Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2109540722025 від 05.04.2021 в розмірі 31 203,40 грн та понесені судові витрати - 3 028,00 грн витрат зі сплати судового збору та 13 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у т.ч. за кредитним договором від 05.04.2021 №2109540722025, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] .. У результаті вказаного позивач набув право вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 05.04.2021 №2109540722025. За умовами укладеного Кредитного договору від 05.04.2021 №2109540722025, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 3 000, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов договору, його додатків та правил. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання, а проценти за користування розраховуються від суми кредиту за кожний день користування: 2% за кожний день користування за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування не пізніше ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою (2%); починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення процентна ставка збільшується на 1,38%; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65%. Граничний строк кредитування 1 рік. Товариство належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, у порядку, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач свої обов`язки належним чином не виконує та заборгованість не погашає, яка станом на день подання позову становить 52 882,50 грн, з яких 3 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 49 882,50 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги, однак, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 31 203,40 грн., з яких 3 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 28 203,40 грн заборгованість за відсотками. Ухвалою суду від 05.03.2024 відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст.178-180,191,193, ч. 5 ст.279 ЦПК України. Відповідачу [PERSON] , на його адресу, була направлена судова кореспонденція: позовна заява та ухвала про відкриття провадження у справі, яка повернулась на адресу суду не врученою 15.05.2024 з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, що призвело до виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся з позовом до суду. Судом встановлено, що 05.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг №2109540722025 «Стандартний». Згідно такого договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надає позичальнику погоджену між сторонами в заяві-анкеті суму коштів в розмірі 3 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов договору, його додатків та правил. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання, а проценти за користування розраховуються від суми кредиту за кожний день користування: 2% за кожний день користування за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування не пізніше ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою (2%); починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення процентна ставка збільшується на 1,38%; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65%. Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік (п.1.9. кредитного договору). Договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, одноразовим ідентифікатором. Як вбачається з додатку №1 до кредитного договору є заява-анкета, де вказано, що відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання коштів йому в позику, є посилання на його електронну пошту та номер карткового рахунку, який співпадає з тим, що зазначений у довідці ТОВ ФК «ВЕЙФОР ПЕЙ» від 11.01.2022 щодо підтвердження переказу коштів ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на карту відповідача 05.04.2021 в сумі 3 000,00 грн. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується заявою-анкетою позичальника (додаток №1 до кредитного договору) та довідкою щодо підтвердження переказу коштів. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2109540722025 від 05.04.2021, сума заборгованості [PERSON] перед Товариством станом на 30.11.2021 становить 52617,30 грн; списано 28497,30 грн; всього борг становить 24120,00 грн, з яких 3000,00 грн - тіло кредиту, 24120 грн - відсотки. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2109540722025 від 10.01.2023, сума заборгованості [PERSON] перед Товариством станом на 10.01.2023 становить 52 882,50 грн, з яких: 3 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 49 882,50 грн - заборгованість за процентами; нараховані відсотки з 01.12.2021 по 04.04.2022 складають 28762,50 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2109540722025 від 05.04.2021, сума заборгованості [PERSON] перед Товариством станом на 16.01.2024 становить 52 882,50 грн, з яких: 3 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 49 882,50 грн - заборгованість за процентами. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №2109540722025 від 05.04.2021, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] ТОВ «Вердикт капітал» за платіжним дорученням №307600018 від 03.12.2021 оплатило на користь ТОВ «Служба миттєвого кредитування» 5 536 643,12 грн як оплату згідно договору від 01.12.2021 №1-12. З наданої суду копії з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №1-12 від 01.12.2021 вбачається, що у Реєстрі під № 22369 значиться [PERSON] , кредитний договір №2109540722025 від 05.04.2021, загальний розмір заборгованості за кредитним договором 24 120 грн, у тому числі заборгованість за основним зобов`язанням 3 000,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 21 120,00 грн. У свою чергу, між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як Новим кредитором, 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно з яким Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває в обсязі і на умовах, визначених цим договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього Договору. Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором №10-01/2023, складеного 10.01.2023, первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв Реєстр Боржників. Згідно копії Реєстру боржників від 10.01.2023 вбачається, що у Реєстрі під №20072 значиться [PERSON] , кредитний договір №2109540722025, загальний розмір заборгованості за кредитним договором 52 882,50 грн, у тому числі заборгованість за основним зобов`язанням 3 000,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 49 882,50 грн. На підтвердження наявності заборгованості відповідача у розмірі 52 882,50 грн позивач у якості доказу надав розрахунок заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 16.01.2024. Згідно наданого розрахунку заборгованості, станом на 16.01.2024, у [PERSON] перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» станом на таку дату наявна заборгованість у сумі 52 882,50 грн, яка включає 3 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 49 882,50 грн - заборгованість за відсотками. Надаючи правову оцінку установленим обставинам у цій справі та позовним вимогам, суд виходить з такого. Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). У силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Предметом договору факторингу згідно ст. 1078 ЦК України може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Відповідно до положень ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Як вбачається із матеріалів справи, первісний кредитор ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», з яким у відповідача було укладено кредитний договір, свої обов`язки по наданню відповідачу [PERSON] кредитних коштів виконав в повному обсязі. Однак відповідач своїх зобов`язань по в`язаних із поверненням кредитних коштів не виконав, в результаті чого у останнього перед Товариством утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 16.01.2024 становить 52 882,50 грн. В подальшому між первісним кредитором та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №1-12 від 01.12.2021, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступив право вимоги до відповідача [PERSON] , який в подальшому було відступлено ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за договором факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Згідно наданого розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» станом на 16.01.2024 у відповідача наявна заборгованість у сумі 52 882,50 грн, яка включає 3 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 49 882,50 грн - заборгованість за відсотками. Натомість як вбачається із змісту позовних вимог, позивач в позові ставить вимогу про стягнення боргу з [PERSON] в сумі 31 203,40 грн, яка включає в себе 3 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 28 203,40 грн - заборгованість за відсотками, згідно розрахунку заборгованості станом на 16.01.2024. Отже, відповідач в порушення ст. 526 ЦК України та умов договору, своїх зобов`язань не виконав, що призвело до створення заборгованості, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 31 203,40 грн, з яких 3 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 28 203,40 грн - заборгованість за відсотками. Задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3028 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 113 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В п. 1 ч. 3 ст. 113 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно положень ч. 3 ст. 134 ЦПК України, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. В частині 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В частині 4 ст. 137 ЦПК України, передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В частині 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат понесених за надання правничої допомоги до позовної заяви долучено: договір №02/01-23 про надання правової допомоги від 02.01.2023, укладений між позивачем та АО "Лігал Ассістанс, та розрахунки за конкретний вид наданих послуг (надання усної консультації з вивченням документів, вартість за 2 год. - 3000,00 грн та складання позовної заяви вартість за 5 год. 10000,00 грн), витяг з акту про надання юридичної допомоги від 08.01.2024, а також платіжну інструкцію від 10.01.2024, з яких вбачається, що адвокатом Столітнім М.М. надано позивачу правову допогу на суму 13 000,00 гривень. Однак суд вважає, що заявлена сума є неспівмірною з обсягом виконаної адвокатом роботи. Так, враховуючи складність справи, беручи до уваги принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткову компенсацію витрат на правничу допомогу, яку слід визначити у розмірі 3000,00 гривень. На підставі статей 525, 627-629, 1054 ЦК України та

Outcome: approved