Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

15.12.2020 року позивач [PERSON] звернулася з позовом, поданим представником [PERSON] , до Московського районного суду м. Харкова до [PERSON] про захист прав споживачів, в якому просила стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] 313,80 грн. за проданий неякісний товар, 50 000 грн. моральної шкоди, судові витрати в розмірі 291,30 грн. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 26.11.2020 року позивач зі своєї платіжної карти оплатила покупку в інтернет-магазині у соціальній мережі Instagram «shoptime-24» за худі турецького виробництва, сплативши 280,40 грн (та комісію банку 1,40 грн). 28.11.2020 позивач отримала посилку, сплативши за доставку 32,00 грн. Наступного дня, 29.11.2020 позивач урочисто розпакувала посилку на сімейному святі, щоб похвалитися своєю покупкою. Проте виявила чисельні дефекти та дірки у отриманому виробі. Позивач зв`язалася з відповідачем телефоном, але остання вела себе аморально та цинічно, залякуючи позивачку, погрожуючи поліцією, у подальшому заблокувала номер телефону позивача. Внаслідок дій відповідача позивач пережила стрес та їй, крім матеріальної було заподіяно ще й моральну шкоду. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова Майстренко О.М. від 05.02.2021 відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. 06.08.2021 року на адресу Московського районного суд м. Харкова надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо позовних вимог [PERSON] . Відповідач зазначила, що вона є фізичною особою-підприємцем, працює офіційно, сплачує податки. Вона дійсно протягом тривалого часу реалізовує через Інтернет-крамницю товари непродовольчої групи. У листопаді 2020 році у неї в продажу був товар турецького виробництва. Стверджує, що позивачу вона відправляла якісний товар. Відповідно до ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Статтею 709 ЦК України унормований порядок і строки задоволення вимог покупця про заміну товару або усунення недоліків. Продавець або виготовлювач зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Позивач відмовилася від повернення відповідачу товару. Позивач вимагає компенсацію моральної шкоди в сумі 50000 грн. не за неякісний товар, а за неналежну, на думку позивача, поведінку відповідача під час спілкування телефоном та окремі висловлювання (а.с.43). Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи вказана цивільна справа розподілена на суддю Октябрського районного суду м.Полтави Гольник Л.В. 27.03.2023 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави позовну заяву залишено без руху, оскільки позовна заява викладена російською мовою. 24.04.2023 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява після усунення вказаних в ухвалі суду від 27.03.2023 року недоліків. 01.05.2023 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави позовну заяву залишено без руху, оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач не надав відомості щодо направлення позовної заяви на адресу відповідача. 20.06.2023 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява після усунення недоліків. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Гольник Л.В. 22.06.2023 року справа прийнята до провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07.02.2024 року підготовче провадження закрите та справа призначена до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторонами не оспорюється факт продажу ФОП [PERSON] позивачу [PERSON] непродовольчого товару - худі червоного кольору турецького виробництва, який був оплачений позивачем 26.11.2020 року у розмірі 280,40 грн., та отриманий через відділення ТОВ «Нова пошта». Як стверджує позивач, коли вона розпакувала на наступний день після отримання у відділенні «Нова пошта» посилку, то виявила товар неналежності якості, який містив чисельні дефекти. Згідно із ч.1 ст. 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 ст. 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу (ч. 1). У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети з якою товар такого роду звичайно використовується (ч. 2). Згідно з ч. 1 ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 676 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Відповідно до ч.1, 2 ст.678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Аналогічні вимоги містить ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з п.12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим частиною першою статті 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару. Отже, правове значення для правильного вирішення цієї справи має час (момент) виявлення покупцем недоліків товару - до чи після його передання покупцеві. Як стверджує у позовній заяві позивач, а в судовому засіданні її представник, дефекти товару вона виявила на наступний день після отримання посилки на відділенні «Нова пошта», одразу після розпаковування. З цього слідує, що дефекти для позивача [PERSON] були очевидними та для неї не було об`єктивних перешкод для огляду товару перед його отриманням у відділенні «Нової пошти» та виявленні вказаних недоліків. Водночас, позивач не довела належними та допустимими доказами факт отримання позивачем товару неналежної якості. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Надані стороною позивача фотографії, відеозаписи не підтверджують позовні вимоги, оскільки вказані електронні докази подані в копіях, які не засвідчені кваліфікований електронним підписом, тобто не відповідають вимогам ст. 100 ЦПК України. Крім того, у судовому засіданні суд пересвідчився, що фото- та відеозаписи, надані до позовної заяви, не можуть слугувати належними доказами в якості доказів придбання неякісної речі, оскільки вони містять фрагментарні зображення виробу, та з вказаних зображень неможливо впевнитися в тому, що саме цей товар був проданий відповідачем. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, позивач [PERSON] не повернула відповідачу придбаний нею товар. Отже, враховуючи те, що позивач не надала належних і допустимих доказів того, що придбаний у ФОП [PERSON] товар був товаром неналежної якості, а також те, що недоліки товару виникли до передання його покупцеві, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди. Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на вказане зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. У справі, що розглядається позивач обґрунтовує заявлені вимоги тим, що внаслідок продажу товару неналежної якості їй було завдано моральну шкоду. Однак такі доводи позивача суд вважає необгрунтованими, оскільки позивачем не надано суду достовірних та достатніх доказів з приводу вказаних обставин, зазначених у позовній заяві. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, порушення прав позивача, як покупця товару, та споживача послуг, що могло призвести до страждань, позивачем суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до частин 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. п ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові - на позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 178 ЦПК України відзив повинен містити, зокрема, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (п. 8). Як вбачається відповідач у справі при поданні відзиву до суду не подавала попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. З огляду на те, що під час розгляду справи відповідач разом з першою заявою по суті позовних вимог не подала суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, суд відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат. З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону «Про захист прав споживачів», то вказані витрати покласти на державу.

Outcome: dismissed