Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

Представник заявника [PERSON] , адвокат Дрозда Віктор Петрович, діючи в інтересах заявника, в порядку окремого провадження, звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має для заявника юридичне значення. Згідно уточненої позиції сторони заявника, заінтересованою особою у цій справі є Посольство України в Сполучених Штатах Америки в особі Міністерства закордонних справ України. У відповідності до уточнених вимог, сторона заявника просила суд постановити рішення, яким встановити факт юридичного значення, а саме те, що заявник [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Бережани Тернопільської області, у неповнолітньому віці, станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, постійно проживав на території України. Встановлення такого факту, відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України», потрібне заявнику для його (факту) врахування при прийнятті заінтересованою особою рішення про належність заявника [PERSON] до громадянства України та подальшого отримання ним паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Заява загалом обґрунтована тим, що [PERSON] ( далі - заявник) народився [INFO] у місті Бережани Тернопільської області Української РСР, його батьки - [PERSON] та [PERSON] . Після народження заявник проживав спільно із батьками за адресою - кв. [ADDRESS] . За період з 01 вересня 1991 року по січня 1998 року заявник навчався у Бережанській середній школі №3. У січні 1998 року заявник (у неповнолітньому віці - 13 років), разом із батьками виїхав до Сполучених Штатів Америки ( США), де і проживає по даний час. За час проживання в Україні, заявник не отримав паспорта громадянина України, оскільки на час виїзду до США йому не виповнилося 16-ть років. Але на час виїзду з України заявника було зареєстровано у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків із присвоєнням ідентифікаційного номеру (на д.ч. - реєстраційний номер облікової картки платника податків) - [NUMBER] . За час проживання (перебування) у США заявник громадянства не отримував. У 2022 році заявник звернувся у Посольство України у США з прохання видати йому паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Однак отримав відмову, мотивовану тим, що за результатами перевірки, проведеної посольством, факт його належності до громадянства України не підтверджено. Зазначене й змусило заявника звернутися до суду із цією заявою, оскільки реалізація права заявника на отримання громадянства України не є можливою у позасудовий спосіб. Так, для прийняття компетентними органами, - у даному випадку - Посольством України у США, рішення про встановлення належності заявника до громадянства України, потрібно встановити юридичний факт того, що заявник [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Бережани Тернопільської області, у неповнолітньому віці, станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, постійно проживав на території України. І встановлення такого факту можливе лише судовим рішенням. Представник заявника адвокат Дрозда В.П. у судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити з підстав, якими вона обґрунтована; загалом дав пояснення, аналогічні змісту поданих ним заяв по суті справи. Також зазначив, що у випадку задоволення у цій справі заяви [PERSON] , рішення суду буде реалізоване шляхом його подачі до Посольства України у Сполучених Штатах Америки для досягнення мети заявника - отримання ним паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Представник заінтересованої особи Посольства України у Сполучених Штатах Америки в особі Міністерства закордонних справ України (далі - МЗС/ПУ в США) у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності їх сторони, попередньо подав письмові пояснення по суті справи, які просив врахувати при прийнятті рішення, заперечень щодо задоволення заяви не подано. Загалом із змісту письмових пояснень заінтересованої особи МЗС\\ПУ в США вбачається, що 10 серпня 2022 року до Посольства України у США із клопотанням про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон звернувся [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Бережани Тернопільської області. Однак, враховуючи результати перевірочних заходів, уповноваженою консульською особою ПУ в США було прийнято рішення про відмову в оформленні паспорта для виїзду за кордон, у зв`язку із не підтвердженням інформації про належність Заявника до громадянства України та неможливістю його ідентифікації відповідно до законодавства України ( т.2 а.с. 28-33). Суд, заслухавши представника заявника адвоката Дрозди В.