Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Степанова О.Л., звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., вчинений 22 грудня 2021 року про стягнення зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» (надалі -ТОВ «ФК Управління Активами») заборгованості; стягнути з ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Солонець Т.М. вчинений виконавчий напис № 33843, яким стягнуто зі [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 75857186 від 26 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором факторингу № 1911 від 19 листопада 2021 року є ТОВ «ФК Управління Активами». Позивач зазначає, що жодних договорів з ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» не укладала. Вважає, що виконавчий напис вчинено зі порушенням Порядку нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості, відсутність нотаріально посвідченого договору, просить суд задовольнити позовні вимоги та вирішити питання розподілу судових витрат. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 травня 2024 року справу передано судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 15 травня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 10 червня 2024 року. 15 травня 2024 року ухвалою Оболонського районного суду Київської області забезпечено позов у вказаній справі. 10 червня 2024 року представником позивача, через канцелярію суду, подане клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 10 червня 2024 року клопотання представника позивача - адвоката Степанова О.Л. про витребування доказів задоволено, витребувано у ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» оригінал кредитного договору. Судове засідання відкладено на 15 липня 2024 року у зв`язку неявкою сторін. Від представника відповідача 03 липня 2024 року подане клопотання про врегулювання спору за участі судді, яке залишено без задоволення через заперечення сторони позивача. Позивач та представник у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи сповіщені у встановленому законом порядку. 15 липня 2024 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. 03 липня 2024 року на офіційну електронну адресу суду від представника відповідача надійшла заява про визнання позову. Разом із заявою подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не надали. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, враховуючи що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, з врахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає можливим провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів, без участі належно сповіщених сторін та їх представників. Суд, дослідивши письмові докази по справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, виходячи з принципів законності, змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинений виконавчий напис № 33843, яким стягнуто із [PERSON] за кредитним договором № 75857186 від 26 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором факторингу № 1911 від 19 листопада 2021 є ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», заборгованість в розмірі 6761,32 грн. В подальшому, ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» зазначений виконавчий напис разом із заявою про примусове виконання рішення за вих. № 232206 від 15 лютого 2022 року направило приватному виконавцю Лиманському В.Ю., яке ним отримано 07 березня 2022 року. На підставі зазначеного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лиманським В.Ю. 18 березня 2024 року відкрито виконавче провадження № 73491230. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12021135370000086 від 25 січня 2021 року за заявою [PERSON] порушено кримінальне провадження за ч.1 ст.357 КК України про крадіжку документів [PERSON] . Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19), який відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. При звернені до суду з позовом позивач [PERSON] стверджує, що кредитний договір нею не укладався, не підписувався, виконавчий напис нотаріуса винесений з порушенням вимог діючого законодавства, зокрема щодо обов`язковості вчинення виконавчих написів виключно на підставі оригіналів договорів. З урахуванням заяви директора ТОВ «ФК «Управління активами» від 06 червня 2024 року, яка надійшла до суду 04 липня 2024 року про визнання позовних вимог, а також ухвали суду про витребування оригіналу кредитного договру й документи на підставі яких його укладено відповідаем не надано, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн. та за заявою про забезпечення позову 605,60 грн. У відповідності до положень ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи положення ст. 142 ЦПК України та те, що відповідач визнав позов, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,40 грн, також з державного бюджету підлягає поверненню позивачу судовий збір в розмірі 908,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved