Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із заявою про надання [PERSON] психіатричної допомоги в примусовому порядку. В обґрунтування\~заяви зазначено,\~що 17.07.2024\~ [PERSON] був госпіталізований\~до психіатричного\~стаціонару у\~зв`язку із\~наявністю у\~нього тяжкого\~психічного розладу\~(діагноз):\~Помірна розумова відсталість з порушеннями поведінки, який обумовлює: його небезпеку для себе та оточуючих. Ухвалою Самарського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~18\~липня 2024\~року відкрито\~провадження у\~справі,\~справу призначено\~до судового\~розгляду в\~порядку окремого\~провадження в\~режимі відео конференції.\~Доручено Південно-Східному\~міжрегіональному центру\~з надання\~безоплатної правничої\~допомоги призначити особі,\~стосовно якої\~вирішується питання\~про\~госпіталізацію у\~психіатричний стаціонар\~без його\~згоди в\~примусовому порядку\~ адвоката для здійснення представництва інтересів в суді за призначенням. У судовому засіданні лікар - психіатр зазначив, що при поступленні до відділення лікарні із зазначеним\~діагнозом [PERSON] з причини вживання спиртних напоїв, на теперішній час його стан покращився та він не потребує стаціонарного лікування. У \~судовому\~засіданні\~прокурор просила відмовити у задоволенні заяви лікаря. У судовому засіданні [PERSON] погодився із думкою лікаря. У судовому засіданні захисник, особи, стосовно якої вирішується питання, адвокат Зінченко О.В. просив відмовити в задоволенні заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.07.2024 [PERSON] був доставлений до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря КЗ «ОЦМЕД та МК» ДОР» [PERSON] , та госпіталізований лікарем-психіатром [PERSON] у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу (діагноз): Помірна розумова відсталість з порушеннями поведінки, який обумовлює: його небезпеку для себе та оточуючих. Згідно ч.ч. 2-5 ст.27 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради встановлено, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, діагноз: Легка розумова відсталість з вираженими порушеннями поведінки.У зв`язку з чим [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до\~ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу». Лікар-психіатр [PERSON] підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання при поступленні до відділення та зазначив, що [PERSON] на теперішній час не потребує госпіталізації у психіатричний стаціонар. Статтями 12,81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Без встановлення того факту, що особа є небезпечною для себе та оточуючих, неможливо застосувати до неї такий захід, як примусова госпіталізація до психіатричного закладу, що відповідає положенням статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, а також практиці Європейського суду з прав людини. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29,55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість.\~ Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п."е" цієї статті передбачає затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~У судовому засіданні не підтвердилася та обставина, що [PERSON] ,\~ [INFO] несе\~небезпеку\~для\~себе та\~оточуючих, що не\~було підтверджено\~у судовому\~засіданні лікарем-психіатром\~ [PERSON] при цьому відсутні докази, які б могли підтвердити або спростувати обставини, що зазначені в заяві.\~У зв`язку із чим, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed