Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Позивач в жовтні 2023 року звернулась до Дніпровського районного суду м.Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що вона з [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося з самого початку, відсутність взаєморозуміння. Відносини між ними повністю припинилися з жовтня 2013 року. З того часу відповідач проживає окремо від неї з сином. Дитина залишилась проживати з матір`ю, яка з того часу самостійно займається вихованням та утримання дитини. Відповідач [PERSON] , вихованням та утриманням сина не займається, не цікавиться його життям та здоров`ям, інтересами, не бере участь у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, не виявляє бажання спілкуватися з сином, матеріально не допомогає.Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач самостійно займається вихованням і матеріальним забезпеченням сина, забезпечує його всім необхідним для комфортного проживання, навчання та проведення дозвілля, піклується про його здоров`я, інтелектуальний та духовний розвиток, а тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо їх сина - [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 26.10.2023 вищевказану справу направлено за підсудністю до Оболонського районного суду м.Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 27.11.2023 року було відкрито загальне позовне провадження по справі. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з обставин викладених у позові та просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час був повідомлений належим чином та своєчасно, шляхом публікації оголошення про виклик особи, причини неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач та його представник проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся, надав до суду заяву, у якій просив суд проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив прийняти законне рішення в інтересах дитини. Крім того, при винесенні рішення просив врахувати висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього - [PERSON] , [INFO] . Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Вислухавши пояснення позивача його представника та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є: [PERSON] (батько), [PERSON] (мати), що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 08.05.2013 року (а.с.12). З жовтня 2013 року відносини між сторонами припинено. Дитина проживає з матір`ю - [PERSON] , яка самостійно займається вихованням та утриманням дитини. [PERSON] працює керівником ТОВ «СВІТАНОК Н ПЛЮС», має стабільний офіційний заробіток. Орендують з сином квартиру за адресою: [ADDRESS] , в квартирі створенні всі належні умови для проживання і гармонійного розвитку дитини, що підтверджується актом №90 від 02.08.2023 р., про обстеження умов проживання (а.с.58). [PERSON] , є учнем Ліцею міжнародних відносин №51 Печерського району м.Києва з другого класу 2021 р., по сьогодні. Перейшов до навчального закладу з гімназії №19 м.Києва, що підтверджується копією довідки №01-21/92 від 13.06.2023 (а.с.17). Згідно характеристики з Ліцею міжнародних відносин №51 Печерського району м.Києва [PERSON] навчається в Ліцеї міжнародних відносин №51 з 2021 року. Заняття без поважних причин не пропускає. Проявляє старанність у виконання навчальних завдань. Улюбленими є уроки математика, інформатика. Хлопчик рухливий, кмітливий. Легко спілкується з однокласниками, приходить на допомогу їм та вчителю, подільчивий. Завжди має охайний зовнішній вигляд. Одяг охайний, чистий. Дитина забезпечена підручниками, необхідним навчальним приладдям. Мама, [PERSON] , цікавиться навчанням та вихованням сина. Створює належні умови для всебічного розвитку дитини (а.с.18). Згідно вироку м.Санкт-Петербург від 21.02.2022 року [PERSON] , [INFO] визнано винним у скоєнні злочинів передбачених пунктом «б» частини 4 статті 132, частини 1 статті 137 КК Російської Федерації та призначено покарання у вигляді 13 років 6 місяців позбавлення волі (а.с.45-51). З інформації наданої з Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві від 27.06.2023 №195-аз/125/51/2-2023 вбачається, що [PERSON] зверталась до поліції стосовно того, що відносно неї та її дітей [PERSON] вчиняється домашнє насильство. (а.с.52). Дніпровською РДА в м.Києві суду надано висновок від 17.04.2024 року за вих.№103-3077 про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №103-3077 від 17.04.2024 року враховуючи думку дитини, рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини.(а.с.99-100). Крім того, з висновку Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації вбачається, що батько дитини, [PERSON] вихованням та утриманням сина не займається, не цікавиться його життям та здоров`ям, не бере участь у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, не виявляє бажання спілкуватися з сином, матеріально не допомогає. Жодного разу не звертався до органу опіки та піклування чи до суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Це засвідчує, що батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. На засідання комісії не з`явився, будь-яких пояснень щодо участі у вихованні та утриманні дитини не надав. На засіданні комісії був присутній малолітній [PERSON] , який пояснив, що батька не пам`ятає, батько не цікавиться його життям та здоров`ям, інтересами, навчанням, не бере участі у його вихованні, матеріально не допомогає. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Стаття 164 СК України, законодавчо визначає, що підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню до дитини, якщо вона, він , не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Бездіяльність [PERSON] повністю співпадає з ознаками, викладеними у положеннях ст. 164 СК України, оскільки відповідач не бере участі у вихованні своєї дитини, не виявляє турботу щодо дитини, не підтримує дитину матеріально та нехтує обов`язком батьків утримувати дитину. При постановленні законного й справедливого рішення, суд враховує положення Європейської Конвенції «Про права дитини», в ч.2 ст.6 в якій зазначено, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини, а в. ч.1 ст.19 зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. З урахуванням вищевикладеного та виходячи з інтересів дитини, суд вважає за доцільне позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Підсумовуючи вищезазначене, з урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, беручи до уваги положення ч.2,3 ст.166 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24.10.2023 року, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. за вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved