Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

Представник позивача адвокат Глигач А.С. звернулась до Ленінського районного\~суду м.Харкова з позовом, в якому просить розірвати укладений між позивачкою та відповідачем шлюб, зареєстрований 04 серпня 2017 року Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №376. В обґрунтування позову зазначено, що 04.08.2017 року позивачка уклала шлюб із відповідачем. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Наразі подружжя разом не проживають, зникло почуття любові, поваги та розуміння. Враховуючи, що вони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Між сторонами відсутні спори з приводу розподілу майна та про утримання дитини, оскільки такі питання вирішено в позасудовому порядку. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 24 травня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились. Від представника позивача адвоката Глигач А.С. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом оголошення на сайті «Судова влада», про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не надав. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками направлялися відповідачу засобами поштового зв`язку, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулось на адресу суд з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою". Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмових відзивів на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5\~статті 279 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що Велика- [PERSON] та [PERSON] 04 серпня 2017 року уклали шлюб, зареєстрований Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №376, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.06.2024 року. Від шлюбу сторони мають сина- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.10.2020. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалась даним правом та звернулась через свого представника до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оскільки на даний час сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, спір щодо поділу майна відсутній, відтак є усі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності\~ до ст. 113 СК України відновити дошлюбне позивача «Велика». Оскільки позов про розірвання шлюбу задоволено, відповідно до положень\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1211,20 грн, сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved