Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

Представник позивачів адвокат Ільченко І.В. звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 116866, виданого Юр`ївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 15 травня 2003 року, належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,207 га, кадастровий номер 1225988500:01:002:0048, розташована на території колишньої Шандрівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області. Також [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 116867, виданого Юр`ївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 15 травня 2003\~року, належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,207 га, кадастровий номер 1225988500:01:002:0049, розташована на території колишньої Шандрівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області. 26 квітня 2011 року між [PERSON] та ФГ «Успіх» укладені договори оренди вищезазначених земельних ділянок на строк 10 років: договір № 9 від 26.04.2011, зареєстрований у відділі Держкомзему у Юр`ївському районі 20\~березня 2012 за № 122590004000982 та № 10 від 26.04.2011, зареєстрований у відділі Держкомзему у Юр`ївському районі 20 березня 2012 за №\~122590004000981. Відповідно до п. 40 вказаних правочинів договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Оскільки державну реєстрацію договорів оренди здійснено 20.03.2012 року, то строк їх дії сплив 20.03.2022 року. 28.08.2013 [PERSON] уклала з ФГ «МЮД» договори оренди належних їй земельних ділянок кадастровий номер 1225988500:01:002:0048, та кадастровий номер 1225988500:01:002:0049 на строк 49 років. При цьому, сторони усно домовились, що право оренди на вказані земельні ділянки ФГ «МЮД» зареєструє та приступить до обробітку землі після закінчення строку дії договорів оренди, укладених між [PERSON] та ФГ «Успіх». 24.01.2023 ФГ «МЮД» зареєструвало в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно договори оренди землі на земельну ділянку кадастровий номер 1225988500:01:002:0048, рішення про державну реєстрацію прав №\~66184065 від 24.01.2023, та на земельну ділянку кадастровий номер 1225988500:01:002:0049, рішення про державну реєстрацію прав № 66185691 від 24.01.2023. Разом з тим, позивачка не може фактично передати ФГ «МЮД», а останнє не може обробляти спірні земельні ділянки, оскільки відповідач не повернув їх [PERSON] після припинення дії договорів оренди землі, укладених у 2011 році, та до теперішнього часу продовжує ними користуватись. Впродовж 2022-2023 років позивачі неодноразово усно та письмово звертались до відповідача з вимогами повернути земельну ділянку [PERSON] та не чинити перешкоди ФГ «МЮД» у користуванні землею. Однак, відповідач на зазначене не реагував та продовжив обробляти спірні земельні ділянки, пояснивши позивачам, що вважає договори оренди землі, укладені між ним та позивачкою у 2011 році, поновленими на новий строк. На підставі викладеного позивачі змушені звернутися до суду та просять: визнати припиненим право оренди ФГ «Успіх» на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (обидві площею 7,207 га), кадастрові номери 1225988500:01:002:0049 та 1225988500:01:002:0048, розташовані на території колишньої Шандрівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області у зв`язку з закінченням строку дії договорів оренди землі від 26.04.2011 року, укладених між позивачем [PERSON] та відповідачем, зареєстрованих 20.03.2012 року; зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні вказаними земельними ділянками та передати їх ФГ «МЮД». Ухвалою суду від 15.05.2024 у справі відкрито провадження (а.с. 74), вирішено розглядати справу в загальному порядку, підготовче засідання призначено на 13 червня 2024 року о 13-15 год. 13.06.2024 в підготовче засідання учасники справи не з`явилися, від представника позивачів надійшла письмова заява просила провести підготовче засідання без їх участі, не заперечувала проти закінчення підготовчого провадження. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.82), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та будь-яких інших клопотань, заяв суду не надав. Ухвалою суду від 13.06.2024 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 28 червня\~2024 року о 12-00 годині. 28.06.2024 представник позивачів з`явилась в судове засідання, представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заяв суду не надав. У зв`язку із першою неявкою представника відповідача, з метою забезпечення його права на участь у судовому процесі судом оголошено перерву в судовому засіданні до 19.07.2024 о 8-10 год. 19.07.2024 позивачі та представник позивачів в судове засідання не з`явились, однак, представник позивачів адвокат Ільченко І.В. надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 97). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив (а.с. 96). Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов у встановлений судом строк не надав, тому зі згоди позивача та на підставі ст.\~280\~ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,207 га, кадастровий номер 1225988500:01:002:0048, розташована на території колишньої Шандрівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 116866, виданого Юр`ївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 15 травня 2003 року, (а.с.21-22). Також [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,207 га, кадастровий номер 1225988500:01:002:0049, розташована на території колишньої Шандрівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ДП №\~116867, виданого Юр`ївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 15 травня 2003 року, (а.с.25-26). 26 квітня 2011 року між [PERSON] та ФГ «Успіх» укладені договори оренди вищезазначених земельних ділянок на строк 10 років: договір № 9 від 26.04.2011, зареєстрований у відділі Держкомзему у Юр`ївському районі 20\~березня 2012 за №\~122590004000982 та № 10 від 26.04.2011, зареєстрований у відділі Держкомзему у Юр`ївському районі 20 березня 2012 за №\~122590004000981 (а.с.31-34, 36-39). Відповідно до п. 40 вказаних правочинів, зміст якого є однаковим в обох договорах, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Як слідує з відповіді на адвокатський запит ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, державну реєстрацію обох договорів оренди землі проведено 20.03.2012 року. 28.08.2013 [PERSON] уклала з ФГ «МЮД» договори оренди належних їй земельних ділянок кадастровий номер 1225988500:01:002:0048, та кадастровий номер 1225988500:01:002:0049 на строк 49 років (а.с.40-43, 46-49). Як пояснили позивачі у позові, вони як сторони правочину усно домовились, що право оренди на вказані земельні ділянки ФГ «МЮД» зареєструє та приступить до обробітку землі після закінчення строку дії договорів оренди, укладених між [PERSON] та ФГ «Успіх». 24.01.2023 ФГ «МЮД» зареєструвало в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно договори оренди землі на земельну ділянку кадастровий номер 1225988500:01:002:0048, рішення про державну реєстрацію прав №\~66184065 від 24.01.2023, та на земельну ділянку кадастровий номер 1225988500:01:002:0049, рішення про державну реєстрацію прав № 66185691 від 24.01.2023 року. Крім того, 23.03.2024 ФГ «МЮД» уклало з [PERSON] додаткові угоди №\~139 до договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 1225988500:01:002:0048 від 28.08.2013 та № 140 до договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 1225988500:01:002:0049 від 28.08.2013, відповідно до яких внесені зміни щодо строку їх дії, а саме викладено п. 7 договорів в новій редакції: «Цей договір укладено на 49 років шість місяців» (а.с.44-45, 50-51). Вищезазначені додаткові угоди зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.04.2023 року. Як стверджують позивачі, [PERSON] не змогла фактично передати ФГ\~«МЮД», а останнє не може обробляти спірні земельні ділянки, оскільки відповідач не повернув їх позивачці після припинення дії договорів оренди землі, укладених у 2011 році, та до теперішнього часу продовжує ними користуватись. Відповідно до п. 7 договорів оренди землі № 9 та № 10 від 26 квітня 2011\~року, зміст яких є ідентичним в обох угодах, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 100 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. [PERSON] у позові зазначила, що вона не укладала з відповідачем додаткових угод щодо поновлення договорів оренди землі на новий строк, не отримувала від ФГ «Успіх» будь-яких повідомлень про бажання скористуватись переважним правом та продовжити дію правочинів. Також відповідач не сплачує їй орендну плату. В свою чергу, відповідач не надав суду доказів на спростування вищезазначених тверджень позивачки, зокрема, доказів направлення їй листа з додатковою угодою або ж укладених з нею додаткових угод щодо поновлення дії спірних правочинів. При цьому, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про державну реєстрацію права оренди відповідача на земельні ділянки. 14 квітня 2023 року ФГ «МЮД» уклало договір з ПП «ГЕОЛАЙФ» на виконання землевпорядних робіт з винесення в натурі (на місцевості) поворотних точок спірних земельних ділянок, за результатами виконання робіт на земельних ділянках були встановлені межові знаки. 18 травня 2023 року ФГ «МЮД» звернулось у поліцію із заявою щодо притягнення відповідача до відповідальності за самовільне зайняття земельних ділянок, однак, листом від 09.06.2023 ДОП СП ВП № 2 останньому рекомендовано звернутися за вирішенням спору до суду (а.с.62-63). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. До спірних правовідносин застосуванню підлягають нормативно-правові акти у редакції, чинній на час їх виникнення, а саме: у редакції станом на 26\~квітня 2011\~року (дата укладення договорів оренди спірних земельних ділянок між ФГ «Успіх» та [PERSON] ) та станом на 20 березня 2012 (дата державної реєстрації вказаних правочинів). Статтею 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Частиною першою\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. За правилами\~частини другої\~статті 631\~ЦК України\~ договір набирає чинності з моменту його укладення. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації (частина третя статті 640 ЦК України). Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (частина перша\~статті 93 Земельного кодексу України\~(далі -\~ЗК України). Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина четверта\~статті 124 ЗК України\~). Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є\~Закон України «Про оренду землі»\~(далі - Закон № 161-XIV). У\~статті 13 Закону № 161-XIV\~надано визначення договору оренди землі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 цього Закону № 161-XIV). Відповідно до\~статей 18, 20 Закону № 161-XIV\~договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Аналогічні положення зазначались і в Земельному кодексі України в редакції станом на час виникнення спірних відносин. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (статті 125 ЗК України). Вимога про те, що право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до\~закону, передбачена у частині другій\~статті 126 ЗК України. Відповідно до положень статей\~125,\~126 ЗК України\~договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Пунктом 2 частини першої\~статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди земельної ділянки. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Порядок державної реєстрації договорів оренди землі на час підписання спірного договору визначався Порядком ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженим постановою КМУ від 9 вересня 2009 № 1021 (далі Порядок № 1021). Відповідно до п. 16-1. Порядку № 1021 державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди земельної ділянки із земель державної та комунальної власності здійснюється одночасно із державною реєстрацією земельної ділянки. Державна реєстрація здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Книги записів. Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки, договору суборенди земельної ділянки (її частини) здійснюється протягом 14 календарних днів з дня подання документів (п.\~16.4. Порядку № 1021). Книга записів\~відкривається та\~ведеться у паперовому вигляді - територіальним органом Держземагентства. Записи із зазначенням дати вносяться до розділів Книги записів у паперовому вигляді посадовою особою територіального органу Держземагентства (пункти 4, 8 Порядку № 1021). Отже, державна реєстрація договору оренди землі станом на 20.03.2012 здійснювалась посадовими особами територіальних органів Держземагенства на підставі договору оренди землі та встановленого переліку документів шляхом внесення відповідних відомостей до Книги записів. Для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки має значення не день підписання такого договору, а день вчинення реєстраційних дій. Оскільки день/момент укладення договору оренди земельної ділянки та день/момент набрання ним чинності збігаються (частина друга\~статті 631 ЦК України), то днем/моментом укладення договору оренди земельної ділянки є саме дата його державної реєстрації, якщо сторони договору не передбачили у договорі інше, відповідно до частини третьої\~статті 631 ЦК України. Схожих висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15\~січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження № 14-338цс19). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2023 року у справі №\~357/8277/19 вказала, що відсутні підстави для відступу від вказаного вище висновку. Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, із закінченням строку, на який його було укладено. Відповідно до пунктів 7, 40 договорів оренди землі № 9 та № 10 від 26\~квітня 2011 року, укладених між [PERSON] та ФГ «Успіх», після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 100 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Державну реєстрацію вказаних договорів оренди землі проведено 20.03.2012, а отже строк їх дії сплив 20.03.2022. Пунктами 20, 33 договорів оренди землі від 26.04.2011 передбачено, що після припинення дії договору Орендар повертає Орендодавцю земельну ділянку. Дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Відповідач не надав суду доказів поновлення спірних договорів оренди землі та після спливу строку їх дії належні позивачці земельні ділянки їй не повернув. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У\~статті 27 Закону № 161-XIV\~зазначено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 663/1651/21 (провадження № 61-18805св21) зроблено висновок, що в разі невизнання орендарем припинення його права оренди, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України. Отже, право орендодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання права орендаря таким, що припинене, а не шляхом припинення договору оренди землі. Такі ж висновки зробив Верховний Суд і в постанові від 07.12.2022 у справі №\~594/657/19. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що договори оренди землі № 9 та № 10 від 26 квітня 2011 року, укладені між [PERSON] та ФГ «Успіх», зареєстровані 20.03.2012, припинили свою дію 20.03.2022, вказані правочини не були поновлені, а відповідач ухиляється від повернення спірних земельних ділянок власнику та новому орендарю, тому слід визнати припиненим право оренди ФГ «Успіх» на земельні ділянки кадастровий номер 1225988500:01:002:0048, та кадастровий номер 1225988500:01:002:0049 у зв`язку із закінченням строку дії договорів оренди землі № 9 та № 10 від 26 квітня 2011\~року та усунути перешкоди у користуванні вказаними земельними ділянками шляхом їх передачі ФГ «МЮД». Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачів судовий збір.

Outcome: approved