Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

Від представника позивача за первісним позовом ТзОВ "Коллект Центр" - директора ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" Мостовенко О.І. до Жовківського районного суду Львівської області 28.06.2023 надійшла позовна заява до відповідача [PERSON] , в якій просив: 1. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" заборгованість за кредитним договором № SM-00001121 від 19.10.2020 р. у розмірі 38249,39 грн. 2. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2684.00 грн. 3. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. В обгрунтування вказаної позовної заяви позивач за первісним позовом покликається на наступне. Вказує, що 19.10.2020 між позичальником, яким є [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІМПЛ МАНІ» був укладений Договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-00001121. Відповідно до п.3.1 Договору кредит надається строком на 36 фактичних місяців, з кінцевою датою повернення 19.10.2023 включно. Відповідно до п. 2.1 Договору сума кредиту становить 26 700,00 гривень. Пунктом 2.7 Договору передбачені відсотки за перший день користування кредитом у розмірі 25% в день, що обчислюються від суми наданого кредиту за Договором, вказаної в п. 2.1 цього Договору. Відсотки за перший день користування кредитом нараховуються одноразово та включаються до загальної суми кредиту, яка вказана у п. 2.4 Договору. Відповідно до п. 2.8 Договору щомісячний процент 4,3 % обчислюється від загальної суми наданого кредиту і нараховується щомісячно. Відповідно до п. 7.6 Договору якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом після спливу строку кредитування (дати повернення кредиту), кредитодавець має право нарахувати проценти за ставкою передбаченою п. 2.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні ставки, передбаченої п. 2.6 договору. Пунктом 1.2. Договору позичальник уповноважує Кредитодавця здійснити перерахування кредитних коштів згідно із заявою-дорученням, на рахунок вказаний позичальником у цій заяві-дорученні. Позивач за первісним позовом стверджує, що товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами. Щодо права вимоги заборгованості за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до відповідача, то зазначає, що 31.03.2023 року між ТОВ «СІМПЛ МАНІ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладені договір факторингу № 31/03-2023, відповідно до якого ТОВ «СІМПЛ МАНІ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права грошової вимоги до боржників за договорами про надання фінансових послуг, у т.ч. за договором про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-00001121 від 19.10.2020, що укладений між ТОВ «СІМПЛ МАНІ» та позичальником, яким є відповідач [PERSON] . Таким чином, стверджує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Вказує, що загальний розмір заборгованості за договором № SM-00001121 від 19.10.2020, що підлягає стягненню станом на 06.06.2023, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 38249,39 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 16387,43 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 18656,82 грн; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 3205,14 грн. Зазначає також, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, надають суду докази: договір про надання правничої допомоги; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги; акти наданих послуг. З врахуванням вищенаведеного, попередня сума судових витрат, які поніс ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у зв`язку з пред`явленням позову та розгляду справи складає 2684 грн судового збору за подання позову та 9000 грн витрат на правничу допомогу. Зважаючи на наведене позивач за первісним позовом просить його позовну заяву задовольнити. (том 1 арк. спр. 2-6). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 червня 2023 року року визначено суддю Ясиновського Р.Б. для розгляду судової справи (том 1 арк. спр. 76). Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 29 червня 2023 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в справі за позовом ТзОВ "Коллект Центр" до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 38249,39 грн, розглядати справу за правилами спрощеного провадження та призначити судове засідання для розгляду справи по суті на 27 липня 2023 року (том 1 арк. спр. 80). Від відповідача за первісним позовом [PERSON] в системі "Електронний суд" 15.07.2023 надійшло клопотання, в якому просить залучити до участі у справі за цивільним позовом ТзОВ "Коллект Центр" до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 38249,39 грн., у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Сімпл Мані", оскільки таке є первинним кредитором. (том 1 арк. спр. 97-98). Від відповідача за первісним позовом [PERSON] в системі "Електронний суд" 15.07.2023 також надійшов відзив на первісну позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог про стягнення 38 249,39 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн відмовити та застосувати в межах своїх повноважень зменшення нарахування, виходячи з уже виплаченої відповідачем суми коштів по договору в розмірі 39 950 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначив, що заявлений позивачем до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу не відповідає критеріям обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат. Вказує, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» безпідставно подано на компенсування витрати по сплаті 3 000 грн за надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти, оскільки наведене не підпадає під критерій, визначений ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Вказує, що дана справа є не складною, типовою для представника позивача, тому, у разі задоволення позовних вимог, розмір витрат на правову допомогу, які є реальними не може перевищувати 1 000 грн. Щодо заявлених позовних вимог зазначає, що заявлені позовні вимоги у розмірі визначеному позивачем є безпідставними, такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, та здійснені первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Сімпл Мані» на шкоду споживача фінансових послуг. Вказує, що дійсно 19 жовтня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Сімпл Мані» та ним, [PERSON] , було укладено договір про надання кредиту № SM-00001121 від 19.10.2020. Предметом договору є надання товариством з обмеженою відповідальністю «Сімпл Мані» коштів у позику на умовах фінансового кредиту на строк до 19 жовтня 2023 року зі сплатою відсотків. Як вбачається з тексту договору про надання коштів у позику, на підставі якого сформована заборгованість, фактично позичальником [PERSON] отримано 26 700 грн, при цьому загальна сума кредиту становить 33 375 грн. Аналогічна інформація міститься в паспорті споживчого кредиту. Вважає, що кредитодавцем ТОВ «Сімпл Мані» було авансом утримано свої ж власні кошти в розмірі 6 675 грн, у якості сплати 25% від суми фактичного отриманого кредиту та включено їх до загальної заборгованості. В подальшому, як вбачається з графіку платежів, ТОВ «Сімпл Мані» здійснює щомісячне нарахування в розмірі 4,3% не на фактичну отриману суму позики 26 700,00 грн, а на повну суму з стягнутими авансом відсотками, що становить 33 375 грн. Вказує, що в даному випадку положення п. 2.7 Договору про надання коштів у позику від 19.10.2020, якими встановлені проценти за перший день користування кредитом у розмірі 25% відсотків від суми кредиту за один день, що становить 25% х 365 днів = 9125% річних від суми кредиту, у розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», є несправедливою умовою договору, суперечить принципам розумності та добросовісності. Вважає, що зазначений пункт п. 2.7 Договору про надання кредиту № SM-00001121 від 19.10.2020, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Сімпл Мані» є незаконним. Таким чином, розрахунок заборгованості наданий позивачем підлягає перерахуванню, оскільки нарахування повинні бути здійснені на суму 26 700 грн, що складатиме по умовам договору 1 148,10 грн, (4,3%), згідно пункту 2.8 Договору. Звертає увагу на розмір місячної відсоткової ставки в розмірі 4,3% встановлений договором, річна 4,8%*12=57,6%, яка є неспівмірною з обліковою ставкою НБУ, яка станом на 2023 рік становить 25% річних. Вказує, що на погашення заборгованості [PERSON] було перераховано на рахунок первісного кредитора ТОВ «Сімпл Мані» грошові кошти в розмірі 39 950 грн (том 1 арк. спр. 101-104). Від представника [PERSON] адвоката Гончарука Олександра Миколайовича в системі "Електронний суд" 26.07.2023 надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до відповідача ТзОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", в якій просить: 1. Визнати недійсними п.п. 2.4., 2.7., 2.8., 4.5 договору про надання кредиту № SM-00001121 від 19.10.2020. 2. Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» перерахувати заборгованість [PERSON] по договору про надання кредиту № SM-00001121 від 19.10.2020, з урахуванням отриманих коштів в розмірі 39 950 грн. В обгрунтування зустрічної позовної заяви покликається на наступне. Вказує, що [PERSON] по договору про надання кредиту № SM-00001121 від 19.10.2020 фактично отримано кошти в розмірі 26 700 грн., в той час як загальна сума кредиту становить 33 375грн. Внаслідок порушення дисбалансу сторін договору, кредитодавцем було утримано на свою користь із загальної суми кредиту свої ж власні кошти в розмірі 6 675,00 грн, у якості сплати 25% від суми фактичного отриманого кредиту та включено їх до загальної заборгованості. В подальшому, кредитодавцем здійснюється щомісячне нарахування в розмірі 4,3% не на фактичну отриману суму позики 26 700 грн, а на повну суму з стягнутими авансом відсотками, що становить 33 375 грн., тобто нарахування відсотків на відсотки. Вказує, що станом на 26 липня 2023 року [PERSON] здійснено перерахування коштів на погашення заборгованості в розмірі 39 950 грн., що перевищує суму фактично отриманого кредиту в розмірі 26 700 грн. [PERSON] вважає несправедливим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства України, здійснене кредитодавцем нарахування відсотків в розмірі 25% від суми кредиту, подальше нарахування відсотків на суму коштів, яка не була отримана позивачем, встановлення місячної ставки в розмірі 4,3%. Вказує, що порушене ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як особи, що набула всіх прав і обов`язків первісного кредитора по договору про надання кредиту № SM-00001121 від 19.10.2020, право споживача фінансових послуг підлягає захисту у судовому порядку, шляхом зобов`язання ТОВ «Коллект Центр» перерахувати заборгованість з урахуванням сплачених [PERSON] коштів в розмірі 39 950 грн. На дані правовідносини розповсюджується положення ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». [PERSON] вважає, що його права як споживача підлягають захисту шляхом визнання недійсними окремих положень договору 2.4., 2.7., 2.8, 4.5 та зобов`язання ТОВ «Коллект Центр» перерахувати заборгованість, оскільки саме така форма захисту є ефективною та належною у відповідності до ст. 16 ЦК України, та кореспондується з висновками Великої Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року. щодо ефективності захисту прав. Так, пунктом 2.6 договору про надання кредиту № SM-00001121 від 19.10.2020 встановлено, що річний процент (річна відсоткова ставка) становить 0,001% річних. Такий розмір річних відповідає законодавству. В той же час, пунктом 2.4 договору про надання кредиту № SM-00001121 від 19.10.2020 зазначено, що проценти за перший день користування кредитом та сума кредиту складає загальну суму кредиту. Пунктом 2.7 договору про надання кредиту № SM-00001121 від 19.10.2020 встановлено 25% в день від суми наданого кредиту. А пунктом 2.8 договору про надання кредиту № SM-00001121 від 19.10.2020 встановлено іншу відсоткову ставку 4,3%. Вважає, що пункти договору 2.4., 2.7., 2.8 є несправедливими по відношенню до споживача [PERSON] , що є підставою для визнання їх недійсними. Вказує, що розрахунок заборгованості підлягає перерахуванню, оскільки нарахування повинні бути здійснені на суму фактичного отримання 26 700 грн по відсотковій ставці 0,001% річних, визначеній пунктом 2.6 договору. Звертає увагу на розмір місячної відсоткової ставки в розмірі 4,3% встановленого договором, річна 4,8%*12=57,6%, а пунктом 4.5 договору зазначено, що реальна річна процентна ставка становить 161,91%. Зазначена процентна ставка за користування кредитними коштами є неспівмірною з обліковою ставкою НБУ, яка станом на 2023 рік становить 25% річних, тобто фактично перевищує її. Вважає, що факт укладення та зазначення в тексті договору про надання кредиту № SM-00001121 від 19.10.2020 про обізнаність та погодження позивача з усіма умовами договору, не спростовує протиправність відповідних положень договору про надання кредиту та їх несправедливість щодо зобов`язань [PERSON] . Укладаючи договір про надання кредиту [PERSON] сподівався, що отримає кошти в розмірі 26 700 грн під 0,001% річних та саме на дану суму кредиту будуть нараховуватись відсотки, тому і щомісячно сплачував кошти на його погашення. (том 1 арк. спр. 113-117). [PERSON] звернувся із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку звернення із зустрічним позовом, а саме просить визнати поважними причини пропуску пред`явлення зустрічного позову від 26 липня 2023 року та поновити пропущений процесуальний строк для звернення до суду із зустрічним позовом (том 1 арк. спр. 119-120). Протокольною ухвалою суду від 27.07.2023 залучено до розгляду справи за первісним позовом третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «СІМПЛ МАНІ», прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до розгляду, а також суд ухвалив перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (том 1 арк. спр. 141-144). Від представника позивача за первісним позовом ТзОВ "Коллект Центр" Змієвської Т.П. в системі "Електронний суд" 15.08.2023 надійшла відповідь на відзив, в якому просила визнати поважною причину пропуску строку на подання відповіді на відзив на позовну заяву та поновити ТОВ «Коллект Центр» строк на подання відповіді на відзив; прийняти відповідь на відзив до розгляду та врахувати під час вирішення спору по суті; позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задовольнити в повному обсязі. (том 1 арк. спр. 155-157). Крім цього, від представника позивача за первісним позовом ТзОВ "Коллект Центр" Змієвської Т.П. в системі "Електронний суд" 15.08.2023 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить визнати поважною причину пропуску строку на подання відзиву на зустрічну позовну заяву та поновити ТОВ «Коллект Центр» строк на подання відзиву на зустрічну позовну заяву; прийняти відзив на зустрічну позовну заяву до розгляду та врахувати під час вирішення спору по суті; у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» про визнання пунктів кредитного договору недійсними відмовити в повному обсязі. (том 1 арк. спр. 160-163). Протокольною ухвалою суду від 27.12.2023 судом оголошено перерву для мирного врегулювання спору до 07.02.2024 (том 1 арк.спр. 242-246). Протокольною ухвалою суду від 07 лютого 2024 року продовжено перерву у підготовчому судовому засіданні до 20.03.2024 та ухвалено попередити [PERSON] , що зустрічну позовну заяву буде залишено без розгляду у разі повторної неявки позивача за зустрічним позовом. (том 2 арк.спр. 1-3). Судом 07.02.2024 одержавно від [PERSON] пропозицію щодо укладення мирової угоди по погашенню наявної заборгованості, з якою звернувся 29 січня 2024 року до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». З такої вбачається, що [PERSON] просить ТОВ «Коллект Центр» узгодити укладення мирової угоди про припинення фінансових зобов`язань по договору про надання кредиту № SM-00001121 від 19.10.2020, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Сімпл Мані», у випадку сплати коштів в розмірі 20 000 грн на рахунок ТОВ «Коллект Центр». (том 2, арк. спр. 17-18). Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 09 травня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 червня 2024 року (том 2 арк. спр. 54). Протокольною ухвалою суду від 10.06.2024 оголошено перерву у судовому засіданні до 18.07.2024 (том 2 арк. спр. 59-65). Від представника [PERSON] адвоката Шевченко А.О. в системі «Електронний суд» 17.07.2024 надійшла заява, в якій просить позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задовольнити частково, стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 459.29 грн та позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] задовольнити частково, визнати недійсними п.п. 2.4., 2.7., 4.5. договору про надання кредиту. Вказує, що під час спілкування із [PERSON] їй стало відомо, що останній має встановлену у війському квитку розумову відсталість, на підтвердження чого надає копію військового квитка, та просить прийняти зазначену персональну інформацію про його особу при розгляді справи. З урахуванням позиції заявленої [PERSON] щодо несправедливості умов договору надає свій розрахунок заборгованості та вказує, що розмір такої заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Коллект Центр» складає 20 452.29 грн (том 2 арк. спр. 66-67). Представник позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ТзОВ "Коллект Центр" Змієвська Тетяна Павлівна (в режимі відеоконференції) просила задовольнити первісну позовну заяву та відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви. Відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не прибув, однак його представник адвокат Шевченко Анна Олександрівна (в режимі відеоконференції) просила позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задовольнити частково, стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 459.29 грн та позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] задовольнити частково, визнати недійсними п.п. 2.4., 2.7., 4.5. договору про надання кредиту. У разі задоволення первісної позовної заяви просила зменшити розмір судових витрат на правову допомогу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до 1000 грн. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за первісним позовом ТОВ "Сімпл Мані" в судове засідання не приубув, подав заяву, в якій просив первісний позов ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» задовольнити у повному обсязі, розгляд справи провести у відсутності представника третьої особи. Підтвердив факт укладення 19.10.2020 договору про надання коштів в позику на умовах фінансового кредиту між [PERSON] та ТОВ «СІМПЛ МАНІ», а також факт укладення 31.03.2023 договору факторингу між ТОВВ «СІМПЛ МАНІ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», відповідно до якого ТОВ «СІМПЛ МАНІ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грощової вимоги до боржників за договорами надання фінансових послуг, у тому числі за договором № SM-00001121 від 19.10.2020. За вказаним договором усі права та обов`язки кредитодавця перейшли до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Вважають, що через непогашення заборгованості [PERSON] перед новим кредиторот ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» зазначена заборгованість підлягає стягненню із [PERSON] в користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». (том 1 арк. спр. 171). Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що 19 жовтня 2020 року між позичальником, яким є [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІМПЛ МАНІ» був укладений Договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-00001121 (том 1 арк. спр. 7-10). Відповідно до п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язується надати кошти у позику на умовах фінансового кредиту позичальнику, а позичальк зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 1.2. договору підписанням даного договору позичальник підтверджує своє волевиявлення та бажання отримати кредит та уповноважує кредитодавця здійснити перерахування згідно з заявою-дорученням. Відповідно до п. 2.1. договору сума кредиту за даним договором становить 26700 грн. Відповідно до п.2.4. договору платежі, визначені п. 2.2., п. 2.3., та сума кредиту, вказана в п. 2.1., - формують загальну сум кредиту за договором, яка становить 33 375 грн. Відповідно до п. 2.6. договору річний процент (річна відсоткова ставка) становить - 0,001 % річних, обчислюється від залишку заборгованості по кредиту, починаючи з другого дня користування кредитом (включно) до кінця строку, на який надається кредит за договором, та встановлюється у розмірі, що відповідає періоду часу в один рік, але нараховується щомісячно. Відповідно до п. 2.7. договору проценти за перший день користування складаються з: 25 % в день, що обчислюються від суми наданого кредиту за договором, вказаної в п. 2.1. цього договору. Проценти за перший день користування кредитом нараховуються одноразово та включаються до загальної суми кредиту, що зазначена у п. 2.4 цього договору. Сплата процентів за перший день користування кредитом здійснюється позичальником авансом в день отримання кредиту. Для сплати цих процентів на вказану суму кредитодавець надає позичальнику кредит. При цьому, з метою оплати зазначених процентів, позичальник доручає кредитодавцю в момент такого надання утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню позичальнику відповідно до цього пункту договору. Тобто на рахунок/платіжну картку позичальника зараховується сума кредиту за вирахуванням суми зазначенихпроцентів за перший день користування кредитом. Відповідно до п. 2.8. договору щомісячний процент 4.3 % обчислюється від загальної суми наданого кредиту за договором та нараховується щомісячно. Відповідно до п. 3.1. договору кредит надається строком на 36 фактичних місяців, з кінцевою датою повернення кредиту 19.10.2023 включно. Відповідно до п. 4.1. договору річний процент нараховується на залишок заборгованості по кредиту, починаючи з другого дня користування кредитом (включно) до кінця строку, на який надається кредит за договором, враховуючи п. 3.2. цього договору, та нараховується авансом на початку кожного місяця користування кредитом. Відповідно до п. 4.2. договору річний процент є фіксованою та незмінною величиною протягом усього строку дії цього договору, якщо інше не узгоджено письмово між сторонами. Відповідно до п. 4.4. договору сторони домовились, що погашення кредиту, річних та щомісячних процентів здійснюватиметься згідно графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору. Відповідно до п. 4.5. договору орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом становить 85040.19 грн та орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 161.91 %. Відповідно до п. 4.6. договору проценти за перший день користування кредитом розраховуються кредитодавцем в момент видачі кредиту, враховуючи п. 3.2. цього договору. Відповідно до п. 4.8. договору погашення кредиту, всіх належних по договру процентів відбувається в такому порядку: першочергово - прострочена до повернення сума кредиту та прострочені річні і щомісячні проценти за користування кредитом, в другу чергу - поточна частина суми кредиту до повернення та поточні річні і щомісячні проценти за користування кредитом, а в третю чергу - неустойка (за наявності). Відповідно до п. 4.9. договору прострочення повернення кредиту та/або сплати річних та щомісячних процентів (згідно графіка платежів) не зупиняє нарахування річних та щомісячних процентів. Відповідно до п. 4.12 договору погашення заборгованості за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово - прострочені річні та щомісячні проценти, в другу чергу - прострочені зобов`язання зі сплати щомісячної частини від загальної суми кредиту, в третю чергу - поточні річні та щомічні проценти, в четверту чергу сплачується поточна частина суми кредиту до повернення, в п`яту чергу - неустойка, і в останню чергу - інші непрострочені зобов`язання по сплаті щомісячної частини від загальної суми кредиту. Кредитодавцю належить право в односторонньому порядку змінювати черговість погашення позичальником платежів за цим договором, якщо це не порушує права позичальника за законодавством України. Відповідно до п. 7.6 договору якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом після спливу строку кредитування (дати повернення кредиту), кредитодавець має право нарахувати позичальнику проценти за ставкою передбаченою п. 2.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні ставки, передбаченої п. 2.6. цього договору. Відповідачем за первісним позовом [PERSON] визнається факт укладення та підписання ним 19.10.2020 вказаного договору про надання йому коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-00001121 на вказаних вище умовах. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Крім цього, [PERSON] підтвердив своїм підписом, що він ознайомлений, розуміє та згоден із Додатком № 1 графіком платежів до договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-00001121 від 19.10.2020 (том 1 арк. спр. 11-12). Із копії паспорту споживчого кредиту вбачається, що [PERSON] у такому своїм підписом підтвердив, що він отримав та ознайомлений із інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування (том 1 арк. спр. 13-14). Із інформації про умови кредитування / заяви клієнта про надання кредиту від 19.10.2020 вбачається, що [PERSON] цією заявою підтвердив, що кредитодавець ТОВ «СІМПЛ МАНІ», цього числа - 19.10.2020 до підписання договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту надав йому в письмовій формі інформацію про умови кредитування, що [PERSON] ствердив своїм підписом (том 1 арк. спр. 15). Між ТзОВ «СІМПЛ МАНІ» та [PERSON] 19.10.2020 також було укладено угоду про використання факсимільного відтворення власноручного підпису кредитодавця (його представника) при укладенні Договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-00001121від 19.10.2020. (том 1 арк. спр. 16-17). [PERSON] 19.10.2020 звернувся до ТОВ «СІМПЛ МАНІ» із заявою-дорученням про перерахування ТОВ «СІМПЛ МАНІ» грошових коштів. (том 1 арк. спр. 18). Судом встановлено, що ТзОВ «СІМПЛ МАНІ» належним чином виконало свої зобов`язання за договором про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, надавши позичальнику [PERSON] кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Із копії платіжної інструкції № 24355 від 19 жовтня 2020 року вбачається, що ТОВ «СІМПЛ МАНІ» здійснило переказ коштів у сумі 26700 грн в рахунок надання кредитного договору [PERSON] № SM-00001121 від 19.10.2020. (том 1 арк. спр. 22). Перерахування вказаної суми коштів ТзОВ «СІМПЛ МАНІ» [PERSON] визнається останнім. Із долучених [PERSON] та його представником квитанцій вбачається, що [PERSON] здійснював платежі для погашення кредитної заборгованості. (том 1 арк спр 105-112, арк. спр. 126-132). Щодо права вимоги заборгованості за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до відповідача, то слід зазначити, що 31.03.2023 між ТОВ «СІМПЛ МАНІ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладені договір факторингу № 31/03-2023, відповідно до якого ТОВ «СІМПЛ МАНІ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права грошової вимоги до боржників за договорами про надання фінансових послуг, у т.ч. за договором про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-00001121 від 19.10.2020, що укладений між ТОВ «СІМПЛ МАНІ» та позичальником, яким є відповідач [PERSON] . Наведене підтверджується копією договору факторингу № 31/03-2023 від 31.03.2023 (том 1 арк. спр. 27-36), копією акту приймання-передавання реєстру боржників від 13 квітня 2023 року за договором факторингу № 31/03-2023 від 31.03.2023 (том 1 арк. спр. 37), копією реєстру боржників № 2 від 13 квітня 2023 року до договору факторингу № 31/03-2023 від 31.03.2023 (том 1 арк. спр. 38-40), копією платіжної інструкції від 12 квітня 2024 року за оплату лоту згідно договору факторингу № 31/03-2023 від 31.03.2023 (том 1 арк спр 41), а також поясненнями ТОВ «СІМПЛ МАНІ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги . Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до [PERSON] . Щодо посилань [PERSON] на те, що стягнення з нього грошових коштів за перший день користування кредитом є протиправним та суперечить вимогам законодавства, то такі твердження [PERSON] є безпідставними, оскільки відповідно до умов укладеного кредитного договору кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 26 700 грн. Згідно з п. 5.2.3 договору позичальник має право відмовитися від договору протягом 14 календарних днів з дня його укладення у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування». Протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від цього договору, позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до моменту їх повернення за ставкою, встановленою умовами цього договору. При цьому, у випадку неповернення позичальником загальної суми кредиту та/або процентів за його користування у зазначений строк, відмова позичальника від договору вважається такою, що не здійснювалася і цей договір продовжує діяти на умовах, передбачених ним, без застосування особливих умов, передбачених цим пунктом договору. [PERSON] можливістю розірвати кредитний договір відповідно до п. 5.2.3 договору та норм Закону України «Про споживче кредитування» не скористався, заяву про відмову від договору не направив, отримані від кредитодавця грошові кошти не повернув, що свідчить про погодження [PERSON] з усіма істотними умовами кредитного договору. Факт існування договірних відносин між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та [PERSON] не оспорюєтьсясторонами. Договір є дійсним в розумінні ст. 204 ЦК України та спрямований на породження, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При укладанні кредитного договору [PERSON] був ознайомлений з усіма його істотними умовами. Щодо позовних вимог [PERSON] , в яких просить суд визнати недійсними п.п. 2.4., 2.7., 4.5 договору про надання кредиту № SM- 00001121 від 19.10.2020 з тих підстав, що такі пункти договору суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», слід зазначити наступне. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є , зокрема, договори та інші правочини. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто, ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Встановлено, що між сторонами були здійснені всі необхідні дії для набуття цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, зокрема, в частині підписання кредитного договору, що не заперечується [PERSON] , що свідчить про погодження сторонами його істотних умов. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України вВідповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Стаття 203 ЦК України передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до такої: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Тобто, статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких правочин може бути визнаний недійсним. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справи про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним необхідно перевіряти додержання статей 215, 1048-1052, 1054-1055 ЦК України та статей 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». В обґрунтування позову [PERSON] посилається на порушення ТОВ «Коллкт Центр» вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: 1) найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії; 2) основні характеристики продукції; 3) ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; 4) гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції; 5) інші умови поставки або виконання договору; 6) мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; 7) вартість електронних комунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; 8) період прийняття пропозицій; 9) порядок розірвання договору. У разі ненадання такої інформації суб`єкт господарювання несе відповідальність згідно із статтями 15 і 23 цього Закону. Згідно із ч. 1-2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Пунктом 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено перелік умов договору, які є несправедливими. Перелік несправедливих умов у догововах із споживачем не є вичерпним. З наведеного [PERSON] вбачається, що кредитодавець виконав свої обов`язки перед ним та надав йому кредитні кошти, які останній використав. Сторонами було узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позивача для укладення укладання такого договору, що не заперечується [PERSON] . Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Разом з тим, [PERSON] не надано доказів того, що кредитодавець при укладенні договору застосував нечесну підприємницьку практику, що передбачена ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами. Проте [PERSON] правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Суд приходить до висновку, що [PERSON] ознайомився та погодився на умови кредитного договору, що і сам не заперечує, що дозволяє дійти висновку, що він розумів взяття на себе зобов`язань та настання наслідків за їх не виконання. Покликання у зустрічній позовній заяві на те, що [PERSON] вагомо сподівався, що отримає кошти в розмірі 26 700 грн під 0,001% річних та саме на дану суму кредиту будуть нараховуватись відсотки, тому і щомісячно сплачував кошти на його погашення (том 1 арк. спр. 116), суд розцінює як надані з метою уникнення [PERSON] відповідальності за неналежне виконання умов договору. Підписанням договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту [PERSON] погодився з усіма умовами даного правочину і прийняв на себе зобов`язання щодо його виконання, маючи можливість детально вивчити його та вирішити питання щодо взяття на себе зобов`язань перед кредитодавцем, однак [PERSON] цього не зробив, використавши кредитні кошти на свій розсуд. Таким чином, встановлено, що договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту укладений у спосіб і у формі, що не суперечать чинному законодавству та загалом вимогам статті 203 ЦК України, яка передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. [PERSON] добровільно погодився на укладення спірного правочину на встановлених ТОВ «СІМПЛ МАНІ» умовах і починаючи з 2020 року користувався кредитними коштами, не оскаржував договір до 2023 року та не порушував питання про розірвання договору, а отже, не вважав його неукладеним або недійсним. Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Перевіривши зміст кредитного договору, судом не встановлено, що він суперечить ЦК України та іншим актам законодавства, а тому представлений представником [PERSON] адвокатом Шевченко А.О. у заяві від 17.07.2024 розрахунок заборгованості суд не враховує при ухваленні рішення. Зважаючи на те, що [PERSON] не надав належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених чинним законодавством правових підстав для визнання пунктів кредитного договору недійсним, суд приходить до переконання, що у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] до відповідача ТзОВ "Коллект Центр" про визнання недійсними п.п. 2.4., 2.7., 4.5 договору про надання кредиту № SM-00001121 від 19.10.2020 року, слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. Крім цього, суд критично відноситься до зазначеного представником [PERSON] адвокатом Шевченко А.О. про те, що [PERSON] має встановлену у війському квитку розумову відсталість. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Суд враховує, що [PERSON] не є особою, визнаною судом недієздатною чи особою, ціивільна дієздатність якої є обмежена. Доказів такого суду не надано. Таким чином, встановлено, що особи, які вчиняли правочин мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що [PERSON] всупереч умовам договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту та вимогам ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами договору. Відповідно до розрахунку заборгованості представленого позивачем за первісним позовом загальний розмір заборгованості за договором № SM-00001121 від 19.10.2020, що підлягає стягненню із [PERSON] станом на 06.06.2023 становить 38249,39 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 16387,43 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 18656,82 грн; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 3205,14 грн. (том 1 арк. спр. 23-26). Суд враховує при ухваленні рішення наведений ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» розрахунок заборгованості. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК УкраїниоОдностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Встановлено, що на день розгляду справи заборгованість [PERSON] перед ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищенаведеного, обґрунтування позовних вимог за первісним позовом знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] порушив умови договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, у добровільному порядку ухилявся від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що первісну позовну заяву ТзОВ "Коллект Центр" до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ "Сімпл Мані" про стягнення заборгованості у розмірі 38249,39 грн слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" заборгованість за кредитним договором № SM-00001121 від 19.10.2020 р. у розмірі 38249,39 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за первісним позовом при поданні позову до суду сплачено 2 684 грн судового збору. У зв`язку із задоволенням позовних вимог за первісним позовом понесені ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» і документально підтверджені судові витрати, а саме, судовий збір підлягає стягненню у сумі 2684 грн з [PERSON] на користь позивача за первісним позовом ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем за первісним позовом у позовній заяві було заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження факту понесення позивачем за первісним позовом судових витрат на правову допомогу останнім подано разом із первісною позовною заявою наступні докази: копію договору № 02-01/2023 про надання правової допомоги (том 1 арк. спр. 64-68), копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс», що затверджений рішенням загальних зборів від 03.01.2023 (том 1 арк. спр. 69-71), копію платіжної інструкції від 12.05.2023 на суму 36000 за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги (том 1 арк. спр. 72), копію заяви на надання юридичної допомоги № 85 від 01 травня 2023 року, з якої вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме за послугу надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти ціна становить 3000 грн за 1 голину, та за послугу складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовку та друк необхідних документів ціна становить 6000 грн за 4 години (том 1 арк. спр. 73), та копію Витягу з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 16.06.2021 (том 1 арк. спр. 74). Суд враховує, що представлені стороною первісного позивача вищевказані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення останнім витрат на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд враховує, що [PERSON] не погоджується із заявленим первісним позивачем розміром судових витрат на правничу допомогу у сумі 9000 грн, оскільки вважає, що такий розмір, в даному випадку, не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості, а також співмірності та пропорційності судових витрат. Як вказано у постанові КЦС ВС у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020 суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved