Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: У жовтні 2018 році представник позивача ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» адвокат Трофімова Лариса Анатоліївна звернулася до херсонського міського суду Херсонської області із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.12.2015 року між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] власником транспортного засобу - автомобіля «Ford Fusion» із д.н.з. [NUMBER] , було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №АМ.102112, згідно умов якого позивач ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу - автомобіля «Ford Fusion» із д.н.з. [NUMBER] . 31.10.2016 року в м.Херсоні по вул. Залаегерсег, 18, відбулась ДТП за участю транспортного засобу - автомобіля «Chevrolet Lacetti» із д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та транспортного засобу - автомобіля «Ford Fusion» із д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ДТП сталася у зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП, було пошкоджено транспортний засіб - автомобіль «Ford Fusion» із д.н.з. [NUMBER] . Власник транспортного засобу - автомобіля «Ford Fusion» із д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернувся до позивача ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок СТО в розмірі 17 326,27 грн. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована полісом ОСЦПВВНТЗ не була. Станом на момент подання позову, сума, яка підлягає відшкодуванню становить 17 326,27 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 17 326,27 грн страхового відшкодування та судовий збір у розмірі 1 762,00. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Заяви (клопотання) учасників справи: До позовної заяви долучено клопотання представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» адвоката Трофімової Л.А. про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якому представник позивача не заперечив проти винесення заочного рішення. (а.с. 4). Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03.10.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 29.01.2024 року у зв`язку з тим, що суддя Прохоренко В.В. відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 20.07.2023 року №732/0/15-23 звільнена з посади судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 766/19280/18. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 січня 2024 року справу №766/19280/18 передано судді Скрипнік Л.А. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання, призначене на 15.07.2024 року: представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» адвокат Горячев Артем Віталійович не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність не заперечував проти винесення заочного рішення. відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. На адресу суду повернувся конверт з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки не відомі. Заяв та клопотань на адресу Херсонського міського суду Херсонської області не надходило. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що відповідно до копії Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №102112 від 18.12.2015 року, між ПАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено Договір страхування транспортного засобу «Ford Fusion» із д.н.з. [NUMBER] (а.с. 5). 31.10.2016 року в м.Херсоні по вул. Залаегерсег, 18, відбулась ДТП за участю транспортного засобу - автомобіля «Chevrolet Lacetti» із д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та транспортного засобу - автомобіля «Ford Fusion» із д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ДТП сталася у зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] п.10.11 Правил дорожнього руху України, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до частини третьої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.12.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340,00 грн. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. На момент скоєння ДТП у відповідача був відсутній поліс цивільно-правової відповідальності. [PERSON] звернувся до директора Управління обслуговування збитків Департаменту обслуговування збитків ПАТ «СК «ПЗУ Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до копії страхового акту №UA2016103100042/L02/01 від 11.11.2016, розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №UA2016103100042/L02/01 затверджено рішення про виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 17326,27 (а.с. 18,19). Згідно з копією платіжного доручення №47792 від 14.11.2016 року, ПАТ СК «ПЗУ Україна» здійснило платіж на користь ФОП [PERSON] , за призначенням страхового відшкодування за автомобільний ремонт (а.с. 12). Відповідно до копії претензії від 19.06.2018 року, ПАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулося до відповідача [PERSON] із претензією щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП в розмірі 17 326,27 грн. (а.с. 20). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Згідно ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена уст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст.261, ст.262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до ТОВ «СК «ПЗУ Україна» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем за обставин викладених в позові. З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Згідно платіжного доручення № 21501 від 31.08.2018 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі гривень, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 гривень. На підставі\~викладеного,\~ст.ст.\~15,\~16,\~993,\~1166,\~1188,\~1194\~ЦК України,

Outcome: approved