Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

01 березня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 2486515708-36942 від 19.01.2021 в розмірі 34289,00 грн., витрати на сплату судового збору 3028,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Стислий виклад позиції позивача. 19.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та позичальником, яким є [PERSON] було укладено Договір позики № 2486515708-36942, відповідно до якого, Кредитодавець надав, Позичальнику грошові кошти в сумі 4000,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку Позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Договір позики укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № 2486515708-36942 від 19.01.2021 р., що акцептована Відповідачем 19.01.2021 р., шляхом підписання електронним підписом Відповідача. Перерахування грошових коштів на картку Позичальника було здійснено за допомогою компанії ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка відповідно до умов Договору доручення на здійснення переказу коштів № ФК-П-20/08-08 від 20.08.2020 р., що укладений між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «ФК «ІнкасоФінанс» зобов`язалась надавати технічну можливість в перерахуванні коштів на картку Позивача на підставі укладеного договору позики. 03.06.2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 03-06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 2486515708-36942 від 19.01.2021 р., що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та позичальником, яким є: [PERSON] . У свою чергу, 10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до Боржників, в тому числі за договором позики № 2486515708-36942 від 19.01.2021 р., що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та позичальником, яким є: [PERSON] . До TOB «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги на загальну суму 5560 грн., що складалася з суми кредиту 4000.00 грн. та процентів нарахованих Товариством в сумі 1 560,00 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» (кр. дог. 2486515708-36942, НКС 15096705) станом н 10.03.2023, ТОВ «Вердикт Капітал», як новий кредитор, у відповідності до п.5.4. про відступлення права вимоги №18-11/21, здійснив донарахування процентів за користування кредитом за період з 09.02.2021 по 03.06.2021 на загальну суму 8 892,00 грн. та за період з 03.06.2021 по 23.02.2022 в сумі 20 748,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Інкасо Фінанс», доданого до позовної заяви, за період з 16.02.2021 по 09.03.2021 від Позичальника, в рахунок виконання зобов`язань за Договором позики, було отримано 911,00 грн. базових процентів нарахованих ТОВ «Інкасо Фінанс». Враховуючи зазначені платежі, загальний розмір донарахованих процентів за період з 09.02.2021 по 23.02.2021 складає 28 729,00 грн. Відповідно до\~письмових пояснень,\~які надійшли\~на адресу\~суду 14.06.2024\~року,\~11.07.2024\~року,\~представник позивача\~додав,\~що укладений між сторонами Договір позики відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін; Позичальник був ознайомлений з умовами Договору позики, висловив своє волевиявлення шляхом підписання Договору позики, і виконував умови Договору позики, що свідчить про прийняття ним таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків. Нарахування процентів за Договором позики відповідає умовам укладеного Договору позики та норма діючого законодавства України. Відсотки в розмірі 28729 грн були нараховані відповідно до п.9.7 договору позики на підставі ч.2 ст.625 ЦК України в розмірі, передбаченому п.9.4 договору позики. Стислий виклад позиції відповідача. Представник відповідача згідно відзиву на позовну заяву зазначив, що [PERSON] визнає заборгованість у розмірі 5560,00 грн., яка утворилась з 19.01.2021 р. по 08.02.2021 р. у межах строку дії Договору позики. В той же час, 08.02.2021 р. строк дії Договору позики, на якому ґрунтуються спірні позовні вимоги, сплив, а отже, сплив і строк для нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а тому новим кредитором у подальшому неправомірно було здійснено нарахування процентів за користування кредитом станом на 21.02.2024 р., оскільки відносини щодо зазначеної заборгованості перебували поза межами дії Договору позики, а відтак в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до додаткових пояснень від 10.06.2024 року, представник відповідача вважає, що підставою для сплати процентів за користування кредитом, нарахованих згідно ч.2 ст. 625 ЦК України у розмірі, передбаченому пунктом 9.4 договору, є подія відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами інформаційно-телекомунікаційної системи та/чи на адресу електронної пошти позичальника. Матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу такої вимоги, тому не вбачаються підстави для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, нарахованих у розмірі 8 892,00 грн. за період з 09.02.2021 по 03.06.2021 р. та за період з 03.06.2021 по 23.02.2021 р. на 20 748,00 грн. Згідно додаткових пояснень від 10.06.2024 року представник відповідача визнала заборгованість у розмірі 4649 грн., яка утворилась з урахуванням сплачених [PERSON] сум в погашення позики. