Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

У червні 2024 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач послалася на\~те,\~що 27 лютого 2021 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з батьком малолітньої дитини та відповідачем по справі подружнє життя не склалося, з причин взаємного непорозуміння. Шлюбні відносини між ними погіршилися з лютого 2024 року, а в квітні 2024 року остаточно припинилися. Судовим наказом Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 14.06.2024 року, з відповідача стягнені аліменти на утримання дитини [PERSON] . Однак, відповідач ухиляється від утримання дружини, чим порушує її права, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, якими передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач звертає увагу на те, що відповідач є працездатною особою, не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку, аліменти нікому не сплачує, має стабільний щомісячний дохід - офіційно працевлаштований, розмір його заробітної плати їй невідомий. Просить суд взяти до уваги наступні обставини: позивач ніде не працює, так як доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, таким чином стягнення аліментів для позивача є життєво важливим питанням. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2024 року справу передано на розгляд судді Кондрашову І.А. 04 червня 2024 року відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом зроблено запит щодо визначення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 675442 від 03.07.2024 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Як вбачається із матеріалів позовної заяви позивач разом із малолітньою дитиною зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що територіально відноситься до Шевченківського району м. Дніпра. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2024 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомлення) сторін. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час розгляду справи повідомлена належним чином, адвокат Опара Г.В., яка діє в інтнресах [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за відсутностіпозивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 27 лютого 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Чечелівському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що складено відповідний актовий запис за № 167 та видане свідоцтво про шлюб. Згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Згідно із ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. За приписами ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 8, 9\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 2 ст.\~18\~СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Положеннями ч. 1 ст.\~75\~СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 1 ст.\~80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Як було встановлено судом, відповідач є батьком дитини, донька мешкає разом із матір`ю, позивачка не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог\~ст. 84 СК України. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначає позивач, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дружині на її утримання у зазначеному позивачкою розмірі 1/4 з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку і зазначена сума не буде для відповідача надмірним тягарем, враховуючи офіційне працевлаштування відповідача та наявність стабільного доходу. Крім того відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину. З урахуванням наведеного, а також тієї обставини, що відповідач є працездатним, даних про те, що на його утриманні перебувають інші особи, суду не надано, як і не надано доказів того що відповідач не має можливості надавати допомогу, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно із ч. 2 ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Положеннями ч. 3 ст.\~77\~СК України визначено, що аліменти сплачуються щомісячно. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача, та те, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. Враховуючи встановлені судом обставини, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, суд визначає розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Крім того, згідно\~статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позовної заяви є 03 червня 2024 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст.\~264,\~ст.\~430\~ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць. У відповідності до вимог ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі за одну майнову вимогу у розмірі 1211 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved