Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. До суду звернулася позивач [PERSON] з позовною заявою, у якій просить визначити їй додатковий строк, для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно до складу якого, входить земельна ділянка, загальною площею 1,83 га, що належала померлому згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії ХМ № 0226803 від 22.11.1996 року, реєстраційний номер 58. Протягом строку встановленого законом для прийняття спадщини вона до нотаріальної контори не зверталася, оскільки її батько мав своєрідний характер, вони дуже мало спілкувались, про наявність будь-якого майно у померлого їй не було відомо. Перебираючи документи, що залишились після смерті батька, вона виявила клаптик паперу наступного змісту « [PERSON] ХМ № 0226803 сертифікат на земельний пай». За допомогою адвоката і її адвокатських запитів було встановлено, що дійсно у власності [PERSON] є вищевказана земельна ділянка. 12.03.2024 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову у зв`язку з пропущенням встановленого законодавством України шестимісячного строку на прийняття спадщини. Причина пропуску строків для прийняття спадщини на її думку є поважною, оскільки вона не знала про наявність у її померлого батька земельної ділянки. Оскільки спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, спадщина ніким не прийнята, інші спадкоємці не претендують на спадщину, заяву про відмову від спадщини вона не подавала, спадщина не визнана судом відумерлою, тому вона в інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, захистити своє право на спадкове майно не може. Вказує, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення її як спадкоємця від спадкування. Аргументи учасників справи. Представник Позивача - адвокат Ковальчук І.М. надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та позивача, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Представник відповідача Красилівської міської ради Хмельницької області у судове засідання не з`явилася, надіслали до суду заяву, в якій просять розгляд справи проводити за їх відсутності, щодо позовних вимог покладаються н розсуд суду. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. [INFO] помер [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 21.06.2021 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку, загальною площею 1,83 га, що належала померлому згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії ХМ № 0226803 від 22.11.1996 року, реєстраційний номер 58, однак державний акт втрачено. Факт належності даної земельної ділянки [PERSON] підтверджується відповіддю Заступника начальника управління-начальника Відділу № 1 Управління надання адміністративних послуг № 769/281-24 від 22.02.2024 року з додатками у вигляді копії книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) що видаються Красилівською районною державною адміністрацією, згідно якої за порядковим номером 58 [PERSON] 22.11.1996 року отримав сертифікат Серії ХМ № 0226803 на земельну частку (пай) площею 1,83 га на підставі рішення № 413-р від 14.11.1996 року (а.с. 13-15). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується довідкою № 38/01-16 від 14.03.2024 року приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Шлейник М.С. (а.с. 17) та інформаційною довідкою із Спадкового реєстру № 74455715 від 24.10.2023 року (а.с 18). Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його донька та позивач по справі [PERSON] . Факт родинних зв`язків між померлим [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] . Серія [NUMBER] від 23.03.1990 року, де в графі батько вказаний [PERSON] (а.с. 8). Довідкою приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Шлейник М.С. № 38/01-16 від 14.03.2024 року [PERSON] роз`яснено, що нею пропущений строк, необхідний для прийняття спадщини, і вона вправі звернутися до суду з позовом, а суд може їй визначити додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. (а.с. 17). Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Предметом позову у цій справі є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] 18.06.2021 року, з посиланням позивача на те, що оскільки її батько мав своєрідний характер, вони дуже мало спілкувались, про наявність будь-якого майно у померлого їй не було відомо, а тому строк для прийняття спадщини пропущений з поважних причин. При цьому, позивач заяви про прийняття спадщини або відмови від неї у визначений законом строк не подавала, про смерть [PERSON] була обізнана, та не подавала заяви про прийняття спадщини [PERSON] через незнання про наявність спадкового майна. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Позивач, як спадкоємець за законом, згідно вимог ст. 1269, 1270 ЦК України, повинна була подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті спадкодавця проте, такої у передбачений законом строк не подала. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Судом встановлено, що [PERSON] вчасно не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як була не обізнана із існуванням земельної ділянки. Таким чином, зазначені обставини, на думку суду, були об`єктивними перешкодами для прийняття спадщини у визначений строк подачі заяви про прийняття спадщини та визнаються поважними у розумінні ст. 1272 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача не вбачається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved