Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд змінити розмір аліментів утримуваних з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на підставі рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.09.2017 року по цивільній справі № 694/1028/17 на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] до 1/6 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.09.2017 року по цивільній справі № 694/1028/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позов було задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 01.09.2017 року і до повноліття дитини. По здійсненню примусового виконання зазначеного рішення суду державним виконавцем Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 07.05.2018 року було відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Наразі обставини змінилися таким чином, що Позивач не в змозі сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина у вказаному розмірі. Так, у зв`язку із загостренням хвороби, його батько [PERSON] , [INFO] , повністю втратив працездатність та потребує постійного стороннього нагляду та допомоги, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 468930 згідно якої батькові Позивача 25.11.2019 року безтерміново надано І (першу) групу інвалідності по причині загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату. Задля збереження життєдіяльності батько Позивача вимушений по декілька раз на рік проходити курси стаціонарного лікування з діагнозом: ІХС: стенокардія ІІ фк. Атеросклеротичний кардіосклероз. Минуча АБ блокада ІІІ ст. від 02.11.2023р. внаслідок передозування атенолом. Гіпертонічна хвороба ІІ стадії 3 ступеня. Кризовий перебіг. Гіпертензивне серце СН ІІ Б ст. Гіпертензія МКК. Серцева астма. Цукровий діабет, тип 2 ВІЗ в стадії декомпенсації ускладнений гангреною правої ступні. Стан після ампутації правої кінцівки в-3 стегна. Діабетична нефропатія ІІ-ІІ ст. Діабетична полінейропатія ІІ ст. Двобічна н-дольова бронхопневмонія в стадії повного розрішення. Гіпертензія малого кола. Загальний стан важкий. Оплата вкрай необхідних курсів стаціонарного лікування батька Позивача здійснюється виключно за рахунок Позивача та потребує значних матеріальних затрат. Додатково слід зазначити, що суд при розгляді справи та винесення рішення про стягнення з Позивача аліментів не врахував факт того, що на утриманні Позивача перебуває також його інша дитина - донька [PERSON] , [INFO] . На виховання та матеріальне забезпечення якої Позивач також несе значні матеріальні витрати. 19.09.2023 року Позивач був призваний [INFO] на військову службу по мобілізації до військової частини [NUMBER] на що згодом був переведений у військову частину [NUMBER] де й станом на момент подачі даного позову перебуває на військовій службі по захисту Батьківщини. Позивач не відмовляється від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, однак у зв`язку із суттєвою негативною зміною обставин не в змозі сплачувати надто високий для нього їх розмір. При цьому Позивач в жодному разі не заперечує проти стягнення з нього розміру аліментів в сумі, що становить не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач була належно повідомлена про розгляд справи шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви за місцем реєстрації, а також відповідач була повідомлена про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надала, про причини неподання суду відзиву не повідомила, зустрічного позову не пред`являла, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2024 року справо передано судді Сакун Д.І. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 25.04.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.05.2024 року було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків. Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.09.2017 року по цивільній справі № 694/1028/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позов було задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 01.09.2017 року і до повноліття дитини. По здійсненню примусового виконання зазначеного рішення суду державним виконавцем Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 07.05.2018 року було відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.07.2008 року у позивача народилася донька [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.10.2015 року у позивача народився син [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки начальника [INFO] [PERSON] від 29.09.2023 року [PERSON] призваний [INFO] на військову службу під час мобілізації, в особливий період, на гарантії, пільги та привілеї, визначені чинним законодавством. З довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №468930 від 25.11.2019 року та пенсійного посвідчення серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] має першу групу інвалідності та потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Згідно виписки №6200 [PERSON] має діагноз: ІХС: стенокардія ІІ фк. Атеросклеротичний кардіосклероз. Минуча АБ блокада ІІІ ст. від 02.11.2023р. внаслідок передозування атенолом. Гіпертонічна хвороба ІІ стадії 3 ступеня. Кризовий перебіг. Гіпертензивне серце СН ІІ Б ст. Гіпертензія МКК. Серцева астма. Цукровий діабет, тип 2 ВІЗ в стадії декомпенсації ускладнений гангреною правої ступні. Стан після ампутації правої кінцівки в-3 стегна. Діабетична нефропатія ІІ-ІІ ст. Діабетична полінейропатія ІІ ст. Двобічна н-дольова бронхопневмонія в стадії повного розрішення. Гіпертензія малого кола. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан. Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20, дійшов висновку, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Обов`язок щодо доведення погіршення майнового стану з метою зменшення розміру аліментів покладається на позивача. Ненадання позивачем зазначених доказів є підставою для відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував, що витрачає значні кошти на підтримання стану здоров`я свого батька тому не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, однак доказів таких витрат суду не надав. Факт перебування на утриманні позивача його батька, також не знаходить свого підтвердження, оскільки доказів того, що позивач надає матеріальну допомогу батьку, позивачем також не надано. Крім того, позивачем не надано доказів про відсутність інших осіб, які мають обов`язок утримувати батька, однак не здійснюють його. Щодо посилань позивача, що суд при розгляді справи та винесення рішення про стягнення з Позивача аліментів не врахував факт того, що на утриманні Позивача перебуває також його інша дитина - донька [PERSON] , [INFO] , на виховання та матеріальне забезпечення якої Позивач також несе значні матеріальні витрати, суд зазначає наступне. В рішенні Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.09.2017 року, яким стягнуто з позивача аліменти на утримання сина зазначено, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Тобто, на момент розгляду справи про стягнення з позивача аліментів на утримання сина відповідач не заперечував проти такого розміру стягнення та не ставив питання про задоволення позову частково та стягнення з нього аліментів у меншому розмірі. При цьому він вже мав доньку [PERSON] , про утримання якої він вказує і зазначена обставина не вказувалася ним у відзиві на позов, який він беззастережно визнав. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.09.2020 року (справа № 565/2071/19, провадження № 61-9460 св 20) Позивач [PERSON] належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення свого майнового стану, у тому числі, у зв`язку з лікуванням батька. Суд звертає увагу на те, що розмір стягуваних аліментів рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.09.2017 року відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з наведеними позивачем обставинами, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме його інтересам. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до уваги, що [PERSON] не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2017 року, тому йому у позові слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed