Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» про стягнення безпідставно набутих коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у грудні 2023 року він дізнався, що відносно нього відкрите виконавче провадження про стягнення коштів на користь ТОВ «Еліт Фінанс», на підставі постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Як з`ясувалось, відповідні документи зазначають, що виконавче провадження здійснюється на підставі поданої відповідачем заяви про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса. За змістом тексту виконавчого напису нотаріуса зазначено, що він є боржником за кредитним договором укладеним між ним та ТОВ «Еліт Фінанс». Вважаючи, що виконавчий напис нотаріуса було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, він звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню, але за період розгляду справи, з нього було фактично утримано грошові кошти на загальну суму 9957,45 грн. (квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» від 14.12.2023 року, квитанцією Монобанк від 14.12.2023 року). Оскільки виконавчий напис, на підставі якого з нього стягувались грошові кошти, скасовано рішенням суду, відтак, правова підстава для отримання ТОВ «Еліт Фінанс» грошових коштів у розмірі 9957,45 грн., від нього, відпала, і вказані кошти підлягають поверненню відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України. Просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» на його користь безпідставно набуті кошти в сумі 9957,45 грн., та судові витрати по справі покласти на відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. 22 грудня 2021 року за реєстровим №69389 зі [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №CCNG-616150141 від 02 березня 2018 року, укладеним з Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого відповідно до договору факторингу №3 від 20 вересня 2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс», стягнуто заборгованість за вищезазначеним кредитним договором за період з 20 вересня 2021 року по 20 грудня 2021 року в розмірі 12489,34 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10822,51 грн.; заборгованість за штрафними санкціями - 1616,83 грн.; плата за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн. На підставі вищезазначеного виконавчого напису та заяви стягувача ТОВ «Еліт Фінанс» приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною постановою від 15 лютого 2022 року, було відкрито виконавче провадження [NUMBER] та стягнуто з боржника [PERSON] основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1248,93 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 08 вересня 2023 року, було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. В рамках ВП [NUMBER], з позивача було утримано 9957,45 грн., що підтверджується копією квитанції Monobank №618В-662В-3ЕВ0-9Н26 від 14 грудня 2023 року, та копією платіжної інструкції №234bdPBNKI00a0270001, відбулося списання грошових коштів у розмірі 5579,00 грн. та 4378,45 грн. відповідно, в рахунок погашення заборгованості по ВП [NUMBER] за виконавчим написом №69389 від 22 грудня 2021 року. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2024 року було визнано виконавчий напис від 22 грудня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №69389, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною щодо стягнення зі [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Першотравенська, Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , заборгованості за кредитним договором №CCNG-616150141 від 02 березня 2018 року, укладеним з Акціонерним товариство «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого відповідно до договору факторингу №3 від 20 вересня 2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс», яким стягнуто заборгованість за вищезазначеним кредитним договором за період з 20 вересня 2021 року по 20 грудня 2021 року в розмірі 12489,34 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10822,51 грн.; заборгованість за штрафними санкціями - 1616,83 грн.; плата за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн., таким що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 05 березня 2024 року. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним. Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Наведене у своїй сукупності свідчить, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2017 року у справі № 3-905гс17 та у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 757/42443/15-ц (провадження № 61-38890св18). Отже, положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18. Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі №6-100цс15. Оскільки рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2024 року у справі №186/10/24 виконавчий напис від 22 грудня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №69389, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною щодо стягнення зі [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Першотравенська, Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , заборгованості за кредитним договором №CCNG-616150141 від 02 березня 2018 року, укладеним з Акціонерним товариство «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого відповідно до договору факторингу №3 від 20 вересня 2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс», яким стягнуто заборгованість за вищезазначеним кредитним договором за період з 20 вересня 2021 року по 20 грудня 2021 року в розмірі 12489,34 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10822,51 грн.; заборгованість за штрафними санкціями - 1616,83 грн.; плата за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн., було визнано таким, що не підлягає виконанню, тому суд приходить до висновку, що отримані ТОВ «Еліт Фінанс» на підставі вказаного виконавчого напису кошти в сумі 8708,52 грн. підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала. Щодо стягнення з ТОВ «Еліт Фінанс» на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 1248,93 грн. - сплачених останнім в рахунок винагороди приватного виконавця, суд вважає, що у задоволенні даних позовних вимог слід відмовити, оскільки дані кошти ТОВ «Еліт Фінанс» отримані не були. Також суд вважає за необхідне зазначити, що питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед ТОВ «Еліт Фінанс» за кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, предметом позову в якій є вимога про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1059,28 грн. (8708,52 грн. х 1211,20 грн. : 9957,45 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial