Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання та самостійного виховання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26.09.2019 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу місце проживання неповнолітньої дитини за домовленістю батьків визначено разом із заявником, тобто батьком [PERSON] , що підтверджується договором про визначення місця проживання утримання та виховання. Стверджує, що на даний час, він повністю утримує та виховує свою неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Додає, що матір дитини - [PERSON] не приймає участі в утриманні їхньої спільної дитини та проживає окремо в іншому місці. Заявник зазначає, що встановлення факту перебування дитини на його самостійному вихованні та утриманні необхідно заявнику для захисту прав та інтересів дитини. На підставі викладеного просить суд встановити факт проживання неповнолітньої дитини [PERSON] з батьком [PERSON] на його самостійному вихованні та утриманні. В судове засідання заявник не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась та надала суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи без її участі. Вказала, що визнає вимоги заяви та підтверджує факт проживання, самостійного виховання та утримання [PERSON] їх спільної дитини [PERSON] . Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступних висновків. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1 ст.293 ЦПК України). Так, в обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що встановлення даного факту необхідно заявнику з метою захисту прав та інтересів дітей, а також своїх прав та інтересів, як батька, що займається вихованням та утриманням дітей. Суд, розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів, наданих заявником, а відтак, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копій витягу про народження [PERSON] та [PERSON] . є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Матеріалами справи встановлено, що шлюб, який був зареєстрований між сторонами, рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2019 року було розірвано. (а.с.10-11). На підтвердження обставин проживання дитини з батьком та перебування [PERSON] на утриманні заявника, судом досліджуються наступні документи: Після розірвання шлюбу місце проживання неповнолітньої дитини, її виховання та утримання за домовленістю батьків визначено разом із заявником - батьком [PERSON] , що підтверджується договором про визначення місця проживання дитини умов її утримання та участі батьків у її вихованні (а.с.12). Окрім іншого, факт проживання дитини разом з батьком, здійснення ним самостійного виховання малолітньої дитини та перебування на його утриманні також підтверджується особистою заявою [PERSON] , згідно якої остання зазначила, що не заперечує факту самостійного виховання та утримання [PERSON] їх спільної дитини [PERSON] . Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено та не заперечувалось [PERSON] те, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з своїм батьком, який створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над нею, доглядає та піклується про її стан здоров`я. Дитина проживає окремо від матері. З урахуванням зазначеного, на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved