Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаною заявою, якою просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , належить договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який було укладено 21 квітня 1997 року з [PERSON] , що діяла від себе та за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідчено 12-ю Харківською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 1-1946. В обґрунтування заяви зазначила, що 21 квітня 1997 року вона купила двокімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується договором купівлі-продажу квартири, який було укладено нею з [PERSON] , що діяла від себе та за [PERSON] , [PERSON] , та з [PERSON] , [PERSON] , і посвідчено державним нотаріусом 12-ї Харківської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №1-1946. Для виготовлення нового технічного паспорту на належну їй на праві власності квартиру та внесення інформації про наявність у неї права власності на квартиру в державний електронний реєстр прав власності на нерухоме майно вона звернулась до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР. Проте в КП «Харківське міськБТІ» у неї не взяли документи для виготовлення технічної документації на квартиру, так як в договорі купівлі-продажу квартири її по батькові вказано як « [PERSON] », що не відповідає написанню її по батькові в її паспорті, де воно зазначено як « [PERSON] ». Договір купівлі-продажу квартири було укладено 21 квітня 1997 року, а паспорт громадянина України було їй видано 18 червня 1997 року, тобто після набуття права власності на квартиру. Вважає, що таке різне написання її по батькові в правовстановлюючому документі та в її паспорті громадянина України виникло в зв`язку з іншим трактуванням перекладу її прізвища з російської мови на українську особою, яка заповнювала її паспорт громадянина України. На цей час неможливо внести зміни в написання її по батькові в договорі купівлі-продажу квартири, так як нею після укладення договору купівлі-продажу квартири було отримано новий паспорт громадянина України, з зазначенням в ньому по батькові саме « [PERSON] », а як було зазначено в попередньому паспорті її по батькові, неможливо встановити в зв`язку з відсутністю того паспорту. Таким чином, по батькові вказане у правовстановлюючому документі не відповідає по батькові вказаному у паспорті громадянина України [PERSON] , що порушує її право на розпорядження нерухомим майном. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.06.2024 року заяву прийнято до провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами окремого позовного провадження. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, про розгляд справи за її відсутності, в якій заяву підтримує та просе суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши матеріали справи приходить до наступного. Згідно ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Частинами 1, 3 ст.\~13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено під час судового розгляду, згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] ,\~виданого Фрунзенським РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області 25.08.2012 р. прізвище, ім`я по батькові заявника зазначено українською мовою як « [PERSON] », [INFO] (а.с. 5-6). Відповідно довідки, виданої ДПА у Фрунзенському районі м. Харкова 04.02.1999 року, [PERSON] присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] . Дата занесення до Державного реєстру фізичних осіб 18.04.1997 року (а.с. 7). Згідно договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , від 21.04.1997 р. серії ААІ № 764891, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Зінченко Р.П., зареєстровано в реєстрі за № 1-1946 встановлено, що прізвище, ім`я по батькові заявника зазначено українською мовою як « [PERSON] » (а.с. 8). Також, з технічного паспорту на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що вона знаходиться у власності [PERSON] (а.с. 9-10). Згідно з\~довідки про\~зареєстрованих у\~житловому приміщенні\~осіб від\~14.05.2024\~року встановлено,\~що [PERSON] \~зареєстрована за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Дата реєстрації\~місця проживання\~за вказаною\~адресою \~07.05.1997\~рік (а.с.\~11). Крім того, заявником на підтвердження сплати нею комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , надані копії квитанцій (а.с. 12, 13). Суд зауважує, що прізвище, ім`я та по батькові заявника [PERSON] співпадають з прізвищем, іменем та по батькові [PERSON] , зазначеної як власника у договорі купівлі-продажу квартири.\~ Проаналізувавши відомості, що зазначені у вказаних документах, належить дійти висновку, що правильне написання по батькові « [PERSON] » повністю підтвердилося дослідженими в судовому засіданні доказами, які вказані вище. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у\~постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чиним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частинами 1, 2, 4\~ст. 10 ЦПК України\~визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Приписами п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті\~6\~та статті\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Частиною першою та частиною п`ятою\~статті 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Наявними в матеріалах справи письмовими доказами повністю підтверджується факт належності заявнику [PERSON] \~договору купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладеного 21.04.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1946. Частиною 2\~ст. 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм, практики Європейського суду з прав людини та матеріалів справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту належності\~договору купівлі-продажу квартири, за адресою: [ADDRESS] , укладеного 21.04.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1946. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику [PERSON] для подальшого розпорядження своїм правом власності на квартиру.

Outcome: approved