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою відкрито спрощене провадження, справу призначено до розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача і відповідач у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, згідно заяви просили розглянути справу без участі відповідача і представника відповідача, позов задовольнити частково. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 19 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено договір позики № 2486515708-36942 «Проста позика», за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 4000 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку. Договір укладено в електронній формі. Строк користування кредитними коштами становить 20 діб та починається з 19.01.2021 і закінчується 08.02.2021 (включно). (п.п. 2.3. Договору) Пунктом 2.5. цього договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити Товариству проценти згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 1 до договору позики). Відповідно до п.2.6 цього договору, розмір фіксованої процентної ставки, встановлений цим Договором, не може бути збільшений без письмової згоди Позичальника. Відповідно до п.2.7. цього договору, плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів користування кредитом, визначену у п.2.3 цього договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства. Як вбачається з графіку розрахунків в межах строку позики, визначеного договором, за 20 календарних днів сукупна вартість кредиту становить 5560 грн. Вказаний договір позики, Графік розрахунків та Паспорт споживчого кредиту продукту «Проста позика» підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «W5ZX47XM». За повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» від 18.01.2024 року, відповідно до зазначеного договору успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 19.01.2021 на суму 4000,00 грн. 03.06.2021\~року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інкасо Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги № 03/06-21, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № 2486515708-36942, що укладений з [PERSON] . Як вбачається з витягу з Реєстру боржників до Договору про відступлення права вимоги №03/06-21 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 5560,00 грн. За розрахунком станом на 03.06.2021 року заборгованість [PERSON] за договором позики становить 5560 грн. та складається з: 4000 грн - залишок по тілу кредиту, 1560 грн - залишок по відсотках. 10.03.2023\~року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № 2486515708-36942, що укладений з [PERSON] . За Реєстром боржників до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 34289 грн. За розрахунком станом на 10.03.2023 заборгованість [PERSON] за договором позики становить 34289 грн. та складається з: 4000 грн - за тілом кредиту, 30289 грн - за відсотками. Норми права, які застосував суд, та висновки суду за результатами розгляду справи. Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З договору\~позики,\~що укладений\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «ФК\~«Інкасо Фінанс»\~та [PERSON] вбачається, що у відповідності до вимог частини першої статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Виходячи з викладеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення договору позики та отримання [PERSON] коштів у сумі 4000 грн. Позикодавець, перерахувавши відповідачу обумовлені грошові кошти, виконав умови договору позики, натомість [PERSON] свої зобов`язання з повернення коштів за договором позики не виконала в повному обсязі. Згідно розрахунку заборгованості за даним договором позики, який надав позивач, [PERSON] сплатила в рахунок погашення заборгованості за позикою 09.02.2011 року 156грн, 16.02.2021 року 1 грн, 09.03.2021 року 910 грн. Тобто в загальному розмірі 1067грн. Вказані суми були сплачені в рахунок погашення відсотків за позикою, тіло позики погашено не було. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення суми позики, яку фактично отримав позичальник, в розмірі 4000 грн з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр». Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики просив, у тому числі, крім тіла позики, стягнути заборгованість за відсотками у розмірі 30289 грн, яка складається з відсотків в сумі -1560 грн, нарахованих ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», з відсотків в сумі -28729грн, нарахованих ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Як вбачається з матеріалів справи договір позики укладено на період з 19 січня 2021 року по 08 лютого 2021 року на 20 діб з відсотковою ставкою в розмірі 1,95 % на день. За вказаний період розмір відсотків становить 1560 грн., які і підлягають стягненню за вирахуванням сплачених позичальником сум. Оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за договором позики за період після 09 лютого 2021 року по 10 березня 2023 року у сумі 28729 грн. задоволенню не підлягають. Стосовно посилання позивача на пункт 2.7 договору позики щодо відсутності визначеного періоду кредитування. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Умова, що плата за користування кредитом нараховується до повного виконання боржником своїх зобов`язань за позикою не є встановленим сторонами строком кредитування, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій\~статті 252 ЦК України. Строк кредитування, строк користування кредитними коштами визначений пунктом 2.3 договору та складає 20 діб по 08 лютого 2021 року включно. Стосовно посилань позивача, що проценти в розмірі 28729 грн були нараховані відповідно до п.9.7 договору позики на підставі ч.2 ст.625 ЦК України спростовуються документами, наданими позивачем разом з позовною заявою, а саме розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Вердикт Капітал», де вказано, що сума нарахувань за ст.625 ЦК України 0 грн, відсотки за кредитним договором 28729 грн станом на 10.03.2023 року. Суд також звертає увагу на те, що розмір суми позики складає 4000 грн, тоді як нараховані відсотки 30289 грн., що є непропорційно великою сумою компенсації, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а також суперечить вимогам закону щодо неприпустимості встановлення у договорі несправедливих умов. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» за відсотками за договором № 2486515708-36942 від 19.01.2021 року станом на 10.03.2023 року є неналежним доказом розміру заборгованості відповідачки за позикою, оскільки є внутрішнім документом фінансової установи, в ньому відсутній період, за який нараховано заборгованість, відсоткова ставка, дані щодо руху коштів на рахунку, інформація про внесення/невнесення відповідачем коштів на погашення позики та на оплату процентів. Виходячи з викладеного, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 2486515708-36942 від 19.01.2021 у розмірі 4493 грн., з яких 4000 грн - сума позики та 493 грн - проценти за користування позикою в межах строку кредитування за вирахуванням сум погашення процентів [PERSON] згідно розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позову (1560 грн 1067 грн). Розподіл судових витрат. Згідно з положеннями ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати\~на професійну правничу допомогу. Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з приписами ч.1 ст.134 ЦПК України в позовній заяві представником позивача визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат(частина друга\~статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята\~статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини шостої\~статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма\~статті 141 ЦПК України). Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У пунктах 44, 47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновок, що «саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності». Аналогічні висновки зроблені у додатковій постанові\~Великої Палати Верховного Суду\~від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 та додаткових постановах Верховного Суду від 07 лютого 2023 року у справі № 757/36628/16-ц, від 26 липня 2022 року по справі № 910/1209/21, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20,\~на які є посилання в касаційній скарзі. У додатковій постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №\~910/4277/21 вказано, що «участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 01.12.2021 у справі №641/7612/16-ц, від 18.05.2022 у справі №910/4268/21)». У частинах\~першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До позову додано договір про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ "Коллект Центр", прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», платіжну інструкцію від 09 лютого 2024 року про оплату наданих послуг, заявку на надання юридичної допомоги №480 від 07 лютого 2024 року, де визначено, що при підготовці позову у даній справі надання усної консультації коштувало 4000 грн, складання позовної заяви 9000 грн, акт приймання виконаних робіт. У відзиві на позов представник відповідача вважала, що з відповідача на користь позивача має бути стягнута сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2106 грн. Представник відповідача вказала, що відповідач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. До відзиву представник відповідача додала ордер на надання правничої (правової) допомоги позивачу від 13 травня 2024 року адвокаткою Щемелініна Ю.В., договір про надання правничої (правової ) допомоги від 13 травня 2024 року, квитанцію від 14 травня 2024 року про оплату відповідачем гонорару адвокату в сумі 5000 грн. Отже, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідачки має бути стягнута сума витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог 2106 грн, з позивача на користь відповідачки підлягає стягненню сума витрат на професійну правничу допомогу 5000 грн, оскільки представником відповідачки надані належні докази в підтвердження витрат на оплату правничої допомоги адвоката, при цьому позивачем не наведено достатніх підстав для зменшення даної суми.

Outcome: partial