Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] )про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 травня 2020 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 51345. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 7 223,00 грн. строком на 24 місяці. 21.07.2021 між ТОВ «ФК «Кредіплюс`та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20210721, відповідно до якого позивач набув право вимоги, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 51345 від 27.05.2020. Відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на дату відступлення прав вимоги становить 12 184,50 грн., з яких: 6 684,63 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5 499,87 грн. - заборгованість за відсотками. На підставі вищевикладеного позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 51345 від 27.05.2020 у розмірі 12 184,50 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.06.2024 провадження по справі відкрито, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку за останньою відомою адресою реєстрації місця проживання, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не подавала, тому враховуючи наявність достатніх матеріалів та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечував, суд постановив розглядати справу у відсутність сторін з винесенням заочного рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.05.2020 [PERSON] звернулась до ТОВ «ФК «Кредіплюс» з заявою на отримання кредиту № 100183140, ознайомившись із паспортом споживчого кредиту. Того ж дня, 27.05.2020 між [PERSON] та ТОВ «ФК «Кредіплюс» було укладено договір про споживчий кредит № 51345, відповідно до умов якого фінансова установа зобов`язалась надати [PERSON] кредит у розмірі 7 223,00 грн. на споживчі потреби строком на 24 місяці з 27.06.2020 до 27.05.2022. В свою чергу відповідач зобов`язалась повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у встановлений термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а.с. 56-61). Додатком № 2 до вищевказаного договору сторони погодили графік платежів. (а.с. 62). З виписки по рахунку відповідача, наданої позивачем, вбачається, що станом на 22.05.2024 заборгованість за вищевказаним кредитним договором становить 12 184,50 грн., з яких: 6 684,63 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5 499,87 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за комісією (а.с. 72-76). 21.07.2021 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20210721, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належні йому права вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 51345 від 27.05.2020 (а.с. 85-93). Так, згідно із п. 6.2.3 вищевказаного договору право вимоги переходить до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. 21.07.2021 ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було підписано акт приймання-передачі реєстру боржників від 21.07.2021 до Договору відступлення прав вимоги № 20210721 від 21.07.2021 (а.с. 94-95). На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було у повному обсязі сплачено на користь ТОВ «ФК «Кредіплюс» суму фінансування, що підтверджується платіжною інструкцією від 21.07.2021 (а.с. 97). Позивачем вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору, зокрема на поштову адресу боржника було відправлено листи-повідомлення про відступлення права вимоги за кредним договором № 51345 від 27.05.2020, а також 10.05.2024 досудова вимога про погашення кредитної заборгованості за кредним договором № 51345 від 27.05.2020 (а.с. 98-101). Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно розрахунку заборгованості станом на 22.05.2024 заборгованість за вищевказаним кредитним договором становить 12 184,50 грн., з яких: 6 684,63 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5 499,87 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за комісією. Згідно вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог та за відсутності надання доказів протилежного відповідачем, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредтним договором № 51345 від 27.05.2020 у розмірі 12 184,50 грн. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved