Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

Представник Харківської міської ради Сінько Ю.Ю. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 363307 грн. 03 коп. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Харківською міською радою відповідно до ст. 189 Земельного кодексу України здійснено заходи самоврядного контролю з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.06.2019 №\~171628574 право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 165,3 кв.м. по [ADDRESS] з 04.08.2005 року по 02.05.2019 року зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.2005 року № 1274, з 02.05.2019 року за [PERSON] на підставі договору відступлення права вимоги від 02.08.2018 року № 1304. Крім того, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.08.2019 року № НВ-0003586902019 земельна ділянка площею 0,0585 га з кадастровим номером 6310136300:04:010:0005 по [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності. Категорія земель землі житлової та громадської забудови; вид використання для експлуатації та обслуговування магазину-кафе. Датою державної реєстрації вказаної земельної ділянки є 09.11.2007 року. Відповідно до інформації Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 18.01.2019 року № 290/0/225-19 рішенням Харківської міської ради від 28.09.2005 №180/05 та від 21.02.2007 №18/07 надано СПДФО [PERSON] в оренду строком до 01.09.2015 року земельну ділянку площею 0,0585 га по [ADDRESS] в межах які визначені договором на право тимчасового користування землею на умовах оренди, реєстраційний № 1774 від 21.10.1998 року для експлуатації та обслуговування магазину-кафе. На підставі цього рішення оформлено договір оренди землі № 140767100174 від 09.11.2007 року, який припинив дію згідно акту приймання - передачі земельної ділянки до земель запасу міста від 11.01.2018 року № 03/18. Враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку но [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136300:04:010:0005, та з урахуванням ст.ст. 12, 80, 83 ЗК України земельна ділянка площею 0, 0585 га по [ADDRESS] перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, що також підтверджується витягом з Державною земельного кадастру про земельну ділянку від 14.08.2019 року № НВ-0003586902019. Сам розрахунок розміру безпідставно збережених [PERSON] коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310136300:04:010:0005) від 01.07.2019 року № 1084/0/45-19, виданий Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області, а також листа Головного Управління ДФС у Харківській області від 02.04.2019 року № 10405/9/20-40-56-06, відповідно до якого [PERSON] у 2019 році сплатила 6199,52 грн. земельного податку за земельну ділянку, яка знаходиться по [ADDRESS] . Враховуючи наведене вище, [PERSON] у період з 01.02.2018 року по 30.04.2019 року не сплачувала за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегла за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно, а саме: грошові кошти у розмірі орендної плати в сумі 363307 грн. 03 коп. Ухвалою суду від 06 грудня 2019 року по справі відкрито провадження у порядку загального позовного провадження. 17 березня 2020 року до суду надійшов відзив від представника відповідача адвоката Кузнецова А.І., відповідно до якого представник просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Власну правову позицію адвокат обґрунтував наступним. 04 серпня 2005 року, відповідно до договору купівлі-продажу [PERSON] стала власником нежитлової будівлі літ. «А-1», розташованої за адресою: [ADDRESS] . 19.07.2007 року між Харківською міською радою та ФОП [PERSON] укладено договір оренди землі (договір). Зазначений договір було зареєстровано в Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомітеті України по земельних ресурсах» за№ 140767100174 від 09.11.2007 року. Представник вказує, що оскільки право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації, що передбачено ст. 121 Земельного кодексу України, право оренди у ФОП [PERSON] почалось з моменту такої реєстрації, тобто з 09.11.2007 року. Згідно зп. 8 Договору строк дії договору до 01.09.2015 року. Відповідно до акту-приймання передачі від 11.01.2018 року (реєстр. № 03/18) земельна ділянка за кадастровим номером 6310136300:04:010:0005 передана власнику - Харківській міській раді та віднесена до земель запасу міста. Адвокат Кузнецов А.І. акцентує увагу, що згідно з договором оренди земельна ділянка надавалась [PERSON] у користування як фізичної особи-підприємцю, а не як фізичній особі, однак позивач у своїх позовних вимогах намагається стягнути суму безпідставно збережених коштів з [PERSON] як з фізичної особи. Таким чином, в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України справа не підлягає розгляд) в порядку цивільного судочинства, та, як наслідок, зазначений спір повинен розглядатись в порядку господарського судочинства. Крім того, представник відповідача вказав на відсутність належного рівня цивільної дієздатності (повноважень) у представника Харківської міської ради на звернення до суду із вказаним позовом, враховуючи, що відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Адвокат зазначив, що в матеріалах справи, на підтвердження повноважень представника позивача, наявна довіреність, проте, вказаний документ відсутній у переліку тих, що дають право на самопредставництво юридичної особи. Також [PERSON] зазначив, що з метою придбання нежитлової будівлі літ. «А-1», розташованої за адресою: [ADDRESS] , Відповідач уклала іпотеку з банком ПАТ «ВАБ». Так, в червні 2018р. між банком ПАТ «ВАБ» та ТОВ «Фінанс проперті груп» укладено договір відступлення вимоги за іпотечним договором. На початку серпня 2018 року зареєстрована заборона щодо вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нежитлової будівлі. Незважаючи на наявність у Державному реєстрі прав заборони власника, державний реєстратор Відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Калініна Людмила Миколаївна 08.08.2018 року зареєструвала у Державному реєстрі прав рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42450687, яким зареєструвала [PERSON] іпотекодержателем вищезазначеного об`єкту нерухомості. Надалі, представник вказує, що з того періоду часу почалось рейдерське захоплення зазначеної нежитлової будівлі, що підтверджується численними судовими процесами (провадженнями), надав витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження № 12018220300000745 від 01 вересня 2018 року). Крім того, представник відповідача вказав на розбіжностях у розрахунку земельної ділянки. 12 травня 2020 року представник Харківської міської ради Мовчан М.В. надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив таке. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно з ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках. Положеннями ч. 1 ст. З ГК України зазначено, що господарська діяльність це діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Відповідно до ч. 1 ст. 128 ГК України, громадянин визнається суб`єктом , \~ \~ \~ \~господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Представник Харківської міської ради наголошує, що цивільні права й обов`язки фізичної особи, зокрема, право власності об`єктів нерухомого майна та право користування земельною ділянкою, набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи. Наявність у [PERSON] статусу підприємця не може свідчити про те, що з моменту його державної реєстрації як фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах, які регулюються ст. 1212-1214 ЦК України. У разі позбавлення [PERSON] статусу підприємця вона не позбавляється набутих раніше цивільних прав і обов`язків фізичної особи. Відповідно до ст. 319 та 320 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, у тому числі для здійснення підприємницької діяльності. Відтак, фізична особа може користуватися земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомості нежитлового призначення, з різними цілями - як пов`язаними зі здійсненням нею господарської діяльності, так і ні. Сам факт користування такою земельною ділянкою не свідчить про господарський характер відносин. Між Харківською міською радою та ФОП [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,0585 га по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136300:04:010:0005, який зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга № 4) від 09.11.2007 року за № 140767100174. Інше речове право припинено 15.01.2018 року на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки від 11.01.2018 року № 03/18. Зазначені обставини підтверджують використання [PERSON] спірної земельної ділянки як фізичною особою-підприємцем у період часу з 09 листопада 2007 року по 15 січня 2018 року. Позовні вимоги обмежуються часовим періодом з 01 лютого 2018 року по 30 квітня 2019 року. Стосовно повноважень представника позивача [PERSON] вказав на положення п. 11 розділу XV Перехідних положень Конституції України, які діяли на момент звернення Харківської міської ради до суду, відповідно до яких представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року, у зв`язку з чим представником позивача надано належний документ на підтвердження своїх повноважень. Стосовно відмінності показників витягів з технічної документації про НГО за 2015 рік та за 2019 рік представник ХМР зазначив, що між витягом з технічної документації про нормативно грошової оцінки земельної ділянки по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136300:04:010:0005 від 03.08.2015 року № \~ \~ \~ \~1568/6-15 та від 01.07.2019 року № 1084/0/45-19 є суттєва відмінність яка впливає на розмір самої нормативно грошової оцінки яка полягає у значенні К(і) - коефіцієнту індексації нормативно грошової оцінки. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Враховуючи зазначене, представник позивача вказує, що наявна різниця між нормативно-грошовими оцінками земельної ділянки по [ADDRESS] з кадастровим № 6310136300:04:010:0005 2015 року та 2019 року. Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача до суду не прибув, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Представник відповідача до суду не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд зазначає, що згідно з приписами ст. 17 Закону України\~«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013 року, Папазова та інші проти України від 15.03.2012 року). Європейський суд щодо тлумачення положення «розумний строк» в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин. Зважаючи на наведене вище, а також враховуючи факт надання сторонами по справі, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності, значного обсягу доказів, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі сторін та їх представників. Технічна фіксація не здійснювалась на підставі положень статті 247 ЦПК України. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, врахувавши позиції сторін, дійшов наступних висновків. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.06.2019 №\~171628574 право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 165,3 кв.м. по [ADDRESS] з 04.08.2005 року по 02.05.2019 року зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.2005 року № 1274, з 02.05.2019 року за [PERSON] на підставі договору відступлення права вимоги від 02.08.2018 року № 1304. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.08.2019 року № НВ-0003586902019 земельна ділянка площею 0,0585 га з кадастровим номером 6310136300:04:010:0005 по [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності. Категорія земель землі житлової та громадської забудови; вид використання для експлуатації та обслуговування магазину-кафе. Датою державної реєстрації вказаної земельної ділянки є 09.11.2007 року. Згідно з інформацією Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 18.01.2019 року № 290/0/225-19 рішенням Харківської міської ради від 28.09.2005 №180/05 та від 21.02.2007 №18/07 надано СПДФО [PERSON] в оренду строком до 01.09.2015 року земельну ділянку площею 0,0585 га по [ADDRESS] в межах які визначені договором на право тимчасового користування землею на умовах оренди, реєстраційний № 1774 від 21.10.1998 року для експлуатації та обслуговування магазину-кафе. На підставі вказаного вище рішення оформлено договір оренди землі № 140767100174 від 09.11.2007 року, який припинив дію згідно акту приймання - передачі земельної ділянки до земель запасу міста від 11.01.2018 року № 03/18. Суд вбачає, що Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 12.08.2019 року здійснено обстеження земельної ділянки з урахуванням звіту з геодезичної зйомки земельної ділянки по [ADDRESS] , розробленого ТОВ «Геодезично-вишукувальний центр» та витягу з Державного земельного кадастру від 14.08.2019 року № НВ-0003586902019. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.08.2019 року № НВ-0003586902019, площа вказаної земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:04:010:0005 складає 0,0585 га. Обстеженням на місцевості встановлено, що на сформованій земельній ділянці площею 0,0585 га по [ADDRESS] розташована одна нежитлова будівля літ. «А-1», право власності на яку зареєстроване за [PERSON] (період з 01.02.2018 року по 30.04.2019 року). За результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] від 12.08.2019 року. Суд зазначає, що [PERSON] , набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформила речового права на вказану земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для застосування ст. ст. 1212-1214 ЦК України, що, в свою чергу, підтверджується практикою Верхового Суду, відображеної у постанові Великої Палати Верхового Суду від 20.11.2018 року по справі № 922/3412/17, яка прийнята за результатами розгляду аналогічних правовідносин щодо врегулювання спору, що виник з приводу фактичною користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати. У пункті 65 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини фактичною користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Вказане вище підтверджується правовими позиціями, викладеними у постановах Верхового Суду від 29.01.2019 року по справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 року по справі №\~922/391/18, від 12.04.2019 року по справі № 922/981/18, від 12.06.2019 року по справі № 922/902/18, у яких Верховний Суд застосував положення ч. 2 ст. 20 і ч. З ст. 23 Закону України «Про оцінку земель», відповідно до якої дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є спірна земельна ділянка сформованим об`єктом цивільних прав, за користування якою позивач в особі Харківської міської ради просить стягнути безпідставно збережені кошти. Суд не вбачає підтверджень аргументам представника відповідача щодо укладення договору оренди з його довірителем як з фізичної особою-підприємцем має наслідком розгляд справи у порядку господарського судочинства, враховуючи, що відповідно до 319 та 320 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, у тому числі для здійснення підприємницької діяльності. Так, фізична особа може користуватися земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомості нежитлового призначення, з різними цілями - як пов`язаними зі здійсненням нею господарської діяльності, так і ні. Сам факт користування такою земельною ділянкою не свідчить про господарський характер відносин. Суд акцентує увагу, що між Харківською міською радою та ФОП [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,0585 га по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136300:04:010:0005, який зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга № 4) від 09.11.2007 року за № 140767100174. Інше речове право припинено 15.01.2018 року на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки від 11.01.2018 року № 03/18. Зазначені обставини підтверджують використання [PERSON] спірної земельної ділянки як фізичною особою-підприємцем у період часу з 09 листопада 2007 року по 15 січня 2018 року. В той же час, позовні