Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

03 листопада 2023 року Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, в інтересах дитини - [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить позбавити батьківських прав відповідача стосовно її дитини - [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти у розмірі по 25% сукупного доходу, але не менше ніж по 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття на особовий рахунок дитини. Як на підставу позовних вимог посилається на те, що мати нехтує своїми обов`язками та не приділяє належної уваги дитині, не створює належні умови для проживання та розвитку, байдуже ставиться до дитини. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду. 07 листопада 2023 року по даній справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 15 грудня 2023 року надійшла заява представника позивача про уточнення позовних вимог, у якій зазначено, що батьком дитині змінено прізвище на « [PERSON] ». Просить по тексту позовної заяви та у поданих документах прізвище дитини вважати « [PERSON] ». Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року залучено до участі у справі як третю особу [PERSON] , [INFO] . 07 травня 2024 року надійшла заява [PERSON] про розгляд справи без його участі, позов підтримує. 07 травня 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. До судового засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзиву до суду не надіслала. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована ) та ч.ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Аналогічна норма закріплена у статті 80 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських справ завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , видане 25 листопада 2023 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідно до заяви про визнання батьківства, поданої 21.11.2023 [PERSON] , останній записаний батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до повідомлення КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» від 30.08.2023 № 696/01-09, [PERSON] , [INFO] протягом 2022-2023 років за медичною допомогою не звертався. 25.08.2023 хлопчик грався сам у дворі, без одежі, пішов самостійно із сусідкою до сільради. Мама була вдома, але у дворі з хлопчиком її не було. Працівники сільради викликали поліцію і разом виїхали до місця проживання хлопчика. Мама з співмешканцем були заспані, здійняли галас і забрали дитину. Відповідно до службової записки відділу соціально-економічного розвитку мкр. «Велика Корениха» та «Мала Корениха», [INFO] о 09:00 год. на території мкр. Мала Корениха було виявлено малолітню дитину, хлопчика 2019 року народження. Дитина ходила сама по вулицях, неодягнена. Сторонні люди купили дитині воду. Працівниками відділу соціально-економічного розвитку мкр. «Велика [PERSON] » та «Мала Корениха» було повідомлено чергового поліції і спільно з працівниками поліції доставлено дитину - [PERSON] , [INFO] , до місця проживання і передано матері. Зі слів матері вона відпочивала і не знала про зникнення дитини. Згідно з повідомленням відділу соціально-економічного розвитку мкр. «Велика [PERSON] » та «Мала Корениха», [PERSON] , [INFO] неодноразово вештається без супроводу по території мікрорайону далеко від місця проживання, наражається на небезпеку. 11 жовтня 2023 року о 19:10 год. надійшла скарга від мешканки мікрорайону [PERSON] про зникнення дитини [PERSON] , якого знову розшукують родичі (не мати) За допомогою мешканців хлопчик був знайдений у 20:48 год. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток. Неявку в судове засідання відповідача та відсутність заперечень проти позову про позбавлення її батьківських прав, свідчить про втрату інтересу до її дитини. Зазначені вище фактори, суд розцінює, як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, яка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. За викладеного, суд вважає, що позовні вимоги у частині позбавлення батьківських прав є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обов`язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу наведених норм вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим із батьків. Під час розгляду справи встановлено, що батько дитини, [PERSON] , визнав батьківство щодо дитини і дитина проживає з ним. Відтак, орган опіки та піклування є неналежним позивачем за цією вимогою, а тому у задоволенні позову у цій частині слід відмовити. Розподіляючи судові витрати, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з дотриманням положення ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial