Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , Вінницької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивувала тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт та заповідала все своє майно позивачці по справі. Остання займалася похованням [PERSON] та встановленням нагробного пам`ятнику. 01 липня 2021 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г. В. їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом відповідно до якого вона успадкувала вклади з відповідними відсотками на загальну суму 476833,75 грн, які знаходяться на рахунках в АТ КБ «Приватбанк» [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] та рахунку «Бонус плюс» 2222225329802558. Позивачка зазначає, що [PERSON] також мала вклад на депозитному рахунку [NUMBER] на підставі договору №SAMDNWFD0070069597700 від 03 лютого 2014 року, який містить заповідальне розпорядження від 03 лютого 2014 року на [PERSON] . Однак, як вказує позивачка, останній до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, а тому позивачка є єдиною спадкоємницею прав та обов`язків [PERSON] . Крім того зазначає, що по цьому заповідальному розпорядженні неможливо ідентифікувати особу на кого воно було складене, оскільки не можливо встановити родинний зв`язок по відношенню до заповідача «внук» чи «племінник», що в свою чергу, на думку позивача, свідчить про відсутність заповідального розпорядження. Позивачка звернулась до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини від 25 квітня 2023 року та 14 червня 2023 року в яких просила видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, в тому числі і на грошовий вклад, що знаходиться на депозитному рахунку [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приватбанк». Однак, постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г. В. від 29 червня 2023 року її було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що спадкування у разі неприйняття спадщини за заповідальним розпорядженням здійснюється за законом, а у спадкоємця [PERSON] відсутні будь-які родинні відносини з померлою [PERSON] . Крім того, в постанові зазначено, що у разі відсутності спадкоємців за законом спадщина вважається відумерлою та переходить у комунальну власність територіальної громади за правилами ст. 1277 ЦК України. Позивач з вказаним твердження не погоджується, оскільки ст. 1277 ЦК України передбачає інші умови для переходу в комунальну власність відумерлої спадщини, а саме відсутність спадкоємців за заповітом і за законом. З огляду на викладене із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить визнати право власності [PERSON] на спадкове майно [PERSON] , а саме депозитний вклад відповідно до договору вкладу «Стандарт» на 12 місяців №SAMDNWFD0070069597700 від 03 лютого 2014 року (депозитний рахунок [NUMBER] відкритий в АТ КБ «Приватбанк»)(а.с.1-5, 125). Відповідачі відзив на позов не надали. Треті особи, своїм правом, передбаченим положеннями ст. 181 ЦПК України, в частині подання письмових пояснень не скористались. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрите загальне позовне провадження у справі та залучено до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: АТ КБ «Приватбанк» та приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г. В.(а.с.26). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2024 року витребувано в нотаріуса копію спадкової справи щодо майна померлої та в АБ КБ «Приватбанк» копію договору вкладу «Стандарт» від 03 лютого 2014 року та документи, які слугували його оформленню, а також копію внутрішніх актів банку, якими було регламентоване відкриття депозитних вкладів фізичних осіб, які діяли на момент відкриття депозитного вкладу [PERSON] 03 лютого 2014 року (а.с.51). Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 15\~квітня 2024\~року витребувано\~в АБ\~КБ «Приватбанк»:\~інформацію про\~час,\~протягом якого\~депозитний вклад\~за договором\~вкладу «Стандарт»\~від 03\~лютого 2014\~року діяв\~відповідно до\~умов договору,\~та скільки\~разів був\~продовжений та\~на якому\~рахунку в\~АТ КБ\~«Приватбанк» обліковується\~сума коштів\~за даним\~вкладом на\~даний час;\~інформацію з\~відповідними документами\~щодо руху\~коштів за\~договором вкладу\~«Стандарт» від\~03\~лютого 2014\~року з\~моменту його\~відкриття по\~даний час; інформацію, яка сума коштів (з урахуванням всіх нарахованих відсотків) обліковується на даний час за цим депозитним рахунком в АТ КБ «Приватбанк» (а.с.138). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2024 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) визнано обов`язкову явку представника АТ КБ «Приватбанк» (а.с.168). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові та просили позов задовольнити. Представника відповідача Вінницької міської ради Мельник С. С. в судовому засідання при ухваленні рішення покладався на думку суду, надалі просив відмовити в задоволенні позовних вимог як необґрунтованих. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання, відповідно до норм чинного законодавства. Представник банку в своїй заяві просив розгляд справи провести в їх відсутність, при вирішенні спору покладався на думку суду. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 грудня 2020 року (а.с.68 на звороті). За життя остання склала заповіт, посвідчений 19 січня 2010 року нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г. В., зареєстрований в реєстрі за №75, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати її на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с.14). 03 лютого 2014 року [PERSON] уклала договір №SAMDNWFD0070069597700 вклад «Стандарт» від 03 лютого 2014 року, відповідно до умов якого здійснила вклад на рахунок № [NUMBER] в сумі 75000,00 грн, на яку нараховуються відсотки в розмірі 19% річних, строком на 366 днів з 03 лютого2014 року по 03 лютого 2015 року. Відсотки по вкладу зараховуються на рахунок/карту [NUMBER] , період нарахування відсотків 1 місяць. Строк дії вказаного договору неодноразово продовжувався автоматично. При цьому, вказаний договір містить заповідальне розпорядження [PERSON] банку щодо коштів, що їй належать на випадок своєї смерті, на ім`я [PERSON] , племінника (а.с.12). З виписки по карnці/рахунку [NUMBER] і додатковим рахункам договору №SAMDNWFD0070069597700 від 03 лютого 2014 року за період 01 січня 2014 року 04 травня 2024 року слідує, що сума залишку по депозиту «Стандарт» становить 75531,09 грн. Вклад було продовжено 6 разів з дати відкриття 03 лютого 2014 року (а.с.170-176). Як слідує з матеріалів спадкової справи № 4/2021 [PERSON] оформила право на спадщину на ряд вкладів та земельну ділянку та 23 червня 2023 року звернулась до приватного до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г. В. з метою оформлення спадкових прав на вклад, що знаходиться в АТ КБ «Приватбанк» на рахунку [NUMBER] . 29 червня 2023 року постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г. В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вклад з відповідними відсотками, який належить померлій [PERSON] , що знаходиться в АТ КБ «Приватбанк» на рахунку [NUMBER] у зв`язку з тим, що спадкування у разі неприйняття спадщини за заповідальним розпорядженням здійснюється за законом, а у спадкоємця [PERSON] відсутні будь-які родинні відносини з померлою [PERSON] . Крім того зазначено, що заповідальне розпорядження складане пізніше ніж заповіт, посвідчений 19 січня 2010 року нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г. В., за реєстровим №75, а тому даним заповідальним розпорядження [PERSON] змінила умови спадкування у зв`язку з чим вклад, що знаходиться в АТ КБ «Приватбанк» на рахунку [NUMBER] не входить до складу майна на яке мала б право [PERSON] (а.с.8). Аналогічна інформація була викладена і в листі приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г. В. від 18 травня 2023 року №15/01-16 (а.с.9). Позивач звернулася до суду та просить визнати право власності на вказаний вклад в порядку спадкування. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності набуваються в порядку спадкування. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Перехід права власності в порядку спадкування можливий за заповітом або за законом. Згідно з статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частин першої, другої статті 1228 ЦК України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Тобто спадкування\~права на\~вклад у\~банку може\~виникати:\~1)\~шляхом складення\~заповіту;\~2)\~шляхом складення\~спеціального розпорядження\~банку;\~3)\~на підставі\~загальних норм\~спадкування за\~законом. Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Вимоги до заповіту, визначені положеннями ст.1247,1248 ЦК України. Заповідальне розпорядження\~банку (фінансовій\~установі)\~за своєю\~суттю є\~одностороннім правочином,\~за допомогою\~якого здійснюється\~розпорядження правом\~на вклад.\~На такий\~односторонній правочин\~поширюються відповідні\~положення ЦК\~України про\~правочини (у\~тому числі,\~про форму,\~недійсність правочинів).\~Слід звернути\~увагу,\~що норми\~ЦК України не встановлюються спеціальні правила щодо форми розпорядження вкладника банку (фінансовій установі). Між тим таке розпорядження здійснюється вкладником у письмовій формі у вигляді запису в договорі або окремим документом. В останньому випадку в ньому має бути зазначена дата його складання. Цей документ засвідчується підписом уповноваженого працівника банку і зберігається в справі з юридичного оформлення рахунку (п. 7.3 гл. 7, п. 10.15 гл. 10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, чинної на момент укладення померлою договору). Очевидно, що формою заповідального розпорядження є проста письмова форма. Відповідно до статті 1228 Цивільного кодексу України дія розпорядження може бути повністю або частково скасована заповітом. При вирішенні питання про співвідношення заповіту і розпорядження вкладника банку слід виходити, що за умови, що заповіт складено після того, як було вчинено заповідальне розпорядження банку (фінансовій установі), то заповіт повністю або частково скасовує заповідальне розпорядження, якщо в заповіті змінено особу, до якої має перейти право на вклад, або якщо заповіт стосується всього майна спадкодавця. У тій ситуації, коли заповідальне розпорядження банку вчинене після складення заповіту, в якому було визначено спадкоємця вкладу, то воно змінює таку особу. У разі відсутності заповіту вклад спадкується за зробленим спадкоємцем заповідальним розпорядженням. За умови відсутності заповіту та заповідального розпорядження вклад спадкується на загальних підставах спадкоємцями за законом. Аналіз вказаного свідчить про те, що заповідальне розпорядження має ж таке значення та юридичну силу як заповіт, але стосується тільки банківського вкладу особи. Зважаючи на те, що право на банківський вклад входить до складу спадщини, на нього поширюються загальні правила щодо порядку прийняття спадщини, відмови спадкоємця від спадщини тощо. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ст.ст. 1268, 1269 ЦК України). За змістом ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтями 1261-1265 ЦК України передбачено 5 черг спадкування за законом, які у визначеному законодавством порядку закликаються до спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, другий з подружжя та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Також у п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття спадщина визнається відумерлою (ст. 1277 ЦК України). Як слідує із матеріалів справи, 19 січня 2010 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала [PERSON] . Однак,\~03\~лютого 2014\~року [PERSON] уклала з АТ КБ «Приватбанк» договір №SAMDNWFD0070069597700 вклад «Стандарт», відповідно до умов якого остання здійснила вклад на рахунок № [NUMBER] в сумі 75000,00 грн на яку нараховуються відсотки 19% річних, строком на 366 днів з 03 лютого2014 року по 03 лютого 2015 року, який неодноразово продовжувався, та на вказаному договорі [PERSON] зробила заповідальне розпорядження банку щодо коштів, що їй належать на випадок своєї смерті на ім`я [PERSON] , чим частково скасувала заповіт, посвідчений нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г. В. від 19 січня 2010 року, а саме змінила умови спадкування (особу спадкоємця) в частині вкладу, який знаходиться в АТ КБ «Приватбанк» на підставі вищевказаного договору №SAMDNWFD0070069597700 від 03 лютого 2014 року. Доказів про те, що заповідальне розпорядження визнане недійсним матеріали справи не містять. Твердження позивача про неможливість ідентифікувати особу, в інтересах якого здійснене розпорядження, та його родинні стосунки з померлою, не є підставою стверджувати про неукладеність такого розпорядження чи його невідповідність Положенню по депозитним процедурам фізичних осіб, які діяли в АТ КБ «Приватбанк» на момент укладення померлою договору. Вказані обставини свідчать про те, що вклад з відповідними відсотками, що належав [PERSON] та знаходиться на рахунку [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приватбанк», не охоплюється заповітом, посвідченим 19 січня 2010 року нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г. В. за реєстровим № 75. Слід відмітити, що [PERSON] у встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , до нотаріальної контори не звернувся, а тому є таким, що не прийняв спадщину. Не прийняття [PERSON] спадщини у вигляді вказаного вкладу не відновлює силу заповіту щодо вказаного вкладу. В силі положень статті 1223 ЦК України спадкування вищевказаного банківського вкладу в таких випадках здійснюється за законом, а тому право на спадкування одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Однак, позивачка [PERSON] не відноситься ні до однієї із п`яти черг спадкування, доказів щодо цього матеріали справи не містять, а тому відсутні підстави стверджувати про набуття [PERSON] права власності на цей вклад в порядку спадкування, а тому в задоволенні позову слід відмовити. При цьому суд не бере до уваги посилання позивачки на ст. 1277 ЦК України, зважаючи, що остання регулює питання відумерлості спадщини, що в даному випадку не є предметом спору. Слід також зазначити і щодо складу відповідачів в справі. Позивач, звернувшись до суду, як відповідачів визначила як Вінницьку міську раду, так і [PERSON] . Визначення відповідача, предмета та підстав спору є виключним правом позивача, натомість, встановлення належності відповідача й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Подібна правова позиція є усталеною та міститься, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц. Згідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві (постанова Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18). Суд звертає увагу, що предметом спору у цій справі є визнання права власності на спадкове майно, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Подібні висновки\~викладені у\~постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2021 року в справі № 234/17030/18 (провадження № 61-12859св21), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2023 року в справі № 199/1204/21 (провадження № 61-4074св23). Як установлено судом [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, а тому не є належним відповідачем у даній справі . Отже, зважаючи на суб`єктний склад осіб, які вправі заявити вимоги щодо спірного майна, суд дійшов висновку, що позов пред`явлений до [PERSON] як до неналежного відповідача та у вимогах до нього слід відмовити саме з цих підстав. У даному випадку належним відповідачем є орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини - Вінницька міська рада. Разом з тим, суд, розглянувши вимоги до цього відповідача, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed