Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

11 липня 2024 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON] . Заяву мотивувала тим, що її мати [PERSON] померла [INFO] в\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ с. Новоукраїнка Пологівського району Запоріжської області, яка є тимчасово окупованою територією України. Вона від рідних дізналась про смерть матері та їй передали документи, що підтверджують смерть [PERSON] . Однак, під час звернення до Смілянського ВДРАЦС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) щодо реєстрації факту смерті [PERSON] , їй було відмовлено, оскільки в неї відсутні документи відповідного зразка, які визнаються державою. Заявниця в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява від начальника Смілянського відділу ДРАЦС у Черкаського району Черкаської області ЦМУ МУЮ (м. Київ), відповідно до якої відділ реєстрації актів цивільного стану просить провести розгляд справи у відсутність їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась у відсутність учасників цивільного процесу то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін висловлену письмово, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно до п.8) ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 листопада 1966 року та копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 01 листопада 1996 року заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] , факт смерті якої вона і просить встановити. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ст. 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту після залишення ними тимчасово окупованої території. Документом, що підтверджує факт смерті [PERSON] є копія свідоцтва про смерть від 10 серпня 2023 року виданого Сімферопільським районним РАЦС № 3 Департаменту РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим та довідка про причину смерті № С 08702 від 10 серпня 2023 року, виданою Сімферопільским районним відділом РАУС № 3 Департаменту РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим. Таким чином, видані заявниці документи не засвідчуєють у встановленому законом порядку факту смерті [PERSON] , що створює перешкоди та робить неможливим отримання в органах державної реєстрації актів цивільного стану свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 №2398-VI підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті та до закінчення одного року з дня настання смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть та інших осіб. Згідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до п. 18 наведеної постанови рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Згідно з ч. 3 наведеної статті будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 серпня 2023 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с. Новоукраїнка, Куйбишевського району, Запорожської області, Російської Федерації. Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудлня 2022 року № 309 «Про\~ затвердження Переліку територій на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».\~ Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Діяльність державних органів влади України, в тому числі органів державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється на тимчасово окупованій території. Оскільки реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилася, дана обставина є підставою для встановлення такого факту в судовому порядку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved