Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, житловою площею 13,5 кв.м., загальною площею 32,8 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] та залишити за відповідачем право власності на автомобіль JEEP COMPASS, 2019 року випуску, з об`ємом двигуна 2360 куб.см, держ.номер [NUMBER] , а також стягнути з відповідача витрати за сплату судового збору у розмірі 1\~928 (одна тисяча дев`ятсот двадцять вісім) гривень 62 копійки. В обґрунтування позову посилається на те, що вона з [PERSON] перебувала у шлюбі, зареєстрованому 17.11.2011 відділом Державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, який було розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 18.12.2023 у справі №619/5201/23. 20.11.2013 за час перебування у шлюбі на її ім`я було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, житловою площею 13,5 кв.м., загальною площею 32,8 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 21.08.2021 під час перебування в зареєстрованому шлюбі на ім`я відповідача було придбано автомобіль JEEP COMPASS, 2019 року випуску, з об`ємом двигуна 2360 куб.см, держ.номер [NUMBER] . Після розлучення вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, а також щодо користування ним та виконання зобов`язань, які покладаються на власників майна. Позивач вказує, що після припинення шлюбних стосунків автомобіль JEEP COMPASS, державний номерний знак [NUMBER] , залишився у володінні [PERSON] , який ним користується на свій розсуд, у неї ж тривалий час немає доступу до автомобілю, вирішити питання щодо продажу автомобіля та поділу грошової суми відповідач відмовляється. Разом з цим, зазначає, що відповідач як співвласник житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , відмовляється нести необхідні витрати з його утримання. В цей час будинок є фактично непридатним для проживання через пошкодження внаслідок обстрілів, він потребує ремонту, а відповідач не бажає нести витрат в зв`язку з цим. Відповідач не проживає в будинку, не користується ним, не доглядає та не утримує його. За таких умов, вважає, що буде справедливим залишити кожному з них те майно, яким вони фактично володіють і за яке несуть витрати по утриманню, у зв`язку з чим просить суд виділити їй в особисту власність житловий будинок з надвірними будівлями, житловою площею 13,5 кв.м., загальною площею 32,8 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а відповідачу - автомобіль JEEP COMPASS, 2019 року випуску, з об`ємом двигуна 2360 куб.см, державний номерний знак [NUMBER] . Ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. [PERSON] подав відзив на позов, в якому просив у позові [PERSON] про поділ майна, яке с об`єктом спільної сумісної власності подружжя, відмовити у повному обсязі у зв`язку з ненаданням доказів на підтвердження заявлених вимог. Пояснив, що будучи у шлюбі 20.11.2013 ними за спільні кошти був придбаний житловий будинок з надвірними спорудами, якккий розташованими за адресою: [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок було оформлено з ім`я позивача. На момент придбання на земельній ділянці площею 1740 кв. знаходився житловий будинок літ. А-1 загальною площею 32,8 кв. житлової 13.5 кв.м. дерев`яний, обкладений цеглою, 1959 року побудови. Після придбання житлового будинку літ. А-1 ними на земельній ділянці був збудований новий житловий будинок розмірами 9,50 м. на 10,0 м. Були зроблені всі внутрішні роботи, у будинок проведено газ, воду, завезена придбана нами нові меблі. Усі будматеріали купувалися, також оплата за будівельні роботи здійснювалася за спільні кошти. Вартість усіх будівельних матеріалів, оплата будівельникам за роботу, введення в будинок холодної води, газу складає не менше ніж 1 600 000 гривень. Документи на придбання будматеріалів, документи на газозабезпечення будинку, введення холодної води знаходяться у [PERSON] . Вказує, що мешкали в новому будинку, а старий будинок літ. А-1 використовувався як літня кухня. Документи за новозбудований будинок не оформили, акт введення будинку в експлуатацію також відсутній. 25.02.2022 року від початку бойових дій біля будинку був вибух та житловий будинок літ. «А-1» було частково зруйновано, зруйновано одну стіну будинку, пошкоджено дах, вікна та двері вибито, обшивку автомобіля JEEP COMPASS, 2019 року випуску, держномер [NUMBER] , який знаходився під час вибуху у дворі будинку, і який також було пошкоджено від уламків снаряда. В той же день вони виїхали з будинку, який до сих пір ніхто не відновлював, він досі частково зруйнований, непридатний для проживання. Вказує,\~що технічний\~паспорт,\~що доданий\~до матеріалів\~справи оформлений\~15.07.2009 в ньому не відображено усіх змін, які є на земельній ділянці на момент звернення позивачки до суду. Зокрема в технічному паспорті відсутній новозбудований будинок, вартість житлового будинку літ. «А-1» здійснено без урахування його технічного, з урахуванням руйнувань, стану на момент подання позову. Просить вважати технічний паспорт від 15.07.2009 року на житловий будинок з надвірними спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS] , а також довідку про оцінку житлового будинку неналежними доказами, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам на момент подачі позову до суду. Зазначає, що відсутній висновок судового експерта про неможливість поділу житлового будинку в натурі з урахуванням часток сторін. Щодо оцінку автомобіля, який було здійснено без його огляду, то вартість, яка зазначена фахівцем у довідці, не відповідає дійсності, оскільки вона не враховує пошкодження кузова автомобіля, у зв`язку з чим він не згоден із зазначеною оцінкою автомобіля. Просить в задоволенні позову відмовити. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно зі статтею 60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Указані правові позиції висловлені Верховним Судом України у постановах від 01 липня 2015 року (справа №6-612цс15), від 25 листопада 2015 року (справа №6-2333цс15), від 16 грудня 2015 року (справа №6-2641цс15), від 07 вересня 2016 року (справа №6-801цс16). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.\~69\~СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. \~ \~ \~ \~Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що сторони\~перебували у\~шлюбі,\~який зареєстровано 17.11.2011 Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1997. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.12.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням суду у цивільній справі №619/5201/23 (а.с. 12). 20.11.2013 за час перебування у шлюбі на її ім`я [PERSON] було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, житловою площею 13,5 кв.м., загальною площею 32,8 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 20.11.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Димовою С.С. №456 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 15-18). На підтвердження вартості житлового будинку подано довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 12.03.2024 (Відповідно до порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку) за № 201-20240912-0007477348), згідно якої оціночна вартість спірного об`єкта оцінки, що розташований за адресою: [ADDRESS] становить 241\~077,49 гривень, оціночна вартість поліпшень розрахована на суму 84\~400,12 гривень, оціночна вартість земельної ділянки 156\~677,37 гривень, виконаного сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] (код ЄДПОУ: [NUMBER] ) (а.с. 14) Згідно відповіді начальника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області (філія ГСЦ МВС) від 19.01.2024 року № 31/20-229 на адвокатський запит, транспортний засіб JEEP COMPASS, 2019 року випуску, з об`ємом двигуна 2360 куб.см, № кузова 3C4NJDBBXLT100641, державний номерний знак [NUMBER] , який привезений з-за кордону по посвідченню митниці (ТСЦ 6342) з 21.08.2021 зареєстрований на [PERSON] (а.с. 10). Згідно довідки\~про найбільш\~вірогідну мінімальну\~ціну продажу\~рухомого майна\~виконаного сертифікованим\~суб`єктом оціночної\~діяльності [PERSON] \~(код\~ЄДПОУ:\~ [NUMBER] ),\~а саме\~колісного транспортного\~засобу марки\~JEEP\~моделі COMPASS,\~2019\~року випуску,\~ державний номерний знак [NUMBER] становить 610\~000,00 гривень (а.с. 13). Суд зазначає, що житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та автомобіль JEEP COMPASS, 2019 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , були придбаний подружжям у період перебування у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю та частки сторін є рівними, оскільки на підтвердження іншої домовленості будь-яких доказів не надано, а підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частин другої та третьої статті 70 СК України відсутні, так як наявність обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спільного майна, позивачем не доведено та судом не встановлено. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший). Зі змісту п.п. 23, 24 Постанови вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п. 30 постанови рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України. Поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина друга статті 71 СК України). У разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю (пункт 66.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 757/64512/16-ц (провадження № 61-12274св21) зазначено, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них надалі вчиняти узгоджені дії для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20). Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)). При вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 615/1364/16-ц (провадження № 61-6575св19), від 17 серпня 2022 року у справі № 522/8676/20 (провадження № 61-1714св22), від 17 січня 2024 рокуу справі № 522/17831/20 (провадження № 61-7951св23). У постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18 (провадження № 61-19084св20) сформульовано правовий висновок про те, що у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною другою статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що спірне майно підлягає поділу. Щодо варіанту поділу, суд вважає за необхідне в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] та за Федіком право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями за кожним, оскільки згоди подружжя щодо іншого варіанту розподілу та компенсації немає. Також суд вважає необхідним визнати в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за [PERSON] право власності на автомобіль JEEP моделі COMPASS, 2019 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , та стягнути з [PERSON] компенсацію половини вартості автомобіля, виходячи з наступного. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина друга статті 71 СК України). Суд приймає довідку про найбільш вірогідну мінімальну ціну продажу рухомого майна виконаного сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] (код ЄДПОУ: [NUMBER] ), а саме колісного транспортного засобу марки JEEP моделі COMPASS, 2019 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] яка становить 610 000,00 гривень, тому на користь позивача належить стягнути з відповідача частину вартості автомобіля, що становить 305\~000 гривень. Заперечення відповідача про пошкодження автомобіля суд не приймає, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано будь-яких доказів пошкодження автомобіля. Позивачка про це в позові не вказує. Відповідач з цього приводу будь-яких клопотань, в тому числі про призначення експертизи, не заявляв, фото пошкоджень не надавав. При цьому позивачка на підтвердження своїх вимог надає довідку про найбільш вірогідну мінімальну ціну продажу рухомого майна, яку відповідачем не спростовано. Щодо заперечень відповідача про те, що за адресою: [ADDRESS] був побудований новий будинок, який не введено в експлуатацію, та зазначення відповідачем про поділ будівельних матеріалів, суд виходить з наступного. Зустрічний позов відповідачем суду не надано. Будь-яких доказів на підтвердження будівництва, вартості матеріалів в матеріалах справи також немає, клопотання про витребування доказів, виклик свідків відповідачем не заявлено. Надані відповідачем фотокартки пошкодження будинку та надана позивачкою оцінка нерухомості на вирішення спору не впливають, оскільки судом прийнято рішення про поділ будинку по частці, тому компенсація не стягується. Заперечення відповідача проти поділу взагалі суд не приймає, оскільки позивачка має право на поділ майна, згідно ч. 1 ст. 69 СК України. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 1 928 (одна тисяча дев`ятсот двадцять вісім) гривень 62 копійки, сплачених під час подачі позовної заяви в електронному виді через підсистему ЄСІТС Електронний Суд.. На підставі ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України, ст.ст. 9, 60, 63, 69, 70 СК України,

Outcome: approved