Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

27 червня 2024 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначає, що між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований 11 серпня 2017 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 596. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини фактично припинені з літа 2022 року. Сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. При цьому, діти мешкають разом з позивачем, перебувають на повному її утримані, а досягти згоди щодо розміру аліментів на утримання дітей сторони не змогли. Враховуючи наведене, позивач просить: не надавати строк для примирення% розірвати укладений між сторонами шлюб; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 28 червня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи наявна заява представника позивача адвоката Смагіна В.Г. про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява в якій відповідач зазначив, що просить розглянути справу без його участі та не заперечує проти задоволення позовних вимог. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований 11 серпня 2017 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 596, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 2017 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , виданих 04 січня 2018 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Так, судом встановлено, що діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, що також не оспорювалось відповідачем в ході розгляду справи. Відповідно до посвідчень серії ДДА № 053389, серії [NUMBER] , виданих 12 листопада 2021 року Лівобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради, [PERSON] , 2018 р.н., [PERSON] , 2018 р.н. є дітьми з інвалідністю з дитинства. Сторони не досягли згоди щодо розміру матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх синів, що стало підставою для звернення позивача до суду. Відповідно до\~статті 48 Конституції України\~кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 1\~статті 180 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1,2\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1,5 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Беручи до уваги викладене, враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, позицію відповідача, який не заперечує проти позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , 2018 р.н., [PERSON] , 2018 р.н., у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття, оскільки утримувати дитину це є обов`язком обох батьків. Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті. З урахуванням викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з положеннями\~статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд покладає понесені позивачем витрати на сплату судового збору за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1211,20 гривень, на відповідача. Також, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», за звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved