Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Представник позивача - адвокат Горець О.А. звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що сторони з 20 травня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 12 лютого 2024 року у справі № 202/20216/23. Під час перебування у фактичному та зареєстрованому шлюбі сторони придбали майно а саме: двокімнатна квартира, площею 46,30 м2, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та кооперативний гараж № [NUMBER] , ряд 12 , розташований за адресою м. Дніпро, вул. Каштанова, 29 , гаражний кооператив «Салют». Враховуючи викладене, представник позивача, просить: в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) право власності на 1/2 частину квартири за адресою [ADDRESS] . В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) право власності на 1/2 частину квартири за адресою [ADDRESS] . Припинити право спільної сумісної власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) на квартиру за адресою [ADDRESS] . В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) право власності на 1/2 частини кооперативного гаражу № [NUMBER] , ряд 12 у ГК «Салют» за адресою м. Дніпро, вул. Каштанова, 29 . В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) право власності на 1/2 частини кооперативного гаражу № [NUMBER] , ряд 12 у ГК «Салют» за адресою м. Дніпро, вул. Каштанова, 29 . Припинити право спільної сумісної власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) на кооперативний гараж № [NUMBER] , ряд 12 у ГК «Салют» за адресою м. Дніпро, вул. Каштанова, 29. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи визначено суддю Мачуського О.М.. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 15 листопада 2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року було вжито заходів забезпечення позову за заявою позивача. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Позивач та представника позивача в судове засідання не з`явились, позивач подала до суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав. Представник відповідача - [PERSON] - повідомлена належним чином, тричі не з`явилась до судового засідання. У зв`язку з наведеним суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони з 20 травня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського міського управління юстиції, актовий запис № 252. Шлюб було розірвано рішенням суду від 12 лютого 2024 року у справі № 202/20216/23. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 03.08.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1289, Відповідач є власником квартири площею 46,30 м2, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 03.08.2019 року зареєстровано право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] за Відповідачем. У відповідності до Паспорту на право володіння кооперативним гаражем у ГК «Салют», Відповідач володіє гаражем № [NUMBER] , ряд 12, поверх 1. За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України). Вирішуючи питання поділу спільного майна подружжя, судом не встановлено обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя. Таким чином, оскільки сторони за час перебування в шлюбі придбали квартиру площею 46,30 м2, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та яка була зареєстрована на відповідача, суд вважає, що вказана квартира підлягає поділу, як спільна сумісна власність подружжя, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, суд зазначає про безпідставність вимог позивача щодо поділу кооперативного гаражу № [NUMBER] , ряд 12 , розташованого за адресою м. Дніпро, вул. Каштанова, 29 , гаражний кооператив «Салют». Згідно статті 19 Закону України «Про кооперацію» кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Відповідно до положень ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Відповідно до частин першої та другої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Положеннями частини другої статті 331 ЦК України передбачено, що у разі, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем не зареєстроване право власності на гараж відповідно до закону, а отже гараж перебуває у власності гаражного кооперативу «Салют». Визнання права власності на гараж в порушення встановленого законом порядку приватизації, буде суперечить принципам цивільного судочинства. З огляду на вказане, позовні вимоги щодо визнання за сторонами права власності на 1/2 частини кооперативного гаражу № [NUMBER] , ряд 12 у ГК «Салют» в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та припинення право спільної сумісної власності на цей гараж є безпідставними. При цьому позивачем інших вимог стосовно наявного у володінні Відповідача гаражу не заявлено. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до платіжної квитанції @2PL105673 від 08.11.2023 р., за звернення до суду із даною позовною заявою, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 8052 гривень. Також позивачем сплачено згідно квитанції @2PL105675 від 08.11.2023 р. 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України). З урахуванням обсягу задоволених позовних вимог, вартості майна, яке підлягає поділу, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в розмірі 5 261,06 гривень (1% від вартості частини квартири) та 536,80 гривень (забезпечення позову), що разом становить 5 797,86 грн.. Крім того, статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 30 жовтня 2023 року між адвокатом Горець Оксаною Анатоліївною та [PERSON] , укладено договір про надання правничої допомоги. Обсяг виконаних робіт за Договором визначений сторонами в акті прийому-передачі послуг від 06.11.2023 року, згідно якого [PERSON] надано правову допомогу на загальну суму 4500,00 гривень. Оцінюючи наявні у справі докази, відсутність клопотань сторони відповідача про зменшення розміру витрат, оскільки позовні вимоги було задоволено частково, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень.

Outcome: partial