Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

У березні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» (далі по тексту - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), в якій просить суд стягнути з відповідача на користь «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» 13 900, 00 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028, 00 грн. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 31.05.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та [PERSON] було укладено Договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № 200121308, забезпечений транспорт «FIAT DOBLO», д.н.з. [NUMBER] . 10.08.2020 о 07 год. 33 хв. по провулку Делегатському 3 в м. Києві, [PERSON] керуючи автомобілем «FIAT DOBLO», д.н.з [NUMBER] , був не уважний до дорожньої обстановки, для забезпечення безпеки руху заднім ходом не звернувся за допомогою до інших осіб, здійснив наїзд на припаркований автомобіль «CHEVROLET CRUZE», д.н.з [NUMBER] , що призвело до пошкоджень транспортних засобів, та залишив місце ДТП. Внаслідок вказаної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «CHEVROLET CRUZE», д.н.з [NUMBER] , з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як водія автомобіля «FIAT DOBLO», д.н.з [NUMBER] , була застрахована у позивача. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2021 року встановлено вину [PERSON] у вчиненні даної ДТП. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ № 200121308, на підставі страхового акту № 200000328489 від 05.03.2021р., заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «CHEVROLET CRUZE», д.н.з [NUMBER] , складає 13 900,00 грн. В зв?язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» здійснило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «CHEVROLET CRUZE», д.н.з [NUMBER] , в сумі 13 900, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3Р024451від 12.03.2021р. Таким чином, як стверджує представник позивача до позивача перейшло право вимоги на отримання від відповідача компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «CHEVROLET CRUZE», д.н.з [NUMBER] . З урахуванням викладеного, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» звернулося до суду із відповідним позовом та просило стягнути з відповідача на свою користь 13 900, 00 грн. та судові витрати. Ухвалою від 12.04.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням, проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 3, пункту 4 частини 1 статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10.08.2020 о 07 год. 33 хв. по провулку Делегатському 3 в м. Києві, [PERSON] керуючи автомобілем «FIAT DOBLO», д.н.з [NUMBER] , був не уважний до дорожньої обстановки, для забезпечення безпеки руху заднім ходом не звернувся за допомогою до інших осіб, здійснив наїзд на припаркований автомобіль «CHEVROLET CRUZE», д.н.з [NUMBER] , що призвело до пошкоджень транспортних засобів, та залишив місце ДТП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2021 року по справі про адміністративне правопорушення № 761/33640/20 встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, провадження у справі за ст. 122-4, ст. 124, Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 31.05.2020р. між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та [PERSON] було укладено Договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № 200121308, забезпечений транспорт «FIAT DOBLO», д.н.з. [NUMBER] . 04.03.2021р. потерпілий звернувся до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» з заявою про виплату страхового відшкодування, згідно з якою між потерпілою [PERSON] та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» досягнуто згоди про розмір страхового відшкодування, що становить 13 900, 00 грн. ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» здійснило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «CHEVROLET CRUZE», д.н.з [NUMBER] , в сумі 13 900,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3Р024451від 12.03.2021 р.. Судом встановлено, що всього з наданих представником позивача платіжних доручень за вищевказаним страховим випадком на користь потерпілої особи було сплачене страхове відшкодування в загальному розмірі 13 900, 00 грн. Таким чином, до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» перейшло право вимоги на отримання від відповідача розміру завданої внаслідок ДТП шкоди в порядку регресу. Відповідно до ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з виконанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогнебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі володіє транспортним засобом, механізмом іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому. Визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ст.ст. 29, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У відповідності до підпункту 38.1.1. п. 38.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). У відповідності до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідач правом подачі відзиву не скористався, будь-яких доказів на спростування позовних вимог не надав. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, а з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого страхового відшкодування в сумі 13 900, 00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3 028, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved