Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Представник заявниці адвокат Молчанов М.Д., діючий в інтересах неповнолітньої [PERSON] , звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту перебування неповнолітньої на утриманні свого рідного брата [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що неповнолітня [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , що підтверджується копією їх свідоцтв про народження. [PERSON] та [PERSON] проживали в батьківському будинку та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Батьки [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] померли. Після 24.02.2022 року [PERSON] [INFO] , був призваний за мобілізацією в умовах воєнного стану на військову службу. [INFO] [PERSON] , загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Однак [PERSON] , був єдиним годувальником для сім`ї заявниці. Будучи на військовій службі він постійно надсилав сестрі [PERSON] , на утримання грошові перекази, а також будучи у відпустках передавав особисто грошові кошти. Встановлення факту перебування заявниці на утриманні брата [PERSON] , необхідне заявниці для реалізації свого права на отиримання передбачених законом пільг та виплат членам сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] , в чому їй на даний час було відмовлено У зв`язку з вказаними обставинами, представник заявниці звернувся із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку. Вказана заява надійшла до Володимирецького районного суду Рівненської області 10.04.2024. 14.05.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в судове засідання не з`явився, пояснень, заперечень, будь-яких доказів чи заяв до суду не направив, про перенесення часу судового засідання не клопотав, хоча своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, а саме шляхом направлення процесуальних документів та судових викликів до електронного кабінету. Представник заявниці адвокат Молчанов М.Д., діючий в інтересах неповнолітньої [PERSON] клопотав про участь у справі дистанційно, в режимі відеоконференції однак з технічних причин, зокрема внаслідок планових стабілізаційних відключень електропостачання приміщення районного суду, проведення відеоконференції не представилось можливим, у зв"язку з чим розгляд справи проведено судом в порядку письмового провадження, на підставі доказів, наданих сторонами. Суд, дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення із наступних підстав. Пунктом 2 частини 1статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до абз.1 ст.30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», Право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Відповідно до абз.4 ст.30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», Непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; Частиною 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Частиною 1 статті 38 цього Закону передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно п.2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були рідними братом та сестрою, що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] яке видане виконкомом Тутевицької сільської ради Сарненського району Рівненської області 16.08.2016 року, та серія [NUMBER] яке видане Тутевицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області 14.10.1997 року де їх батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали в батьківському будинку та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання, а також Актом обстеження від 01.07.2022 року який виданий Антонівською сільською радою Рівненської області. Після 24.02.2022 року [PERSON] був призваний за мобілізацією в умовах воєнного стану на військову службу. [INFO] [PERSON] загинув внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.05.2022 р. Також судом достовірно встановлено, що [PERSON] , як перебуваючи на військовій службі, так і до того часу постійно надсилав [PERSON] , на утримання сім`ї грошові перекази, що підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] . Крім того, судром також встановлено, що до часу своєї смерті мати неповнолітньої [PERSON] - не працювала і не мала постійного доходу, відтак кошти, що надавав [PERSON] були фактично єдиним та основним джерелом доходу не лише неповнолітньої, але й цілої родини. Тобто судом встановлено, що [PERSON] є єдиною особою, яка тривалий час здійснювала систематичне забезпечення сестри, продуктами харчування, одягом, медикаментами у разі необхідності, забезпечував належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , ніде не працює оскільки є неповнолітньою, у зв`язку з чим заробітна плата брата [PERSON] , була для заявниці постійним і основним джерелом засобів до існування. Суб`єктами звернення до суду із заявами про встановлення факту перебування особи на утриманні можуть бути фізичні особи, в яких на підставі чинного законодавства у разі встановлення факту виникає відповідне право. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно вимог ч. 4 ст.3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц. Щодо перебування особи на утриманні Верховний Суд підкреслив, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Також ВС зазначив, що постійний характер допомоги означає, що вона не була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. В даному випадку, суд приходить до висновку, що покійний [PERSON] , фактично та на постійній основі виконував батьківський обов`язок та утримання [PERSON] , оскільки їх батьки померли, а вона самостійно була неспроможна забезпечити собі належне матеріальне забезпечення. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Тому, суд вважає, що встановлення юридичного факту, про який просить заявниця, знайшов повне підтвердження в судовому засіданні і його об`єктивність не викликає в суду сумніву, заява про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. На підставі наведеного,

Outcome: approved