Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, зазначивши, що 01.04.2021 року [PERSON] взяв в позивача в борг грошові кошти в сумі 3300 длларів США та 1320 євро. Вказані кошти відповідач зобов`язався повернути позивачу до 31.12.2021 року, що підтверджується розпискою підписаною [PERSON] власноруч. Але у вказаний строк, передбачений розпискою відповідач коштів не повернув та не збирається їх повертати, незважаючи на неодноразові вимоги позивача про повернення коштів. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 3300 доларів США та 1320 євро, судові витрати по справі. Ухвалою судді від 28.05.2024 року відкрито провадження по вказаній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст.280-289 ЦПК України, суд ухвалює рішення в заочному порядку на підставі наявних доказів у справі, оскільки відповідач не з`явився до суду без поважних причин, представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Дослідивши письмові докази у справі, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 01.04.2021 відповідач [PERSON] склав розписку, відповідно до якої взяв в боргу у [PERSON] грошові кошти в сумі 3300 доларів США, 1320 євро та зобов`язався повернути суму боргу до 31.12.2021 року. Отже, сторонами дотримано вимоги закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконав та передав [PERSON] 3300 доларів США та 1320 євро, на що вказує останній у своїй розписці. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Оскільки відповідач борг в сумі 3300 доларів США та 1320 євро у визначений у договорі строк - до 31.12.2021 року та на час судового розгляду не сплатив, тобто не виконав грошове зобов`язання, тому з [PERSON] підлягає стягненню в примусовому порядку на користь позивача борг за договором позики у сумі 3300 доларів США та 1320 євро. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати, що становить 1874,46 грн.

Outcome: approved