Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із вказаним позовом до Міського комунального підприємства «Херсонелектротранс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди та мотивує свої вимоги тим, що Позивачу на праві приватної власності належить автомобіль марки «NISSAN», модель «Х-TRAIL» номер кузова [NUMBER] , д.н. [NUMBER] . 18.06.2021р. біля 13.49 год. позивач пересувалась на належному їй автомобілі під керуванням її чоловіка [PERSON] по вул. Олександрійській у м. Херсоні, у напрямку вул. Робоча. Попереду автомобіля позивача рухався тролейбус № 472. Біля будинку 35-Б зазначеного тролейбусу відбулось падіння токоприймача, який впав на лобове скло автомобіля позивача, після чого тролейбусні штанги відірвались від контактної мережі, зачепивши її, в наслідок чого відбулось падіння електроопори № 40. При падінні електроопори не знеструмлений дріт контактної тролейбусної мережі також впав на автомобіль позивача, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. На місце пригоди було викликано працівників УПП в Херсонській області, які прибувши склали протокол про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 100209 від 07.07.2021 р. у відношенні головного енергетика МКП «Херсонелектротранс» [PERSON] за ч.4 ст.140 КпАП України. 05.08.2021р. Херсонським міським судом Херсонської області було винесено постанову, якою визнано [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності вигляді штрафу. Внаслідок вказаних протиправних дій третьої особи [PERSON] , позивачу була завдана матеріальна шкода в розмірі 119 396,76 грн., розмір якої підтверджується звітом №14 експертного товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу від 30.08.2021р. Оскільки \~ \~ \~ \~третя \~ \~ \~ \~особа - [PERSON] , перебуває у трудових відносинах з МКП «Херсонелектротранс», а саме займає посаду головного енергетика та вчинив адміністративне правопорушення під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, то відшкодувати позивачу завдану шкоду повинен саме відповідач. Також, окрім матеріальних збитків, внаслідок зазначеної пригоди, позивачу спричинено і моральну шкоду, яка полягає в перенесеному глибокому стресі, внаслідок самої події., оскільки позивач разом зі своїм чоловіком перебували в салоні автомобіля. Коли дріт опинився на автомобілі, то від нього йшли електроразряди, вони розуміли, що дріт не знеструмлений і автомобіль знаходиться під напругою, однак вони були заблоковані в автомобілі і не могли вийти з нього, оскільки їх могло вбити струмом, та й в автомобілі було страшно, бо він міг спалахнути від електронапруги. Тому дана ситуація суттєво відобразилась на її нервовій системі, часто підіймається артеріальний тиск, поганий сон, не покидає відчуття страху, тривоги, нервового напруження і має наслідки до теперішній час. У зв`язку із чим просить стягнути з Міського комунального підприємства «Херсонелектротранс» на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 119\~396,76грн ; стягнути з Міського комунального підприємства «Херсонелектротранс» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 20\~000,00грн.; стягнути з Міського комунального підприємства «Херсонелектротранс» на користь позивача судові витрати : за проведення експертизи 2500,00грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 14000,00грн., суму судового збору в розмірі 3463,97грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань чи відзив на позовну заяву не надав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд з`ясувавши фактичні обставини справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено,\~що [PERSON] перебуваючи на посаді головного енергетика МКП "Херсонелектротранс" будучи відповідальною особою за стан утримання та експлуатацію у справному стані тролейбусної контактної мережі, не забезпечив належного утримання та своєчасного ремонту контактної мережі, через що, 18.06.2021 року о 13:49 год., у [ADDRESS] , трапилось падіння дроту та токоприймача контактної мережі на т/з Nissan д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та на т/з Volkswagen д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, [PERSON] порушив п. 1.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.08.2021 року по справі №766/12034/21, [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ч.4 ст.140КУпАП\~та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року по справі №234/16272/15-ц, зроблено висновок про те, що «преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. […] При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування». Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки «NISSAN», модель «Х-TRAIL» номер кузова [NUMBER] , д.н. [NUMBER] належить [PERSON] . Відповідно до звіту №14 експертного товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу від 30.08.2021р., в результаті проведення автотоварознавчого дослідження легкового автомобіля Nissan X-Trail 2,0 dCi реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на момент ушкодження 16.07.2021р. в результаті ДТП були визначені: Ринкова вартість становить 468849,70грн..; вартість відновлювального ремонту складає 119396,76грн. Коефіцієнт фізичного зносу складових - 0,5213; вартість відновлювального ремонту .з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових становить 75719,24грн. Відповідно до товарного чеку від 30.08.2021 року вартість за проведення товарознавчого дослідження автомобіля Nissan X-Trail 2,0 dCi реєстраційний номер [NUMBER] становить 2500,00грн. За таких обставин, судом встановлено, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини працівника відповідача, становить 119396,76грн. У відповідності зі\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 2\~ст. 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1172 ЦК України\~передбачено, що відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах. За змістом ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до приписів\~ст. 1 Закону України «Про міський електричний транспорт», міський електричний транспорт - складова частина єдиної транспортної системи, призначена для перевезення громадян трамваями, тролейбусами, поїздами метрополітену на маршрутах (лініях) відповідно до вимог життєзабезпечення населених пунктів. Об`єкти міського електричного транспорту - рухомий склад, контактні мережі, тягові підстанції, колії трамвайні та метрополітену, а також споруди, призначені для забезпечення надання транспортних послуг. За приписами\~ст. 15 вказаного Закону, до складу міського електричного транспорту входять підприємства, що надають транспортні послуги, об`єкти міського електричного транспорту, системи електропостачання та зв`язку, будівлі та службові приміщення. Так, підприємства, які здійснюють діяльність з надання послуг із перевезення електротранспортом та утримують відповідні об`єкти міського електротранспорту є володільцями джерела підвищеної небезпеки, внаслідок дії яких (джерел підвищеної небезпеки) може бути завдана шкода майну фізичної або юридичної особи. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право; договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, з огляду на вищезазначене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги про стягнення з Відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 119396,76 грн., яку було завдано в результаті ДТП, що відбулась з вини головного енергетика МКП «Херсонелектротранс», [PERSON] , який не забезпечив належного утримання та своєчасного ремонту контактної мережі, що відповідає встановленим вимогам, своєчасно не вижив заходів з її обслуговування. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку, спричиненого позивачу внаслідок ДТП, у розмірі 2500 грн.\~\~ Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість подовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В обґрунтування спричинення моральної шкоди позивач посилався на ті обставини, що внаслідок неналежного виконання працівником відповідача своїх обов`язків, сталась ДТП, під час якої вона пережила страх та в результаті якої було пошкоджено належний їй автомобіль, який є єдиним засобом пересування в родині, що негативно змінило її життєвий устрій, порушено спокій, звичайний уклад сім`ї, у зв`язку з необхідністю витрачання часу та коштів на відновлювальний ремонт автомобіля, тощо, що завдало їй додаткових незручностей. Так, суд погоджується із зазначеними вище доводами позивача, позаяк вказані обставини в своїй сукупності свідчать про наявність в її житті негативних явищ та зниження якості її життя, що пов`язано з пошкодженням належного їй майна, однак разом з тим приходить до висновку про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди з 20000 грн. до 3000 грн., який вважає, що відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості та не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не призведе до його збагачення та при встановлених обставинах становитиме достатньо справедливу сатисфакцію. Таким чином, зважаючи на вище викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1,3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано\~ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях №13-рп/2000 від 16.11.2000 року, №23-рп/2009 від 30.09.2009 року. Так, у\~рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року,\~\~№23-рп/2009\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~\~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Аналіз доказів наданих позивачем на підтвердження факту сплати ним послуг за надання правничої допомоги, зокрема договору про надання юридичної допомоги №35 від 24.06.2021 року, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, з детальним описом робіт (наданих послуг) за надану правничу допомогу із розрахунком вартості послуг, квитанції №525345 від 24.06.2021р. №525359 від 24.09.2021р., наводить суд на висновок про те, що такі судові витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 14000,00грн. Окрім того, відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору у сумі 3463,97 гривень.

Outcome: partial