Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

19.06.2024 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.09.2013 позивачка та відповідач уклали шлюб. За час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Спочатку подружнього життя з відповідачкою стосунки були нормальними, але згодом з`ясувалося що шлюб є помилкою, спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинилися з травня 2024 року, їх поновлення є неможливим. Позивачка вважає, що примирення і збереження шлюбу є неможливим. Вважає, що подальше спільне проживання буде суперечити її інтересам. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - [PERSON] . Судові витрати просить покласти на неї. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 19.06.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою суду від 26.06.2024 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання. У судове засідання 09.07.2024 сторони не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивачка у судове засідання не з`явилася, разом з позовом подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.9). Представник позивачки - адвокат Казаков О.А. у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений завчасно та належним чином. Заяв чи клопотань не надходило. Відповідач у судове засідання не з`явився, 24.06.2024 подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.18). Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних письмових доказів у матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 14.09.2013 перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Решетилівського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 99, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14.09.2013 (а.с.7). Від даного шлюбу мають неповнолітню сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.04.2017 (а.с.8). Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, позивачка вирішила залишити прізвище - « [PERSON] ». Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією № 38 від 17.06.2024 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 13). Разом із тим, сторона позивачка у своїй позовній заяві просить судові витрати покласти на неї. Враховуючи позицію сторони позивача в частині розподілу судових витрат, судові витрати по стягненню судового збору необхідно віднести за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved