Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

24 жовтня 2023 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 117916619 від 16.01.2022 року в сумі 19739,00 грн. та за кредитним договором № 00-421704 від 30.08.2019 року в сумі 9200,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 січня 2022 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № 117916619. 28.11.2018 року між ТОВ «МАНШЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС») було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. 31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 175 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та TOB «ТАЛІОН ПЛЮС», перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним № 117916619. 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 20102022 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги . Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до Договору факторингу від 20.10.2022 р., ТОВ «ФК «ЄАПБ» набул вимоги до Відповідача в сумі 19 739,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 9 739,00 грн. - сума заборгованості по відсоткам. Крім того, 30.08.2019 р. ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КАЧАЙ ГРОШІ» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ») та [PERSON] (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено кредитний договір № 00-421704. 22.12.2022 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВАРИСТВОМ З ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 221 . Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» передає ( «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає «КАЧАЙ ГРОШІ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 22.12.2022 р. до Договору факторингу № 22122022 р., ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права до Відповідача в сумі 9 200,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1160,00 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками; 5 040,00 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками. У зв`язку з чим просять стягнути з відповідача суму заборгованості та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 13.11.2023 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне. 16 січня 2022 р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № 117916619. Згідно умов даного Договору, кредитодавець надав відповідачу кредит в сумі 10000,00 грн. строком на 30 днів. Згідно п.1.9.1 договору № 117916619, позичальник сплачує відсотки у розмірі 591,30 % річних, що становить 1,62 % від суми кредиту за кожен день користування ним. 28.11.2018 року між ТОВ «МАНШЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС») було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. 31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. У позові представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказує на те, що Відповідно до Реєстру боржників № 175 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та TOB «ТАЛІОН ПЛЮС», перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним № 117916619. Разом з тим, ні копії Договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС», а ні Реєстру боржників № 175 від 05.05.2022 р. до Договору факторингу №28/1118-01, позивачем до суду не надано. Таким чином, залишається не доведеним позивачем факт переходу права вимоги за кредитним договором № 117916619, укладеним 16 січня 2022 р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] до ТОВ ««ТАЛІОН ПЛЮС», у якого нібито придбав це право вимоги позивач. Крім того, суд не приймає до уваги наданий позивачем Витяг з Реєстру прав вимоги №2 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, оскільки він завірений лише представником позивача без підпису і печатки протилежної сторони угоди. Також суд зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач, на підтвердження сум заборгованості надав суду відповідні розрахунки по кредитному договору. Згідно із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження№ 61-517св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно вказаної норми Закону України, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 1 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, первинним є документ, який містить відомості про операцію. Зокрема, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Пунктом 62 цього ж Положення передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц. Проте, сам по собі розрахунок заборгованості не відноситься до первинних банківських документів і відображає методику нарахування позивачем заборгованості, але не відображає операції з надходження кредитних коштів на рахунки клієнта та їх повернення. Укладаючи договір відступлення права вимоги, позивач мав би проявити розумну обачність, вживши заходів для з`ясування дійсності укладення кредитного договору, отримання від первісного кредитора доказів цього, зокрема, доказів перерахування позичальнику кредитних коштів. Однак, таких дій позивач не вжив, доказів укладення кредитного договору і перерахування відповідачу кредитних коштів до суду не надав. Зважаючи на вищевикладене, у задоволенні позову за цією вимогою слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-421704 від 30.08.2019 р., суд виходить із наступного. 30.08.2019 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КАЧАЙ ГРОШІ» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ») та [PERSON] (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено кредитний договір № 00-421704. Згідно умов Договору № 00-421704 від 30.08.2019 р., кредитодавець надав відповідачу кредит в сумі 3000,00 грн. строком на 30 днів. Згідно п.1.4, 1.6 договору № 00-421704 від 30.08.2019 р. позичальник сплачує відсотки у розмірі 0,01 % в день річних від суми кредиту за весь час користування, починаючи з першого дня надання суми кредиту до закінчення строку на який надавався кредит, реальна річна процентна ставка становить 4% річних. 22.12.2022 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВАРИСТВОМ З ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 22122022/2, у відповідності до умов якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає «КАЧАЙ ГРОШІ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Дослідивши витяг реєстру боржників до договору факторингу № 22122022/2 від 22.12.2022 року, згідно якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» нібито набув права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 00-421704 від 30.08.2019 р. у сумі 9 200,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1160,00 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками; 5 040,00 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками, суд звертає увагу на те, що він також завірений лише представником позивача без підпису і печатки протилежної сторони угоди. За такого суд не приймає до уваги наданий позивачем Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 22122022/2 від 22.12.2022 року, та приходить до висновку що перехід до позивача права вимоги за кредитним договором № 00-421704 від 30.08.2019 р. є не доведеним. Крім того, як і по попередньому кредитному договору, укладаючи договір відступлення права вимоги, позивач мав би проявити розумну обачність, вживши заходів для з`ясування дійсності укладення кредитного договору, отримання від первісного кредитора доказів цього, зокрема, доказів перерахування позичальнику кредитних коштів. Однак, таких дій позивач не вжив, доказів укладення кредитного договору і перерахування відповідачу кредитних коштів до суду не надав. За такого, у задоволенні позову і за цією вимогою, слід відмовити. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак, зі змісту позовної заяви та доданих до неї доказів неможливо встановити факт відступлення права вимоги позивачу саме у зобов`язаннях за вищевказаними кредитним договорами та не надано доказів укладення кредитних договорів і перерахування відповідачу кредитних коштів по ним. Зважаючи на викладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed