Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

06 грудня 2023 року позивач звернулася до суду з цим позовом, із посиланням на розпорядження голови Верховного суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану, яким підсудність справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області змінено на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. В обґрунтування позову зазначила, що 09 листопада 2021 року [PERSON] зверталася з аналогічним позовом до Сєвєродонецького міського суду Луганської області. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі № 428/10587/21 за її позовом відкрите виконавче провадження про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та 17 лютого 2022 року судом прийняте рішення, задоволено позов. Однак, позивач не мала змоги отримати рішення через евакуацію до іншого міста. Звернувшись після зміни підсудності до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою, отримала ухвалу про неможливість відновлення втраченого провадження. Вказує, що з загальнодоступної інформації про виконавче провадження дізналася про відкриття щодо неї 11 серпня 2021 року державним виконавцем Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) виконавчого провадження за № 66461167 на підставі виконавчого напису від 16 червня 2021 року, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, якою є [PERSON] , за реєстровим номером 22661. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 28 590,00 грн. Стягувачем за виконавчим є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО». Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений нотаріусом із грубим порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172, так як нотаріусу не було надано доказів безспірності заборгованості за вказаним виконавчим написом, оригіналів документів, на підставі яких він вчинений, у зв`язку з чим є всі підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Крім того, на момент видачі виконавчого напису набрала сили постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Має сумнів щодо надання нотаріусу оригіналу кредитного договору. Зазначає про ненадходження до неї вимог щодо усунення порушень закону. Вказує на не дослідження питання щодо наявності безспірної заборгованості нотаріусом. Також просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 9 000,00 грн. Постановленою суддею ухвалою від 11 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрите провадження у справі, призначене судове засідання. Постановленою суддею ухвалою від 05 березня 2024 року витребувано докази у справі. Докази отримано 08 квітня 2024 року. 09 липня 2024 року представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі представника, в якій також заявлено про недопустимість доказів, поданих представником відповідача через ненадання оригіналів, ідентичності прізвищах представника відповідача та первісного кредитора, ненадання суду виконавчого напису. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомив. Про обізнаність щодо розгляду справи свідчить виконання ухвали суду про витребування доказів. Відзив на позов не надав. Треті особи, їх представники у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, належним чином. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, враховуючи відсутність заперечень позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, висновує таке. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Судом установлено, що 23 грудня 2020 року позивачем підписано електронним підписом Договір № 201223-28846-2, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» надається позивачу кредит у сумі 5 000,00 грн на строк 30 днів з можливістю пролонгації договору зі сплатою процентів за користування кредитом 1,4 % у день /а.с.63-64/. Договір укладено в електронній формі та він не містить відомостей щодо нотаріального посвідчення. 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, якою є [PERSON] , вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 22661 про звернення стягнення з позивача, який є боржником за Кредитним договором № 201223-28846-2від 23 грудня 2020 року, укладеним з ТОВ «ФК ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», правонаступником якого за Договором відступлення права вимоги № 11/06/2021-Р/М-2 є відповідач. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29 січня 2021 року по 14 червня 2021 року. Загальна сума, що підлягає стягненню (з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису) становить 29\~540,00 грн /а.с.21/. Також судом досліджено Договором відступлення права вимоги № 11/06/2021-Р/М-2 /а.с.66-67, витяг з Акту прийому-передачі реєстру боржників /а.с.66-67, 68/, яким підтверджується набуття відповідачем права вимоги за договором № 11/06/2021-Р/М-2. Постановою державного виконавця Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), яким є [PERSON] від 11 серпня 2021 року відкрите виконавче провадження № 66461167 з примусового виконання виконавчого напису № 22661, вчиненого 16 червня 2021 року /а.с.18/. Вирішуючи спір, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Можливість вчинення виконавчого напису прямо передбачена, зокрема, ст. 18 ЦК України, главою 14 Закону України «Про нотаріат», ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу», ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1. Глави 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскільки відповідачем не доведено, що укладений між ним та позивачем кредитний договір був посвідчений нотаріально, і в подальшому наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, суд приходить висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Щодо посилання позивача на недопустимість доказів у виді копії договору кредиту, розрахунку заборгованості, договору відступлення права вимоги та витягу, суд виходить з того, що надані докази у їх сукупності, які свідчать про вчинення виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження за ним, не викликають у суду сумнівів належності та допустимості таких. Позивачем не доведено недійсність кредитного договору відповідним судовим рішенням, висновком експертизи. Відтак, суд відхиляє посилання представника позивача на фальсифікацію відповідачем доказів, як неналежні. Не надання оригіналів доказів саме по собі не вказує на недопустимість їх копій за умови підтвердження вчинення виконавчого напису та у співвідношенні до змісту таких документів. Щодо судових витрат. Позивач просить стягнути з відповідача 908,00 грн судових витрат. Суд приймає до уваги посилання позивача на її звернення до Сєвєродонецького міського суду Луганської області, неможливість відновлення втраченого судового провадження, що підтверджено ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року у справі № 428/10587/21. Водночас, суд виходить з того, що у цій справі позивача звільнено від сплати судового збору Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.\~ Доказів сплати судового збору у межах цієї справи, справи № 428/10587/21 суду не надано та матеріали справи таких доказів не містять. Внаслідок чого відсутні підстави для стягнення витрат по сплаті судового збору з відповідача на користь позивача та в силу Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає до стягнення сума в розмірі 1\~211,20 грн. При цьому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 9000,00 грн витрат на правову допомогу, оскільки позивачем належними доказами підтверджено розмір таких витрат, правові підстави їх виникнення, обсяг та розмір отриманої позивачем від адвоката правової допомоги /а.с.8,17, 24, 37-38/. На підставі викладеного,

Outcome: approved