П., взявши до уваги письмові пояснення заінтересованої особи МЗС\\ПУ в США, допитавши свідків, дослідивши надані суду докази на предмет належності, допустимості та достатності, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із такого. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Стаття 4 Конституції України визначає, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Відповідно до Конституції України правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України». Положеннями статті 4 Закону України «Про громадянство України» визначено, що питання громадянства України регулюються Конституцією України, цим Законом, міжнародними договорами України. Підстави та порядок набуття громадянства України визначаються Законом України "Про громадянство України", відповідно до якого питання щодо розгляду заяв про прийняття до громадянства України віднесені до компетенції комісії при Президентові України з питань громадянства, а прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України за підставами, передбаченими п.п. 1, 2, 4-10 ст. 6 вказаного Закону віднесено до компетенції Міністерства закордонних справ України. Відповідно до Положення про МЗС, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від З0 березня 2016 року № 281, МЗС є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері зовнішніх зносин. МЗС здійснює захист прав та інтересів України під час вирішення міжнародних спорів за участю України та інших суб`єктів міжнародного права. Положеннями Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затверджено Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (далі - Порядок №215) (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 №588/2006) визначається перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Отже, правовідносини щодо набуття громадянства України, оформлення та припинення громадянства врегульовані Конституцією України, Законом України «Про громадянство», Указом Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» та іншими нормативними актами. Згідно Закону України «Про громадянство України» іноземці або особи без громадянства, за наявності підстав, можуть набути громадянство України за народженням, за територіальним походженням, внаслідок прийняття до громадянства України та за іншими підставами. За змістом статті 6 Закону України «Про громадянство України», громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві….; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Відповідно до положень статті 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Судом встановлено: Заявник [PERSON] 10 серпня 2022 року звернувся до Посольства України у США (далі - посольство) із проханням (клопотанням) видати (оформити) йому паспорт громадянина України для виїзду за кордон ( т.2 а.с.36-39). Рішення щодо оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон приймається працівником закордонної дипломатичної установи за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності до громадянства України (пункт 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152 (далі - Порядок № 152)). У зв`язку із відсутністю у заявника на час згаданого звернення із клопотанням дійсного паспортного документа, а у посольстві не було інформації про належність заявника до громадянства України, з метою здійснення ідентифікації особи заявника, а також перевірки належності його до громадянства України, дипломатичною установою проведено перевірку факту належності заявника [PERSON] до громадянства України, у тому числі шляхом надіслання до територіального органу/ територіального підрозділу ДМС запитів щодо набуття особою громадянства України та оформлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. За наданою на запит посольства інформацією Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області та УДМС у Тернопільській області (№ 4601.11.1-7626\\46.1-22 від 17 серпня 2022 року), будь-які відомості щодо оформлення паспортних документів, реєстрації місця проживання та належності до громадянства України щодо [PERSON] відсутні (т.2 а.с.53,54-55). У відповідь на уточнюючий запит посольства, Управлінням Державної міграційної служби України у Тернопільській області підтверджено, що [PERSON] не значиться зареєстрованим у Тернопільській області, паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався; архівні матеріали щодо реєстрації заявника за адресою: [ADDRESS] - відсутні. Враховуючи вищевикладене, підтвердити факт належності [PERSON] до громадянства України не вбачається можливим, оскільки відсутнє документальне підтвердження його проживання та реєстрації на території Тернопільської області станом на 24 серпня 1991 року (на момент проголошення Незалежності України) або 13 листопада 1991 року (набрання чинності Закону України «Про громадянство України»(№6010.2.2-9152.61.1023 від 14 вересня 2023 року) ( т.2 а.с.56). На запит посольства до Бережанської міської ради Тернопільської області щодо перевірки реєстрації Заявника за вказаною ним адресою останньої реєстрації в Україні ( [ADDRESS] ), отримано відповідь, що інформація про реєстрацію Заявника за вищевказаною адресою відсутня ( вих. №2413\\03-12 від 29 вересня 2022 року) ( т.2 а.с.58). На уточнюючий запит посольства до Бережанської міської ради щодо реєстрації Заявника за вказаною ним адресою останньої реєстрації в Україні ( [ADDRESS] ) станом на 24 серпня та 13 листопада 1991 року, отримано відповідь, що Бережанська міська рада такими відомостями не володіє; рекомендовано звернутися до Адресного довідкового бюро УМВСУ( м.Тернопіль) ( вих. №1848\\03012 від 27 червня 2023 року(т.2 а.с.60). Відповіді із Адресного довідкового бюро УМВС у м. Тернопіль на запит посольства про надання будь-якої підтверджуючої інформації щодо [PERSON] , не отримано (т.2 а.с.61). Згідно зі статтею 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Із урахуванням згаданих результатів перевірочних заходів, 05 лютого 2024 року, першим секретарем з консульських питань Посольства України у США [PERSON] заявника [PERSON] повідомлено про прийняття рішення щодо відмови йому в оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон. В обгрунутвання такого рішення зазначено, що вжитими перевірочними заходами підтвердити належність заявника до громадянства України, а також здійснити передбачену законодавством України ідентифікацію, не вдалося у зв`язку із відсутністю будь-якої підтверджуючої інформації у відповідних інформаційних базах даних ( т. 2 а.с. 62). Отже, фактичною підставою для відмови посольством в оформленні заявнику паспорта громадянина України для виїзду закордон, стала відсутність підтвердженої інформації у відповідних інформаційних базах даних щодо постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року, а також станом на 13 листопада 1991 року. У судовому засіданні, у порядку дослідження доказів, допитані свідки, які дали показання щодо відомих їм у цій справі обставин. Так, допитана під присягою у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що заявника знає з дитинства, між собою вони не родичі, були сусідами під час його проживання із батьками по [ADDRESS] . Вона близько знайома із батьками заявника, з якими разом працювала, - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] ([INFO]). Знає, що їх син [PERSON] (заявник) народився у місті Бережани у листопаді 1984 року; упродовж 1991 року він навчався школі в місті Бережани, також знає, що батькам заявника у 1997 році відкрили візу у США і у січні 1998 року, вони, разом із сином [PERSON] (заявником), виїхали на постійне місце проживання до США. У подружжя ще був старший син, але він з ними закордон не поїхав. Також пояснила, що спілкується із вказаними особами 5-7 разів на рік; знає, що [PERSON] у США важко працював, придбав будинок. Допитана під присягою у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що заявника знає з дитинства, між собою вони не родичі, були сусідами. Знає, що спочатку заявник із батьками проживав по [ADDRESS] , а потім перейшли жити у квартиру у будинку в районі [ADDRESS]. На цій вулиці була розташована аптека, у якій вона (свідок) працювала фармацевтом - у період з 1991 по 2000 рр. Вона близько знайома і підтримує відносини із мамою заявника - [PERSON] . Знає, що у помешканні по [ADDRESS] , залишилися проживати бабуся та дідусь заявника по лінії мами, куди навідувався [PERSON] (заявник). Підтвердила, що [PERSON] народився у 1984 році у місті Бережани і станом на 1991 рік він мав повних сім років та перебував в Україні (м.Бережани Тернопільської області), навчався, ймовірно у Бережанській школі № 1. ЇЇ ( свідка ) діти (близнята) - 1983 року народження, і часто гралися разом із [PERSON] ; у одному класі із [PERSON] вони не навчалися. Знає, що сім`я [PERSON] виїхала до США, здається спочатку поїхала мати, а потім батько ( [PERSON] ) з сином [PERSON] (заявником). Допитана під присягою у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що заявника знає з дитинства, між собою вони не родичі, були сусідами. Вона проживає у квартирі [ADDRESS] , а заявник із батьками на той час проживали у цьому ж будинку, але у іншій квартирі - [ADDRESS] . На даний час спілкується лише з мамою заявника - [PERSON] . Знає, що у подружжя були два сини - старший син [PERSON] , ймовірно 1978 року народження і [PERSON] , [INFO]. Наприкінці 1997 року або на початку 1998 року, сім`я [PERSON] виїхала до США; знає, що саме разом із заявником [PERSON] , їхав його батько [PERSON] . Допитана під присягою у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що із заявником вони не родичі, знає його з дитинства, як сина близьких знайомих - подружжя [PERSON] , з якими і на даний час підтримує тісні стосунки. Підтвердила, що заявник є [PERSON] , який народився [INFO] у місті Бережани Тернопільської області. На той час подружжя [PERSON] та їх діти проживали у [ADDRESS] , точної адреси не пригадує. Вона (свідок) працювала у місті Бережани разом із батьком заявника - [PERSON] , мати заявника - [PERSON] , також працювала у місті Бережани, у торгівлі. [PERSON] (заявник) навчався у школі [ADDRESS] до 6 класу. У 1997 році, вона (свідок) разом із батьками заявника були у посольстві США у Києві з приводу відкриття їм візи для виїзду до США. Подружжю [PERSON] візу відкрили, а їй (свідку) - ні. У січні 1998 року сім`я [PERSON] ( у тому числі і заявник [PERSON] ) виїхали до США. Також знає, що вказана сім`я їхала в США до дядька батька заявника, який був громадянином США. У період 2022 та 2023 років вона (свідок) була у США, бачилася із [PERSON] ; знає, що за час проживання у США, [PERSON] навчався в університеті, на даний час працює він у фірмі, пов`язаній із автомобілями. Знає, що батьки заявника не є громадянами США, про громадянство заявника їй не відомо. На пред`явлених свідку у судовому засіданні для огляду фото особи на водійських правах на ім`я [PERSON] та на заяві, поданої у посольство [PERSON] , свідок упізнала особу, як [PERSON] , заявника, стосовно якого вона дала згадані показання суду. На пред`явлених свідку у судовому засіданні під час додаткового допиту для огляду фото, свідок впізнала таких осіб: - на фото 1 - [PERSON] (батька заявника), [PERSON] (мати заявника), їх сина [PERSON] (заявника); - на фото 2 - [PERSON] (батька заявника), [PERSON] (мати заявника), їх сина [PERSON] (заявника); - на фото 3 - [PERSON] (заявника); - на фото 4 - [PERSON] (батька заявника); - на фото 5 - [PERSON] (заявника) в дитячому віці; - на фото 6 - [PERSON] (батька заявника); - на фото 7 - [PERSON] (заявника); - на фото 8 - [PERSON] (заявника); - на фото 9 - [PERSON] (батька заявника). Допитана під присягою у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що із заявником вони не родичі, знає його, як однокласника її старшого сина, з дитинства, відносин з ним не підтримує, спілкується лише з його мамою - [PERSON] . По суті заданих питань розповіла, що у 1998 році сім`я [PERSON] виїхала у США. До цього вони проживали у [ADDRESS] , точної адреси не пригадує. У 1991 році [PERSON] (син [PERSON] ) розпочав навчання у школі [ADDRESS] ; разом з ним до 6-го класу навчався і її син [PERSON] . На той час вона працювала в торгівлі разом із мамою [PERSON] - [PERSON] . Допитаний під присягою у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що заявника знає з дитинства, між собою вони не родичі. Його дружина та мати заявника [PERSON] працювали разом у торгівлі, товаришували. На той час сім`я [PERSON] проживала по [ADDRESS] , а він (свідок), проживав на сусідній [ADDRESS] . Пізніше сім`я [PERSON] переїхала жити на «Східний масив» (місце розташування [ADDRESS] ). Знає і підтверджує, що [PERSON] народився [INFO] у місті Бережани Тернопільської області і станом на 1991 рік проживав у місті Бережани Тернопільської області. У 1998 році подружжя [PERSON] із сином [PERSON] виїхали до США. Допитаний під присягою у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він проживає по [ADDRESS] . Заявник [PERSON] доводиться йому племінником, оскільки він (свідок) та мати заявника ( [PERSON] ) є рідними братом та сестрою. Із заявником та його батьками свідок спілкується, підтримують родинні відносини. Також підтвердив, що заявник [PERSON] народився [INFO] у місті Бережани Тернопільської області та проживав разом із батьками спочатку по [ADDRESS] , а потім, отримавши квартиру, переїхали на « Меліоративну » - теперішнє місце розташування [ADDRESS] (точної адреси не пригадує). Також підтвердив, що [PERSON] (заявник) упродовж 1991 року постійно проживав у місті Бережани Тернопільської області. Знає, що сім`я [PERSON] із [PERSON] виїхали до США у 1997 році; чи мають на даний час вони громадянство США, йому не відомо. На пред`явлених свідку у судовому засіданні для огляду фото особи на водійських правах на ім`я [PERSON] та на заяві, поданої у посольство [PERSON] , свідок упізнав особу, як [PERSON] , свого племінника, заявника у цій справі, стосовно якого він дав згадані показання суду. На пред`явлених свідку у судовому засіданні під час додаткового допиту для огляду фото, свідок впізнав таких осіб: - на фото 1 - швагра (чоловіка сестри) [PERSON] (батька заявника), свою рідну сестру [PERSON] (мати заявника), їх сина, свого племінника [PERSON] (заявника); - на фото 2 - швагра [PERSON] (батька заявника), свою рідну сестру [PERSON] (мати заявника), їх сина, свого племінника [PERSON] (заявника); - на фото 3 - племінника [PERSON] (заявника); - на фото 4 - швагра [PERSON] (батька заявника); - на фото 5 - племінника [PERSON] (заявника) у дитячому віці; - на фото 6 - швагра [PERSON] (батька заявника); - на фото 7 - племінника [PERSON] (заявника); - на фото 8 - племінника [PERSON] (заявника); - на фото 9 - швагра [PERSON] (батька заявника). Допитаний під присягою у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що заявник [PERSON] йому не родич, колишній сусід, на даний час вони не спілкуються. З 1991 року він (свідок) проживав по [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] . У цей період, заявник [PERSON] , разом із батьками проживав по сусідству - за цією ж адресою, але у квартирі [ADDRESS] . На той час вони із заявником товаришували, той навчався у 3 класі, а він (свідок), у першому. У період 1993 -1995 років (точної дати не пригадує) [PERSON] виїхав з батьками закордон, в США . З того часу він (свідок) із заявником не контактував. Також підтвердив, що упродовж 1991 року заявник [PERSON] постійно проживав у місті Бережани Тернопільської області. У судовому засіданні також досліджені й письмові докази по справі, а саме: -копія свідоцтва про народження [PERSON] від 22 листопада 1984 року серія [NUMBER] (т.1 а.с.); -копія паспортів громадян України батька та матері заявника - [PERSON] та [PERSON] , у яких є відмітки про реєстрацію їх місця проживання у 1988 році за адресою: [ADDRESS] ( т.1 а.с.8,9); -копія рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 лютого 2006 року у справі № 2- 85/2006, яким заявника [PERSON] і його батьків [PERSON] та [PERSON] визнано такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . На підставі цього рішення суду, заявника і його батьків знято з реєстрації за вказаним місцем проживання ( т.1 а.с.13); -копія особової справи учня Бережанської загальноосвітньої школи № 3 [PERSON] № У/21, з якої вбачається, що у період з 01 вересня 1991 року (1 клас) до 1997 року (6 клас), заявник навчався у Бережанській загальноосвітній школі № 3 ( т.1 а.с 10-12); -копія довідки Бережанської районної лікарні від 29 січня 1997 року про зроблені профілактичні щеплення [PERSON] за період з 1984 до 1995 рр., в тому числі й у період 1991 та 1992 років ( т.1 а.с.14); -інформація Головного управління ДПС у Тернопільській області від 30 листопада 2023 року № 21851/19- 00-12-02-03, з якої вбачається, що 11 грудня 1997 року [PERSON] був зареєстрований у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, йому присвоєно ідентифікаційний номер - [NUMBER] ( т.1 а.с.15); -фото, на яких свідки [PERSON] та [PERSON] під час додаткового допиту впізнали заявника [PERSON] , як у дорослому, так і дитячому віці, та батьків заявника - [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 162,163,172,178,179,181,182,183). Отже, із досліджених у судовому засіданні доказів, вбачаються такі фактичні обставини по справі: Заявник [PERSON] народився [INFO] у місті Бережани Тернопільської області, Української РСР, його батьками є [PERSON] (українець) та [PERSON] (українка), що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 22 листопада 1984 р. Після народження заявник із батьками проживав спочатку по [ADDRESS] , а потім - по [ADDRESS] у цьому ж населеному пункті. За вказаною адресою заявник із батьками проживав до січня 1998 року. У період з 01 вересня 1991 року до січня 1998 року [PERSON] навчався у Бережанській середній школі № 3. У січні 1998 року [PERSON] , будучи неповнолітнім, у віці 13 років виїхав зі своїми батьками до Сполучених Штатів Америки (далі - США), де і проживає на даний час. Паспорт громадянина України [PERSON] не отримував, оскільки на час виїзду до США не досяг 16-річного віку. З огляду на вищевикладене, суд констатує, що у судовому засіданні доведено належними, допустимими й достатніми у своїй повноті та логічному взаємозв`язку доказами той факт, що заявник [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Бережани Тернопільської області, у неповнолітньому віці, станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, постійно проживав на території України, а саме у місті Бережани Тернопільської області тодішньої Української РСР. Такий юридичний факт необхідний заявнику для встановлення, відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України», його належності до громадянства України й отримання ним паспорта громадянина України для виїзду за кордон. У відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, судові витрати у справі, понесені заявником, суд залишає за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved