Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

У січні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» звернувся до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором\~ № 1636216-А\~ від 07 жовтня\~ 2021 року у розмірі 43 900 грн. Представник позивача позов обґрунтував тим, що 07 жовтня\~ 2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та відповідачем було укладено електронний кредитний договір № 1636216-А, на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС ЛОУН». Згідно умов договору відповідачу було надано кредит у розмірі 20 000 грн. з процентною ставкою 0,4975% від суми кредиту за кожен день користування, строк дії якого з 07.10.2021 р. по 05.11.2021р. включно. Кошти було зараховано на платіжну картку позичальника. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, інших витрат. В установлений строк повернення кредиту, відповідач не виконала боргові зобов`язання, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 43 900 грн., яка складається з: 20 000 грн. тіло кредиту, 23 900 грн. нараховані проценти. Між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «Фінфорс» було укладено договір факторингу, ТОВ «СС ЛОУН» передало право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Фінфорс». Позивачем не нараховано відповідачу ніяких сум заборгованості за кредитним договором, сума боргу є незмінною з моменту укладення договору факторингу. Ухвалою судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 18 січня 2024 року\~ позовну заяву надіслано до Кіровського районного суду м. Кіровограда, за підсудністю. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від\~ 20 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, письмово просив справу розглянути у його відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів, заявив про ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не надала. Оскільки належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з`явилась, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи, відзиву, а представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачем наданий кредитний договір № 1636216-А\~ від 07 жовтня\~ 2021 року, укладений між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання - є його порушенням. Крім того, позицією Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року №444/9519/12 в якій суд прийшов до висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. ТОВ «СС Лоун» передало право вимоги за кредитним договором № 1636216-А ТОВ «Фінфорс», на підставі договору факторингу. Згідно умов зазначеного договору факторингу, ТОВ «Фінфорс» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 43 900 грн. Отже, виходячи з наведеного, відповідач звернулась до ТОВ «СС Лоун» з метою отримання банківських послуг у вигляді отримання кредиту, у зв`язку з чим уклала кредитний договір № 1636216-А\~ з ТОВ «СС Лоун», за яким отримала кредит у сумі 20 000,00 грн., право грошової вимоги за яким набуло ТОВ «Фінфорс» внаслідок укладання вищезгаданого договору про відступлення прав вимоги, відповідач, в свою чергу отримала кредитні кошти і взяла на себе зобов`язання повернути їх, але свої зобов`язання не виконала у повному обсязі та допустила заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 43 900 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем доведено наявність заборгованості, відтак позов слід задовольнити, стягнувши суму заборгованості, що підтверджена належними та допустимими доказами, у розмірі 43 900 грн. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд виходить з ч. 2 ст. 137 ЦПК України. Позивачем заявлено необхідність стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, що підтверджується копією додатку до договору про надання правової допомоги та платіжною інструкцією. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правову допомогу в розмірі\~ 7 000 грн.\~ Оскільки позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved