Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 25 вересня 2014 року між нею та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб. 19 січня 2017 року шлюб між нею та відповідачем розірвано рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області. Від шлюбу із [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що син проживає із нею. З моменту припинення проживання однією сім`єю, а саме із осені 2016 року і по цей час, батько дитини - відповідач, не бачив сина жодного разу, відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в повному обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає синові доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства»; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти - створились умови, які шкодять інтересам сина. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки відповідача. Позивач вказує, що син знаходиться на повному її утриманні. Позивач посилається на те, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Тому, позивач просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала. Вказала, що бувший чоловік взагалі не цікавиться сином, сім років взагалі не довідується до дитини ні він, ні його мати, хоча вони живуть через декілька хат. Зазначила, що з новим чоловіком у неї двоє спільних дітей, чоловік військовослужбовець, однак немає наміру звільнятися, якщо буде троє дітей, із врахуванням сина від першого шлюбу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином шляхом направлення судових повісток із рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, а також оголошенням на сайті, про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв чи клопотань не подавав, відзив на позов не надавав. Тому, у відповідності із ч.1, п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України суд має підстави для розгляду справи у відсутність належним чином повідомленого відповідача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Ямпільської міської ради Вінницької області [PERSON] просила відмовити у задоволені заявлених позовних вимог із врахуванням висновку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Заяви, клопотання: заява позивача про розгляд справи без її участі (а.с.28); заява представника органу опіки та піклування про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с.29); заява представника органу опіки та піклування про відкладення судового розгляду (а.с.50). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, призначення підготовчого провадження, залучення до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.23-25); відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку із неявкою відповідача (а.с.32-33); закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду, витребування висновку (а.с.45-46), відкладення судового засідання (а.с.52-53), про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Із копії посвідки на постійне проживання виданої 22.02.2021 судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] в Республіці Молдова (а.с.4). Із копії витягу з реєстру територіальної громади виданого 25.03.2024 судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає по [ADDRESS] з 25.03.2024 (а.с.6). Із копії дозволу на імміграцію в Україну, виданого 18.11.2016 №9992 судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженці село Курешниця Сорокського району Республіки Молдова на підставі п.1 ч.3 ст.4 ЗУ «Про імміграцію» дозволено постійне проживання в Україні, дозвіл дійсний до 18.11.2017 (а.с.7). Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19.01.2017 судом встановлено, що шлюб, зареєстрований 25.09.2014 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище [PERSON] залишено « [PERSON] » (а.с.8-9). Із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 27.03.2015 судом встановлено, що [INFO] в селі Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Із витягу №128 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого 25.03.2024 судом встановлено, що по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Із акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання від 01.04.2024 судом встановлено, що по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син; [PERSON] - син. [PERSON] , [INFO] , який являється батьком [PERSON] , [INFO] зареєстрований по [ADDRESS] , але тривалий час проживає за кордоном, участі у вихованні сина не приймає (а.с.12-13). Із копії характеристики учня 3 класу філії ЗСО І-ІІ ступенів села Гальжбіївка ОНЗ «НВК: ЗЗСО І ступеня-гімназії міста Ямпіль Ямпільської міської ради Вінницької області» [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] навчається в даному закладі з першого класу. Зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень. Має навчальні досягнення високого та достатнього рівня. Навчається в повну міру своїх сил. Гарно та швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Має здібності до вивчення математики. На уроках завжди уважний, активний, виконує домашні завдання, допомагає товаришам. Має добрий загальний розвиток. Багато читає. Рівень розумового та фізичного розвитку дитини відповідає віковим особливостям. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно і дбайливо. Бере активну участь у громадському житті школи та класу. Артем спокійний, врівноважений, товариський, розсудливий, має авторитет серед товаришів. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Вдома створені всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку [PERSON] . Батьки: мати [PERSON] та вітчим [PERSON] приділяють належну увагу до навчання та виховання дитини. Мати [PERSON] та вітчим [PERSON] підтримують постійний зв`язок зі школою, класним керівником, батьківським комітетом. Відвідують батьківські збори, шкільні міроприємства. Батько [PERSON] , за період навчання [PERSON] не приймає участі у житті дитини, не цікавиться навчанням, не відвідує школу (а.с.14). Із копії паспорта громадянина України, виданого 24.05.2011 судом встановлено, що відповідач [PERSON] народився [INFO] в селі Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області (а.с.15). Із довідки виданої Гальжбіївським старостинським округом вих..№129 від 25.03.2024 судом встановлено, що відповідно до записів у погосподарських книгах, [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований та проживає по [ADDRESS] (а.с.16). Із копії витягу з реєстру територіальної громади, виданого 01.03.2024 судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 12.03.2001 зареєстрований по [ADDRESS] . Витяг сформовано на пфдставі заяви особи [PERSON] (а.с.17). Із витягу №130 про зареєстрований у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого 25.03.2024 судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] з 12.03.2001 зареєстрований по [ADDRESS] разом із [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Із Висновку органу опіки та піклування Ямпільської міської ради від та рішення №184 від 24.06.2024 виконавчого комітету Ямпільської міської ради судом встановлено, що Ямпільська міська рада, як орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав: Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Виходячи з положень ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. В силу п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. п.15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 08.05.2019 року у справі № 409/1865/17-ц, від 02.10.2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 11.03.2020 року у справі № 638/16622/17, від 13.04.2020 року у справі № 760/468/18, від 29.04.2020 року у справі № 522/10703/18 , від 23.12.2020 року у справі №522/21914/17. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення мати спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останього батьківських прав, покладено на позивача. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків (пункт 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про позбавлення та поновлення батьківських прав»). [PERSON] як на підставу позбавлення батьківських прав посилається на те, що [PERSON] ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в повному обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає синові доступу до культурних та інших духовних цінностей і тому подібне. Однак, вищезазначені підстави для позбавлення батьківських прав вичерпні, кожна із них має самостійний характер і підлягає окремому доказуванню, тому жодні інші обставини, наприклад, ухилення матері чи батька від утримання дитини або спілкування з дитиною зрідка, не можуть призвести до позбавлення батьківських прав. Крім того, позивачем не надано жодного достовірного доказу про те, що відносно [PERSON] застосовувалися заходи впливу, а саме - накладання адміністративного стягнення, розгляд його поведінки органом опіки та піклування, виховний вплив з боку уповноваженого дільничного поліції, стягуються аліменти на неповнолітнього сина тощо. За таких обставин, суд вважає, що у позові необхідно відмовити. При вирішення питання щодо судових витрат, суд, виходячи із вимог ст.141 ЦПК України, покладає понесені позивачем судові витрати на останню, оскільки у позові відмовлено. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed