Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

28.02.2024 року позивач звернувся до суду із вказаними позовними вимогами, просить стягнути з відповідача на користь МТСБ України в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування на загальну суму у розмірі 48 113,00 грн, та судовий збір 3 028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.12.2020 приблизно о 16:44 год. відповідач рухаючись по дорозі Т1008 адміністративної території м. Києва зі сторони с. Погреби проїжджаючи регульоване перехрестя з вул. Милославська та вул. Радосинська відбулось зіткнення автомобілів під керуванням відповідача та водія [PERSON] ДТП сталось внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем, що встановлено ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.03.2021 де дії [PERSON] кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, адже вказана подія є страховим випадком. Особі, якій належить пошкоджений транспортний засіб, позивачем відшкодовано заподіяні збитки у розмірі 46 363,00 грн. Вартість (розмір) збитків визначено на підставі експертної оцінки заподіяної ТЗ «Ford Capri» д.н.з. [NUMBER] . Окрім цього, позивачем понесено витрати на послуги аварійного комісара, що складає 1 750,00 грн. Внаслідок чого у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача по справі. 20.03.2024 року ухвалою судді Маньківського районного суду Черкаської області матеріали цивільної справи №701/260/24 передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 35, 36). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2024 року визначено головуючого суддю Ключника А.С. (а.с. 43, 44). Ухвалою судді від 16 квітня 2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 46, 47). Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 19.12.2020, приблизно о 16:44 год., [PERSON] , будучи особою, яка керує транспортним засобом - знаходячись за кермом засобу підвищеної небезпеки - технічно справного автомобіля, марки «BMW Х5», номерний знак [NUMBER] , рухаючись по дорозі Т1008 адміністративної території м. Києва, зі сторони с. Погреби, проїжджаючи регульоване перехрестя з вул. Милославська та вул. Радосиньска, в порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 16.6 ПДР України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та вчасно не реагував відповідним чином на її зміну. При проїзді вказаного регульованого перехрестя, [PERSON] , не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав виконувати поворот ліворуч до вул. Милославьска, при цьому не дав дорогу автомобілю, марки «Ford Capri», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в цей час по вказаному перехрестю, на зелений сигнал світлофору, зі сторони вул. Даля в напрямку дороги ТІ008, в результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля, марки «Ford Capri», номерний знак [NUMBER] , [PERSON] отримав закриту травму правого передпліччя у виді перелому дистального епіметафізу променевої кістки з невеликим зміщенням уламків, яке відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Під час руху водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1, 16.6 ПДР України. Порушення водієм [PERSON] вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 16.6 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та отриманням [PERSON] тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.03.2021 року по справі №754/3368/21 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України. Кримінальне провадження №12020100030005589 від 20.12.2020 року стосовно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України - закрито (а.с. 10-12). Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Матеріали справи свідчать, що цивільно-правова відповідальність, відповідача не була застрахована, що підтверджується перевіркою чинності полісу внутрішнього страхування (а.с. 6). На момент ДТП автомобіль марки «Ford Capri», номерний знак [NUMBER] був застрахований на підставі полісу ОСЦПВВНТЗ/ЗК №АР3000383 від 19.12.2020 у ТДВ «Міжнародна СК» (а.с. 8). 11.01.2021 [PERSON] звернувся до МТСБ України із заявою про відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП від 19.12.2020 (а.с. 9). Згідно довідки №1 від 16.04.2021 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, складеної провідним експертом Кучер Н.М., визначено, що сума завданої шкоди, яка підлягає до відшкодування становить 46 363,00 грн (а.с. 13). Як вбачається із наказу №3.1.2416 від 20.04.2021 МТСБ України здійснило регламенту виплату на користь потерпілої особи [PERSON] , у розмірі 46 363,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №81029482 від 21.04.2021 (а.с. 14, 20). Окрім цього, позивачем було оплачено послуги аваркома (експерта) ФОП [PERSON] у розмірі 1 750,00 грн, згідно платіжного доручення №889043 від 09.02.2021 (а.с. 19). МТСБУ надсилало на адресу [PERSON] вимоги №3-01-б 14246 від 20.04.2021 та вих№73249 від 02.12.2021 про відшкодування витрат понесених МТСБУ, до яких також входить збирання документів та визначення розміру шкоди, що складає 48 113,00 грн (а.с. 15, 16-18). У зв`язку із встановленими обставинами справи, позивач просить стягнути з відповідача загальну суму понесених витрат у розмірі 48 113,00 грн Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 82 Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди. Статтею 1166 ЦК України передбачає обов`язок особи, винної у заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим суб`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений. Згідно з ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV (із змінами і доповненнями) страховик має право у випадках, передбачених Законом, звернутись з регресною вимогою до особи, яка допустила порушення Закону, що надають право регресу для страховика. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Як встановлено, МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» здійснило виплату страхового відшкодування за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту. Відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що через дії відповідача виникли цивільно-правові наслідки, внаслідок яких МТСБУ відшкодувало шкоду, яка була спричинена дорожньо-транспортною пригодою, а тому позивачем право регресної вимоги обґрунтоване належними та допустимими доказами в справі, а відтак позов підлягає задоволенню повністю та необхідно стягнути із відповідача на користь позивача у порядку регресу грошові кошти у розмірі 46 363,00 грн та оплату послуг експерта у сумі 1 750 грн 00 коп. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3 028 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved