Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

ТОВ «Коллект центр» звернулось до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.10.2020 та 24.04.2020 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] укладено договори №1624994251 та №3684671407. В подальшому між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладено договір №200921 від 20.09.2021 року, відповідно до умов якого АТ «Таскомбанк» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитними договорами. 21.12.2023 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір факторингу №НІ/11/14-Ф, згідно якого ТОВ «Коллект центр» набуло права вимоги до відповідачки за кредитними договорами. Заборгованість відповідачки за договором №1624994251 від 12.10.2020 року складає 14911,77 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 7177,13 грн., відсотками -1320,91 грн., комісії- 6413,73 грн., за договором №3684671407 від 24.04.2020 року ставить 19786,05 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту-8807,45 грн., відсотками-1585,49 грн., комісії-9393,11 грн. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати та витрати на правову допомогу позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності, в разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, згідно з вимогами ст.ст. 274-279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 12.10.2020 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1624994251, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 12908,48 грн., строком на 36 місяців, з реальною річною % ставкою 77,96, орієнтовною загальною вартістю кредиту за весь строк користування кредитом 27950,97 грн. 24.04.2020 між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3684671407, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 16565,98 грн., строком на 36 місяців, з реальною річною % ставкою 69,90, орієнтовною загальною вартістю кредиту за весь строк користування кредитом 35661,29 грн.(а.с.5-8). 20.09.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу №200921 від 20.09.2021 року, відповідно до умов якого АТ «Таскомбанк» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитними договорами №1624994251 від 12.10.2020 року та №3684671407 від 24.04.2020 року (а.с.94-97). 21.12.2023 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір факторингу №НІ/11/14-Ф, згідно якого ТОВ «Коллект центр» набуло права вимоги до відповідачки за кредитними договорами №1624994251 від 12.10.2020 року та №3684671407 від 24.04.2020 року (а.с.98-105). Згідно з наданими розрахунками, заборгованість [PERSON] за договором №1624994251 від 12.10.2020 року складає 14911,77 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 7177,13 грн., відсотками -1320,91 грн., комісії- 6413,73 грн., за договором №3684671407 від 24.04.2020 року ставить 19786,05 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту-8807,45 грн., відсотками-1585,49 грн., комісії-9393,11 грн. Загальна сума заборгованості складає 34697,82 грн. (а.с.92-93). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У\~статті 526 ЦКУкраїни\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1ст. 1055\~ЦК України). Згідно із ч. 1ст. 530\~ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Приписами ч. 1\~ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що позичальник - відповідачка скористалась кредитними ресурсами та свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконувала, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, позивачем додано: копію договору про надання правової допомоги №02/01-2023 від 02.01.2023 року, копію прайс-листа, платіжної інструкції, заявки на надання юридичної допомоги №939 від 26.04.2024 року, витяг з акту №1 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 року. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 141 ЦПК України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню з відповідачки у розмірі 5 000 грн. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Outcome: approved