вимоги обмежуються часовим періодом з 01 лютого 2018 року по 30 квітня 2019 року. Також суд\~не вбачає\~належних допустимих\~доказів відповідача\~стосовно рейдерського\~захоплення земельної\~ділянки,\~оскільки наданий\~витяг з\~ЄРДР лише\~констатує факт\~відкриття кримінального\~провадження,\~в той\~же час,\~Верховний Суд\~в складі\~колегії суддів\~Касаційного кримінального\~суду по справі №\~761/28347/15-к\~від 09.09.2020\~року зазначив,\~що витяг\~з ЄРДР\~не є\~доказом вчинення\~кримінального правопорушення,\~оскільки реєстр (ЄРДР) є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та не є процесуальним джерелом доказів. Право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду, зокрема, громадянам та юридичним особам України (стаття 93 ЗК України). У відповідності до статей\~122,\~123,\~124 Земельного кодексу України\~міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними\~статтею 122 цього Кодексу\~шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки. Статтею 206 Земельного кодексу України\~визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. За положеннями до частини другої\~статті 152 Земельного кодексу України\~власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої\~статті 156 Земельного кодексу України\~власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Згідно із пунктом 2 частини другої\~статті 22 Цивільного кодексу України\~збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом указаних приписів Цивільного та\~Земельного кодексів України\~відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року (справа 905/1680/20) в п. 7.10 зазначено, що « у випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку\~статті 1212 ЦК України». Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Суд вбачає, що відповідно до інформації Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 18.01.2019 року № 290/0/225-19 рішенням Харківської міської ради від 28.09.2005 №180/05 та від 21.02.2007 №18/07 надано СПДФО [PERSON] в оренду строком до 01.09.2015 року земельну ділянку площею 0,0585 га по [ADDRESS] в межах які визначені договором на право тимчасового користування землею на умовах оренди, реєстраційний № 1774 від 21.10.1998 року для експлуатації та обслуговування магазину-кафе. На підставі цього рішення оформлено договір оренди землі № 140767100174 від 09.11.2007 року, який припинив дію згідно акту приймання - передачі земельної ділянки до земель запасу міста від 11.01.2018 року № 03/18. Враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку но [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136300:04:010:0005, та з урахуванням ст.ст. 12, 80, 83 ЗК України земельна ділянка площею 0, 0585 га по [ADDRESS] перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, що також підтверджується витягом з Державною земельного кадастру про земельну ділянку від 14.08.2019 року № НВ-0003586902019. Суд приймає наданий розрахунок розміру безпідставно збережених [PERSON] коштів у розмірі орендної плати, здійснений Харківською міською радою на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310136300:04:010:0005) від 01.07.2019 року № 1084/0/45-19, виданий Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області, листа Головного Управління ДФС у Харківській області від 02.04.2019 року № 10405/9/20-40-56-06, відповідно до якого [PERSON] у 2019 році сплатила 6199,52 грн. земельного податку за земельну ділянку, яка знаходиться по [ADDRESS] . Враховуючи наведене вище, [PERSON] у період з 01.02.2018 року по 30.04.2019 року не сплачувала за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегла за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно, а саме: грошові кошти у розмірі орендної плати в сумі 363307 грн. 03 коп Відповідно до пункту\~287.1 статті 287 ПК України\~власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У пункті\~289.1 статті 289 ПК України\~передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 13 Закону України «Про оцінку земель»\~нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. За приписами частини другою\~статті 20 Закону України «Про оцінку земель»\~дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Відповідно до частини третьої\~статті 23 Закону України «Про оцінку земель»\~витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Отже, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, наданий суду є належним та допустимим доказом, який підтверджує дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Матеріали справи містять належним чином оформлений витяг з технічної документаціх про нормативну оцінку земельної ділянки (а.с. 19) на підставі якого розрахована сума стягнення. Згідно розрахунків суми безпідставно збережених грошових коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності на території м. Харкова з порушенням вимог законодавства вбачається, що відповідач [PERSON] зберегла кошти за використання спірної земельної ділянки з 01.02.2018 по 30.04.2019 у загальній сумі 363307,03 грн. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є доведеними та підлягають задоволенню. За правилами\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, які складаються з суми судовому збору і понесені позивачем при зверненні до суду стягуються з відповідачів. На підставі викладеного і

Outcome: approved