Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

30.04.2024 року позивачка [PERSON] в\~особі свого\~представника \~адвоката Тунського\~Андрія Романовича звернулась до суду з позовною заявою до Трускавецької міської ради Львівської області, в якій просить визнати за нею, [PERSON] право власності на середню земельну частку (пай) розміром 1,12 умовних кадастрових гектарів в порядку спадкування за заповітом, яка належала [PERSON] відповідно до сертифікату №1819 від 22.05.1997 року на території Орівської сільської ради Дрогобицького (раніше - Сколівського) району Львівської області, який зареєстрованицй у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Сколівською райдержадміністрацією по Орівській сільській раді під порядковим номером 480. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 14.05.2024 було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку позовного провадження, з визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 04.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позовну заяву позивачка обгрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який 28.11.2000 року склав на її користь заповіт. До складу спадкового майна, зокрема, відноситься земельна частка (пай) розміром 1,12 умовних кадастрових гектарів, яка належала [PERSON] відповідно до сертифікату №1819 від 22.05.1997 року, розташована на території Орівської сільської ради Дрогобицького (раніше - Сколівського) району Львівської області, який зареєстрованицй у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданого Сколівською райдержадміністрацією по Орівській сільській раді під порядковим номером 480. Зазначає, що 23.06.2015 року вона звернулася до Сколівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . На підставі цієї заяви Сколівською державною нотаріальною конторою 23.06.2015 року було заведено спадкову справу № 114/2015, однак відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю у позивачки оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну частку - пай, внаслідок чого вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. В підготовче засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, попередньо подавши до суду клопотання про розгляд справи без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити в повному обсязі. Відповідач Трускавецька міська рада Львівської області явку свого представника в судове засідання не забезпечила, будучи належним чинолом повідомлена про дату та час проведення такого. У зв`язку з викладеним судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.3 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Орівської сільської ради Сколівського району Львівської області у відповідності до актового запису № 9. 28 листопада 2000 року [PERSON] склав в користь своєї доньки [PERSON] заповіт, посвідчений [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Орівської сільської ради Сколівського району Львівської області за реєстровим № 205, відповідно до тексту якого заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, своїй дочці [PERSON] . Даний заповіт є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіту/спадкові договори), сформованою 23.06.2015 року Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області за № 40740900. Враховуючи наявність складеного спадкодавцем [PERSON] заповіту, який є чинним і до дня його смерті ним не змінювався та не скасовувався, спадкування у даному випадку здійснюється за заповітом. Встановлено, що до складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшла, зокрема, земельна ділянка (пай) площею розміром 1,12 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Орівської сільської ради Дрогобицького (раніше - Сколівського) району Львівської області. Як вбачається з листа начальника відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області В. Труш №32-13-0.95-1213/15-24 від 25.03.2024 року, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Сколівською райдержадміністрацією по Орівській сільській раді за гр. [PERSON] зареєстровано право на середню земельну частку (пай) розміром 1,12 умовних кадастрових гектарів під порядковим номером 480, на підставі сертифікату №1819 від 22.05.1997 на території Орівської сільської ради (раніше Сколівського району) Львівської області. На даний\~час вказаний сертифікат позивачем втрачено, про що в газеті "Гомін волі" було розміщено відповідне оголошення. Отримати копію такого сертифікату, який належав [PERSON] , не є можливим, оскільки, як вбачається з листа начальника відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській В. Труш №32-13-0.95-1213/15-24 від 25.03.2024 року, сертифікат видавався в одному екземплярі. 23 червня 2015 року позивачка подала до Сколівської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на середню земельну частку (пай) після смерті батька. На підставі цієї заяви Сколівською державною нотаріальною конторою 23.06.2015 року було заведено спадкову справу № 315/01-16, проте відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну частку-пай у зв`язку з відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить лист Сколівської ДНК від 02.04.2024 року № 315/01-16. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі за текстом - Закон) визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до статті 2 Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі за текстом - Порядок). У цьому разі необхідно враховувати, що згідно з п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] за життя правомірно набув право власності на земельну частку (пай), отримавши відповідний сертифікат, у зв`язку з чим таку земельну частку (пай) можна вважати спадковим майном померлого. Згідно положення ст. 3 ЦК України\~випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та іншими законами. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 392 ЦК України\~передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку\~ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Також, відповідно з статті 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачкою своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на земельний пай, який залишився після смерті [PERSON] . Відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved