Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. В березні 2023 року [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив виділити йому в натурі частки будинковолодіння, яке складається з кам`яного житлового будинку з господарськими будівлями, а саме: кімнат площами 13.1, 14.3 кв.м, кухні площею 12,0 кв.м., коридорів площами 7.7 кв.м., 2.9 кв.м., санвузла площею 3,2 кв.м., загальною площею 53ю2 кв.м. та житловою площею 27.4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , припинивши право спільної часткової власності [PERSON] на частки будинковолодіння. Крім того, просив виділити йому частку земельної ділянки з кадастровим номером 6810700000:01:014:0900, призначеної для обслуговування будинковолодіння, господарських будівель та споруд та частку земельної ділянки з кадастровим номером 6810700000:01:014:0901, призначеної для ведення особистого селянського господарства, припинивши право спільної часткової власності земельних ділянок. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він з відповідачем є співвласниками спірного домоволодіння та двох земельних ділянок, кожному належить по частині нерухомого майна. На даний час між ними не досягнуто домовленості про поділ вищевказаного житлового будинку з прибудовами та земельних ділянок, призначених для обслуговування будинку та ведення особистого селянського господарства, тому змушений звернутись до суду. 30.03.2023 позивач подав до суду уточнену позовну заяву, у якій уточнив позовні вимоги та просив поділити спільну часткову власність та виділити в натурі позивачу частку будинковолодіння, яке складається кам`яного житлового будинку з господарськими будівлями, припинивши право спільної часткової власності відповідача на частину будинковолодіння. Крім того, просив виділити йому частку земельної ділянки з кадастровим номером 6810700000:01:014:0900, призначеної для обслуговування будинковолодіння, господарських будівель та споруд та частку земельної ділянки з кадастровим номером 6810700000:01:014:0901, призначеної для ведення особистого селянського господарства, припинивши право спільної часткової власності земельних ділянок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] 08.07.2024 подав клопотання про долучення до справи документів на підтвердження витрат на правову допомогу та проведення експертизи, 09.7.2024 подав заяву про проведення судового розгляду у відсутності сторони позивача, позов підтримав, просив поділити будинковолодіння між сторонами відповідно до висновку експерта. Земельну ділянку для обслуговування будинку поділити відповідно до варіанту №2 висновку експерта. Витрати на судовий збір, проведення експертизи та на надання правничої допомоги стягнути з відповідача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 16.03.2023 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ в натурі майна, що є в спільній частковій власності. 20.03.2023 суд постановив ухвалу, якою за правилами виключної підсудності відкрив провадження в справі та призначив підготовче засідання на 05.04.2023. 27.03.2023 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. 30.03.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача про призначення експертизи та позовна заява (уточнена редакція). 05.04.2023 суд постановив ухвалу, якою за клопотанням представника позивача витребував докази та призначив у справі судову комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи, зупинив провадження в справі. 29.05.2024 до суду надійшов висновок експерта та матеріали цивільної справи, 30.05.2024 суд поновив провадження у справі та призначив її до підготовчого засідання на 25.06.2024, роз`яснив учасникам право знайомитися з матеріалами експертизи. 25.06.2024 суд постановив ухвалу, якою призначив справу до судового розгляду на 09.07.2024. \~ \~ \~ \~Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] 09.07.2024 подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, погодився із запропонованим експертом варіантом поділу будинковолодіння, розподіл земельної ділянки для обслуговування будинковолодіння просив провести по варіанту №1 висновку експерта. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини з приводу припинення права спільної часткової власності, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що сторонам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності, по частці кожному, належить: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 0,1000га, згідно з планом, кадастровий номер 6810700000:01:014:0900, призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельна ділянка площею 0,0460 га в межах згідно з планом, кадастровий номер 6810700000:01:014:0901, призначена для ведення особистого селянського господарства. Право власності на вказане майно у сторін виникло на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 25.05.2022 після смерті їхнього батька [PERSON] . Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] на земельній ділянці розташований житловий будинок, позначений на плані літерою А-1,а, сарай Б,б1,в, літня кухня Б,б, гараж В. Будинок фактично розділений на два відокремлених приміщення. Відповідно до висновку експерта №22/23 від 04.05.2024 обстеження житлового будинку проводилося у присутності відповідача [PERSON] . Експертом встановлено, що будинковолодіння складається з житлового будинку у вигляді капітальної забудови із відокремленими входами та господарських будівель. Житловий будинок А-1 складається з двох відокремлених приміщень № 1, яке включає: коридор, площею 7,6 кв.м., кухню, площею 12,0 кв.м., санвузол, площею 3,1 кв.м., кімнату, площею 13,1 кв.м., кімнату, площею 13,6 кв.м., коридор, площею 2,6 кв.м., загальною площею 52,0 кв.м., №2, яке включає: коридор, площею 5,9 кв.м, кухню, площею 5,2 кв.м., санвузол, площею 4,8 кв.м., кімнату, площею 16,2 кв.м., кімнату площею 11,3 кв.м., кімнату, площею 11,7 кв.м., коридор площею 3,1 кв.м., загальною площею 58,2 кв.м. На розгляд суду запропоновано один варіант технічного розподілу житлового будинку відповідно до фактичного порядку користування, який склався на момент дослідження, за яким пропонується виділити: співвласнику [PERSON] частину житлового будинку, що складається з приміщень: коридор, площею 7,6 кв.м., кухню, площею 12,0 кв.м., санвузол, площею 3,1 кв.м., кімнату, площею 13,1 кв.м., кімнату, площею 13,6 кв.м., коридор, площею 2,6 кв.м., загальною площею 52,0 кв.м. та господарські будівлі, позначені у технічному паспорті БТІ літ.Б, літ.б, літ.б-1; співвласнику [PERSON] частину житлового будинку, що складається з приміщень: коридор, площею 5,9 кв.м, кухню, площею 5,2 кв.м., санвузол, площею 4,8 кв.м., кімнату, площею 16,2 кв.м., кімнату площею 11,3 кв.м., кімнату, площею 11,7 кв.м., коридор площею 3,1 кв.м., загальною площею 58,2 кв.м. та господарські будівлі, позначені у технічному паспорті БТІ літ.В, літ.в. Також висновком експерта визначено два варіанти поділу земельної ділянки для обслуговування будинковолодіння, відповідно до обох варіантів поділу земельних ділянок їх частки є рівними та один варіант поділу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, відповідно до якого їх частки є рівними. Вказані обставини підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами: інвентарною справою на будинковолодіння, технічним паспортом на будинковолодіння, висновком експерта, свідоцтвами поро право на спадщину за законом, іншими матеріалами справи. Норми права, які застосував суд та висновки суду. Право володіння, користування та розпорядження своїм майном становлять зміст права власності (стаття 317 ЦК України). Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав,не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У\~постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17\~зроблено висновок, що\~поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою -\~у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до статті 367 ЦК України\~ майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками, за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками, право спільної часткової власності на нього припиняється. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право спільної часткової власності виникає на майно, що належить одночасно двом, або більше особам, із визначенням часток кожного із співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Ураховуючи те, що після поділу майна та виділу позивачу частки зі спільного нерухомого майна в натурі, право спільної власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від площі іншого (інших) співвласників, тобто має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні\~ст. 181 ЦК України. Згідно з п. 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції № 55 щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року - поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Таким чином, при виділі у власність позивачу частини спірного житлового будинку суд повинен зазначити у судовому рішенні, яка частка виділяється відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. Такий висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 08 березня 2023 року (справа № 559/1923/17, провадження № 61-5181св22) Дослідивши письмові докази та висновок експерта у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Сторони є співвласниками будинковолодіння та земельних ділянок, які належать їм на праві спільної часткової власності по частці кожному, та мають намір припинити пораво спільної часткової власності, визначивши свої частки у натурі. Відповідно до висновку експерта, існує один варіант поділу будинковолодіння в натурі по фактичному користуванню та два варіанти поділу земельної ділянки Інших варіантів поділу будинковолодіння експертом не визначалося тому, що житловий будинок і господарські будівлі фактично поділені і вже знаходяться в користуванні співвласників.\~ Представник позивача просив поділити будинковолодіння по фактичному користуванню та провести розподіл земельних ділянок по варіанту № [NUMBER] , запропонованому експертом, а відповідач підтримав поділ будинковолодіння по фактичному користуванню та просив виділити йому земельну ділянку відповідно до варіанту №1 розподілу. Суд зазначає, що за запропонованим експертом варіантом розподілу житлового будинку перепланування та переобладнання приміщень відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва не потрібне, оскільки приміщення житлового будинку фактично відокремлені, облаштовані окремими входами та експлуатуються окремо, приміщення спільного користування відсутні. За даним варіантом поділу відхилення від вартості ідеальних часток складає 4857 грн. Суд зауважує, що позивач після надходження на адресу суду висновку експерта не змінював позовних вимог та не просив суд стягнути на його користь грошову компенсацію. Судом встановлено, що є технічна можливість поділу в натурі будинковолодіння, що знаходиться у спільній частковій власності сторін відповідно до їх часток\~так, щоб це найбільше відповідало ідеальним часткам співвласників, що узгоджується з позицією ВС КЦС, (справа №712/1852/19 від 15 лютого 2023 року); Враховуючи позиції сторін, позивачу підлягає виділенню, як окремий об`єкт нерухомості, частина будинку, яка знаходиться у його фактичному користуванні, а саме: коридор, площею 7,6 кв.м., кухню, площею 12,0 кв.м., санвузол, площею 3,1 кв.м., кімнату, площею 13,1 кв.м., кімнату, площею 13,6 кв.м., коридор, площею 2,6 кв.м., загальною площею 52,0 кв.м., господарські будівлі, позначені у технічному паспорті БТІ літ.Б, літ.б, літ.б-1; У власності [PERSON] залишається, як окремий об`єкт нерухомості, частина будинку [ADDRESS] , а саме: коридор, площею 5,9 кв.м, кухню, площею 5,2 кв.м., санвузол, площею 4,8 кв.м., кімнату, площею 16,2 кв.м., кімнату площею 11,3 кв.м., кімнату, площею 11,7 кв.м., коридор площею 3,1 кв.м., загальною площею 58,2 кв.м.; господарські будівлі, позначені у технічному паспорті БТІ літ.В, літ.в; Вирішуючи питання про поділ земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташована по [ADDRESS] , суд враховує позицію щодо варіанту поділу відповідача, який фактично проживає у вказаній частині будинку та користується даною земельною ділянкою, а позивач фактично зареєстрований та проживає у м. Києві. Тому [PERSON] необхідно виділити в окремий об`єкт нерухомості частину земельної ділянки з кадастровим номером 6810700000:01:014:0900 розміром 0,0500 га (позначену блакитним кольором за варіантом №1 поділу земельної ділянки, визначеного висновком експертизи). \~ \~ \~ \~Залишити у власності [PERSON] , як окремий об`єкт нерухомості, частину земельної ділянки з кадастровим номером 6810700000:01:014:0900 розміром 0,0500 га (позначену жовтим кольором за варіантом №1 поділу земельної ділянки, визначеного висновком експертизи). Встановити на користь [PERSON] на земельній ділянці [PERSON] (жовтий колір) сервітут, площею 0,0004 га для догляду за будинком і здійснення поточного ремонту (ширина сервітуту 1м). Встановити на користь [PERSON] на земельній ділянці [PERSON] (блакитний колір) сервітут, площею 0,0005 га для догляду за будинком і здійснення поточного ремонту (ширина сервітуту 1м). Також [PERSON] необхідно виділити в окремий об`єкт нерухомості частину земельної ділянки з кадастровим номером 6810700000:01:014:0901, розміром 0,0230 га (позначену блакитним кольором у висновку експертизи). Залишити у власності [PERSON] , як окремий об`єкт нерухомості, частину земельної ділянки з кадастровим номером 6810700000:01:014:0901, розміром 0,0230 га (позначену жовтим кольором у висновку експертизи). Суд зауважує, що інтереси сторін таким поділом будинку та земельних ділянок не будуть порушені, а тому позов про поділ майна між співвласниками підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу та пов`язані з проведенням експертиз. Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Частиною 2 ст. 137 ЦПК встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як встановлено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За приписами ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2371,77 грн. Відповідно до ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~Враховуючи,\~що відповідач\~ [PERSON] \~визнав позов\~у підготовчому\~засіданні 05.04.2023\~та подав\~заяву про\~визнання позову\~09.07.2024,\~у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір в сумі 1185,89 грн (2371,77 грн.:100%х50%). Решта судового збору в сумі 1185,89 грн підлягає стягненню з відповідача. Крім того представником позивача 08.07.2024 подано клопотання про долучення до справи; договору на надання правничої допомоги, розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, квитанції про сплату витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн та квитанції про оплату витрат на проведення експертизи. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивачем, дійсно, були понесені витрати на оплату експертизи та на правничу допомогу у цій справі. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенц проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.) У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved