Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що відповідач зареєстрований, але тривалий час не проживає у зазначеному житловому приміщенні, комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла. Реєстрація відповідача в квартирі порушує його право власності, створює йому перешкоди в користуванні житловою площею, він не може повноцінно скористатись субсидією по оплаті комунальних послуг, чим порушуються його права. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до ст. 1 Першого протоколу до\~Європейської Конвенції з прав людини\~та основних свобод, що згідно з\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах,передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.ст. 316,\~317 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.\~Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою\~ст.\~383\~ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Разом із тим, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном відповідно до\~ст. 391 ЦК України. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.2023, виданого державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області Звадою В.В., сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна після смерті батька [PERSON] , а саме 1/4 частки у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частку у праві власності на квартиру видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частку у праві власності на квартиру [PERSON] ще не видано. Право власності позивача також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 14.11.2023. Відповідно до витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 933 від 26.02.2024, відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 03.04.2024, у зазначеній квартирі зареєстровані позивач та його брат відповідач [PERSON] . Отже, відповідач наразі є співвласником квартири. У матеріалах справи відсутні докази поділу житлової квартири у натурі, а тому відповідач має право користуватися усією квартирою, оскільки його 1/8 частка присутня у всій квартирі. Також позивачем не надано доказів припинення за відповідачем права власності на 1/8 частку у вказаній квартирі. Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений (ст.41 Конституції України, ст.ст.316-319 ЦК України), крім випадків передбачених законом, то\~власник (співвласник) не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин. За таких обставин, оскільки відповідачу, як співвласнику, належить право володіти, користуватися та розпоряджатися майном, яке належить йому на праві власності, то у даному випадку за жодних обставин він не може бути позбавлений права користуватися належним йому на праві спільної часткової власності спірною квартирою, оскільки у протилежному разі він не у спосіб, передбачений законом, буде позбавлений права власності. У даному випадку право власності без права користування існувати не може, бо місце проживання власника на зміст права власності не впливає. Право власності є непорушним. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема житловим приміщенням, шляхом\~зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщення\~відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Отже, якщо відсутні підстави для задоволення вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, то відсутні підстави для задоволення вимоги про зняття такої особи з реєстраційного обліку, враховуючи похідний характер останньої вимоги. Із огляду на вищевикладене, підстави для задоволення позову відсутні, а позбавлення прав власника допускається лише на підставі і в порядку, встановленому законом та за умови відшкодування вартості належного особі майна.

Outcome: dismissed