Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

Представник позивача адвокат Гаврилюк Ю.С. звернувся до суду з позовом, яким просив скасувати арешт з нерухомого майна, а саме з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , накладений на підставі поставнови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 22.03.2002 року, винесеної Кодимським управлінням юстиції в Одеській області, реєстраційний номер обтяження 8236491. Свої вимоги, представник позивача обґрунтовує тим, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] , де на даний час зареєстрована та проживає позивач. Разом з тим, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №345992870 від 11.09.2023 року на вищевказаний об`єкт нерухомого майна було накладено арешт. Однак матеріали виконавчого провадження було знищено, а арешт залишився не знятим. Натомість позивач у встановленому порядку прийняв спадщину, подавши у встановлений законом 6-ти місячний строк заяву до нотаріуса про прийняття спадщини та позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права на даний житловий будинок. У позовній заяві представник позивача зазначає, що боржник помер, борг погашений, а тому виконавче провадження підлягає закриттю, а арешт скасуванню, чого не було зроблено. З цих підстав, просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явились, однак позивач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розгляд цивільної справи проводити у її відсутність та без участі її представника. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, однак надав до суду лист, в якому просив розгляд цивільної справи здійснювати без його участі та зазначив, що дійсно на підставі постанови б/н від 22.03.2002 року Кодимського управління юстиції в Одеській області державним нотаріусом Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. було накладено арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 8236491. Разом з тим, виконавче провадження у паперовому виді знищене за закінченням 3-х річного строку його зберігання. Крім того, в листі зазначено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відомості про обмеження відсутні. А згідно пошуку в Автоматизованій системі виконавчих проваджень виконавчого провадження, де боржником є [PERSON] не знайдено. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС Кодимського районного управління юстиції Ю. Кравцем від 25.05.2000 року при примусовому виконанні в/л 2-10, виданого Кодимським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2000 гривень було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , мешканки [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №345992870 від 11.09.2023 року, 27.11.2008 року Кодимською районною державною нотаріальною конторою на підставі постанови Кодимського районного управління юстиції в Одеській області б/н від 22.03.2002 року, був зареєстрований арешт нерухомого майна на житловий будинок [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 8236491, архівний номер: 3158274ODESSA11, Архівна дата: 23.08.2002, Дата виникнення: 22.03.2002, № реєстра: 226083-1312, внутр.№8301203829F3422В5549. Власником даного об`єкту нерухомого майна є [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.10.2023 року (а.с.23). Позивач [PERSON] є рідною донькою померлої та відповідно спадкоємцем І-ї черги за законом. Відповідно до листа державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №180/02-14 від 11.04.2024 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] заведена спадкова справа №62/2022 року та на спадщину за законом 03 квітня 2022 року заявила [PERSON] та 02 грудня 2022 року їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстром №750. Як вбачається з копії листа №21.19-13291 від 07.12.2023 року за підписом в.о.начальника Кодимського ВДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сніжани Євтодій (а.с.13) у відділі дійсно перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа 2-10, виданого 06.04.2000 року Кодимським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2000 гривень. Разом з тим, дане виконавче провадження у паперовому виді знищене за закінченням 3-х річного строку його зберігання. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Положеннями ст.15\~ЦК України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 41 Конституції України,ст. 321 ЦК України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно дост.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції\~з прав\~людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечатьКонституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Згідно ч. 1 ст.81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі наведеного суд приходить висновку, що на даний час виконавче провадження знищене, що унеможливлює зняття арешту органами виконавчої служби. Наявний арешт порушує права позивача, так як він не має можливості реалізувати свої права, як спадкоємця за заповітом. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно п. 6 ч. 4 ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» зняття арешту з майна органом державної виконавчої служби можливе в разі отримання державним виконавцем рішення суду про скасування заходів забезпечення позову, раніше застосованих судом у відношенні даного майна. Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, не упереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання. Згідно вказаного Закону України державний виконавець зобов`язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. \~ \~ \~ \~У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, він знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Тобто, законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке накладено арешт. За правилами ст.\~57\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. На час розгляду справи виконавчих проваджень по відношенню до [PERSON] , яка померла [INFO] , у відділі ДВС не перебувають, що вказує на незаконність перебування майна під арештом, однак унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved