Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою та просить встановити факт належності за життя [PERSON] , померлої [INFO] , заповіту від 30.11.1993 за № 13489, посвідченого державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори, посилаючись на помилку у зазначенні прізвища матері у заповіті та неможливість, у зв`язку з цим, прийняття спадщини. В обґрунтування вимог зазначено, що при оформленні спадщини після смерті матері ним було отримано відмову нотаріуса у зв`язку з невідповідністю прізвища спадкодавця у заповіті та свідоцтві про право власності на спадкове майно і в свідоцтві про смерть матері. Указана помилка у правовстановлюючому документі унеможливлює оформлення ним спадщини, тому просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 21 червня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку окремого провадження. У судове засідання учасники процесу не з`явилися. Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, на заявлених вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи Третьої криворізької\~державної нотаріальної\~контори у\~Дніпропетровській області заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень, до суду не подав. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, [INFO] померла [PERSON] (а.с. 8 копія свідоцтва). Заявник [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , яка за життя склала заповіт на ім`я свого сина [PERSON] , посвідчений 30 листопада 1993 року старшим державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області на спадкове майно, а саме квартиру [ADDRESS] , однак постановою державного нотаріуса від 01 квітня 2024 року йому відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з неможливістю встановити факт належності заповіту та правовстановлюючого документа спадкодавиці через розбіжності в написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про смерть та вищевказаних документах. Так, в заповіті спадкодавиця зазначена як Ві [PERSON] , а у свідоцтві про смерть Ви [PERSON] , що підтверджується наданими до суду письмовими доказами (а.с. 8,9 копії свідоцтва, заповіту). З практики лінгвістичних експертиз відомі непоодинокі випадки некоректної документальної фіксації особових імен або імен по батькові, прізвищ під впливом російської вимови та фонетичних говіркових особливостей в ситуації контактного білінгвізму, відхилення орфографічних норм і правил і принципів міжмовного перетворення і зумовлені ситуацією контактного білінгвізму. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства Установлення в судовому порядку факту належності за життя спадкодавцю [PERSON] заповіту, заявнику [PERSON] необхідно для реалізації ним спадкових прав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, бо зазначені розбіжності в написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документі (заповіті) пояснюється некоректним заповненням відповідних документів під впливом російської вимови та фонетичних говіркових особливостей. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язане з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, тому заява підлягає задоволенню. .Судові витрати відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: approved