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З травня 1988 року позивач став проживати однією родиною з [PERSON] , яка стала другою мамою для донечок позивача. [PERSON] переїхала до позивача зі свого рідного села Осокорівка Херсонської області. Поступово діти почали називати її мамою. Своїх дітей у неї не було. Вона любила дітей позивача, переживала за них, з нею дівчатка завжди радились, її поради завжди були корисними. Таким чином, вони жили однією родиною у [ADDRESS] , яку з часом родина приватизувала по 1/4 за кожним членом родини. Позивач проживав з [PERSON] як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. З 2012 року вони жили у селі Дудчани Херсонської області, доглядали за матір`ю позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . Там вони разом пережили окупацію села з березня по листопад 2022 року. Особливо важким був останній місяць, коли центральна половина села була деокупована, а їхня половина залишалась окупованою. Місяць на лінії фронту та обстріли дались взнаки та вплинули на здоров`я подружжя. У 2018 році у [PERSON] стався мікроінсульт. У вересні 2023 року їй стало гірше і позивач привіз її у м.Нікополь пролікуватися, але 15.09.2023 року в неї стався інсульт і раптова смерть. Позивач прожив 25 років з [PERSON] , з 1988 року по день її смерті, вони проживали спільно однією родиною як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, виховали двох донечок, вели спільне господарство та бюджет, кохали один одного та ставились завжди з повагою один до одного, як кажуть, і в горі, і в радості, завжди разом. За життя [PERSON] заповіту не залишила. До складу спадщини після її смерті входить 1/4 частина квартири у [ADDRESS] , згідно Свідоцтва про право власності від 30 вересня 1998 року, зареєстрованого Нікопольським КП МБТІ за № 41-9739-7. Позивач фактично прийняв вказану спадщину, так як був зареєстрований і проживав зі своєю цивільною дружиною за однією адресою та своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини. Звернувшись з заявою до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Апалькова В.Є. про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 березня 2024 року, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинний зв`язок зі спадкодавцем. З огляду на зазначене, позивач вимушений звернутись до суду та просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , із [PERSON] , [INFO] , з 1988 року до часу відкриття спадщини, а саме - до дня смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а також визнати за [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] , право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] (житловою площею 43,9 кв.м., загальною площею 61,8 кв.м.), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладенні в позові, та просили суд вимоги задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, при цьому, до суду надав заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити за їх відсутності та прийняти законне рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, враховує наступне. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Частиною 1\~ст.4 ЦПК України,\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як встановлення судом, з травня 1988 року [PERSON] спільно проживав без реєстрації шлюбу з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та, у відповідності до матеріалів справи, подружжя за час спільного життя приватизували вищевказану квартиру по 1/4 за кожним членом родини. [INFO] [PERSON] померла та за час свого життя спадковим майном не розпорядилась і заповіту не залишила. Згідно спадкової справи, яка була заведена до майна померлої приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Апальковим В.Є., що була заведена на підставі заяви позивача, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв?язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем. Проте, у суду той факт, що позивач та його цивільна дружина спільно проживали понад 25 років, сумніву не викликає, оскільки підтверджується матеріалами справи та показами свідків. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає позивача з 1980 року, оскільки були подругами з його першою дружиною. Після смерті своєї дружини позивач познайомився з [PERSON] , з якою також усіх познайомив і через деякий час вони почали спільно проживати. Позивач своїй цивільній дружині пропонував одружитися. Але вона постійно віджартовувалась на цей факт. І позивач, і його цивільна дружина дуже порядні люди. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивача з 1983 року, оскільки її чоловік та позивач товаришують. Коли померла перша дружина позивача, він залишився сам разом з маленьким дітьми, а коли познайомився з [PERSON] , діти знайшли в ній другу маму, бо вона одразу полюбила дітей і в них склались гарні та хороші відносини. Позивач з другою дружиною проживав приблизно 35 років. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України,\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно п.1 ч.2\~ст.315 ЦПК України,\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення. Заміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.ч.1, 1 ст.ст.1220,\~1221 ЦК України,\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.2\~ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.\~ Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК\~України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Таким чином, враховуючи вищевикладені вимоги закону, а також враховуючи той факт, що для позивача при зверненні до органів нотаріату постало питання доведення факту спільного проживання на час смерті спадкодавця в судовому порядку, оскільки ним не надано документів, які підтверджують факт проживання однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини, даний факт в судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Тому суд вважає, що заявлені вимоги є обгрунтованими, що дає підстави для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1988 року до часу відкриття спадщини, а саме - до дня смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Крім цього, як вбачається з матеріалів справи та, в тому числі, з заявлених вимог позивача, крім вимоги окремого провадження про встановлення факту, позивач заявив вимогу щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Тому, вирішуючи питання в даній частині, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, узагальнюючи вищевикладене, а також враховуючи той факт, що позивач разом зі спадкодавцем проживав спільно з 1988 року та по день смерті, що свідчить про той факт, що останній спадщину прийняв фактично. При цьому, отримавши відмову від приватного нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності документального підтвердження факту родинних відносин, які судом вже були встановленні, приймаючи до уваги той факт, що, у відповідності до ст.ст.1268,\~1270 ЦК України, зазначене нерухоме майно належало померлій на законних підставах, а відсутність документального підтвердження родинних відносин є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, а також приймаючи до уваги й те, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, оскільки не суперечать вимогам та законним інтересам сторін, а також не порушують прав та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved