Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

26 квітня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправної та зобов`язання вчинити певні дії. В своєму позові [PERSON] зазначила, що її мати - [PERSON] [INFO] померла. 25.01.2024 року Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Першої дніпровської державної нотаріальної контори Водолазською Н.В. Як вбачається з вказаного свідоцтва про право на спадщину: «Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: пенсії [PERSON] у сумі 136 610,41 гривень, недоотриманої у відповідача, що належала спадкодавцю на підставі довідки відповідача від 26.01.2022 за № 0400-010501- 8/14695. Однак, 13.03.2024 позивач отримала від відповідача рішення у формі листа № 15313-10782/К-01/8-0400/24 від 13.03.2024 в якому відповідач повідомив наступне: «Так, як заяву про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] . Ви надали 25.01.2024 року, розмір недоотриманої пенсії було нараховано відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон), за період з 24.01.2021 по 31.12.2021 року в сумі 51 487,29 гривень. Належні суми недоотриманої пенсії [PERSON] перераховані у лютому 2024 року на Ваш поточний рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк». Відповідно до Закону України «Про звернення громадян», у разі незгоди з наданою відповіддю, Ви маєте право на її оскарження в органах вищого рівня або в судовому порядку». Відтак залишилась не відшкодована заборгованість у розмірі 85 123,12 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь, а також стягнути з відповідача судові витрати. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, просив в задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Першої дніпровської державної нотаріальної контори Водолазською Н.В. та зареєстроване в реєстрі за № 1-20. Як вбачається з вказаного свідоцтва про право на спадщину: «Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: пенсії [PERSON] у сумі 136 610,41 гривень, недоотриманої у відповідача, що належала спадкодавцю на підставі довідки відповідача від 26.01.2022 за № 0400-010501- 8/14695. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, позивач, у встановленому законом порядку, набув право власності на грошову суму в розмірі 136 610,41 грн., шляхом її спадкування після смерті [PERSON] . Посилання відповідача на положення ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що «… нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії …», не мають правових підстав, оскільки жодних доказів в підтвердження наявності вини спадкоємця [PERSON] , суду не надано. Згідно позовної заяви позивачу виплачено недоотриману пенсію [PERSON] у розмірі 51 487,29 грн. та вказане не заперечує відповідач у своєму відзиві, а відтак залишилась не відшкодована заборгованість у розмірі 85 123,12 грн. Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст цього права становлять можливості власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому на зміст права не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п.2.26 Постанови Правління Пенсійного Фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Зазначені вище вимоги були виконані позивачем. Відповідно до абзацу 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Права і свободи людини та їх гарантії, відповідно до ст. 3 Конституції України, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. З системного аналізу викладених вище норм права, суд вважає, що право позивача на мирне володіння, користування, розпоряджання власним майном у вигляді отриманої спадщини після смерті [PERSON] порушено з боку відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З огляду на те, що стороною позивача не було надано до суду належних та достатніх доказів надання правничої допомоги, зокрема відомостей про виконання роботи її оплати, то в задоволенні вказаних вимог слід відмовити. Судові витрати розподілити в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved