Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал»звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 956894815 від 10 жовтня 2021 року у розмірі 28455,14 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 10 жовтня 2021 року року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 956894815 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 11500,00 гривень, на умовах зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 11500,00 гривень. Відповідачка неналежним чином не виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виник борг по поверненню кредиту у розмірі 28455,14 грн. 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклали договір факторингу №28/1118-01. За умовами якого, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за договором кредитної лінії № 956894815 від 10 жовтня 2021 року. В подальшому, ТОВ «Таліон Плюс» також відступило право вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії № 956894815 від 09 жовтня 2021 року на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». В свою чергу, ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відступив на користь ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії № 956894815 від 10 жовтня 2021 року. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 956894815 від 10 жовтня 2021 року, становить - 28455,14 грн., яка складається з наступного: 7070,00 грн. - заборгованість по кредиту; 21385,14 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Оскільки, відповідачка в добровільному порядку не сплатила заборгованість, а тому позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2024 рокупо справі відкрито провадження та визначено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 10 липня 2024 року на адресу суду від представника відповідачки - адвоката Лапшина В.В. надійшла заява щодо часткового визнання позову, зазначивши, що вимоги позивача щодо нарахування відсотків є необгрунтованими, оскільки нараховані за межами строку кредитування. Таким чином вважає, що борг який підлягає стягненню з відповідачки становить 10548,50 грн., з яких 7070,00 грн. є тіло кредиту, 3478,50 грн. - відсотки. Окрім того, позивачка просила зменшити суму витрат на надання правничої допомоги з 5000,00 грн. до 2000,00 грн. Разом з тим, представник позивача надав письмові пояснення, де не погодився з викладеними у відзиві обставинами. Вважає, що розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Окрім того, зазначив що відповідачкою не обгрунтовано неспівмірність витрат із складністю справи та не надано будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Таким чином, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку. Відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 10 жовтня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір кредитної лінії № 956894815, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти в розмірі 11500,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування в розмірі 1,98 % від суми кредиту за кожний день користування ним. Зазначений договір підписано електронним підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачкою умов кредитування. 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклали договір факторингу №28/1118-01. За умовами якого, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за договором кредитної лінії № 956894815 від 10 жовтня 2021 року. В подальшому, ТОВ «Таліон Плюс» також відступило право вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії № 956894815 від 10 жовтня 2021 року на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». В свою чергу, ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії № 956894815 від 10 жовтня 2021 року. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що заборгованість [PERSON] перед товариством становить 28455,14 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 7070,00 грн., процентами - 21385,14 грн. За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію», якщо згідно з актом цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту. Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитним коштами, суд звертає увагу на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 30 днів, а також відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку дії договору кредитної лінії, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах строку дії кредитного договору. З огляду на викладене з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами в розмірі 4199 грн. 58 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2422,40 грн., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією, а також надано документи на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. При цьому, суд врахував складність справи, а саме те, що вона є типовою, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви, а тому визначає вартість наданих юридичних послуг в розмірі 2000,00 гривень, що відповідає критеріям розумності та співмірності. Разом із тим, відповідно до ч.ч. 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. В силу статті 141 ЦПК України, із відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 959,38 гривень (11269,58 х 2422,40 грн. / 28455,14 грн.).

Outcome: partial