Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Альфа Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування\~позову зазначає,\~що у вересні 2023 року йому стало відомо, що відносно нього як боржника відкрито виконавче провадження №62920203 від 02 вересня 2020 року з примусового виконання виконавчого напису №21937 від 06 липня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. Згідно копії вищезазначеного виконавчого напису з нього на користь АТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 631203009 від 12 липня 2019 року за період з 20 січня 2020 року по 10 квітня 2020 року у розмірі 86045,30 грн. Він з 15 липня 2022 року по теперішній час перебуває на військовій службі в рядах ЗСУ, про існування виконавчого провадження йому стало відомо у вересні 2023 року, але звернутися до приватного виконавця він зміг тільки під час короткочасної відпустки у січні 2024 року. Позивач вважає,\~що вказаний\~виконавчий напис\~має бути\~визнаний таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~оскільки нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.\~Окрім того, з відповідача на його користь підлягають стягнення грошові кошти у розмірі 22014,55 грн., як безпідставно набуті. Просить визнати\~виконачий напис\~№ 21937\~від 06\~липня 2020\~року про стягнення з нього на користь Акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованості у сумі 86695,30 грн. таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті кошти в розмірі 22014,55 грн. та завдану матеріальну шкоду 2770,45 грн. Пізніше представник позивача адвокат Іванова О.М. в порядку п.2 ч.1 ст. 49 ЦПК України збільшила позовні вимоги та просила визнати виконачий напис № 21937 від 06 липня 2020 року про стягнення з позивача на користь Акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованості у сумі 86695,30 грн. таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти в розмірі 40786,13 грн. та завдану матеріальну шкоду 4647,61 грн. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року замінено відповідача по цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з Акціонерного товариства «Альфа Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». \~ \~ \~ \~ Відповідач Акціонерне товариство «Сенс Банк» надав суду письмові пояснення, відповідно до змісту яких просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Факти, які підтверджують відсутність боргу або невідповідність суми боргу відсутні. Виконавчий напис вчинено у відповідності до ст. 87,88 ЗУ «Про нотаріат». Документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника надані нотаріусу. Позивач в судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи є його письмова заява, в якій просить справу розглядати без його участі. Представник позивача адвокат Іванова О.М. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Представник відповідача АТ «Сенс Банк» в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 631203009 від 12 липня 2019 року, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , останньому надано кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 20000,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 24% річних, строком дії кредитної лінії. 06 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 21937, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 631203009 від 12 липня 2019 року, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 20 січня 2020 року по 10 квітня 2020 року в розмірі 86045,30 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 19987,46 грн.; прострочена заборгованість за комісією та процентами 00,00 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 64805,04 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами 1252,80 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом 650,00 грн., загальна сума, що підлягає стягненню 86695,30 грн. На підставі виконавчого напису № 21937 від 06 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. 02 вересня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62920203, 02 вересня 2020 року винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 569,00 грн., 02 вересня 2020 року винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 8669,53 грн., 11 лютого 2022 року винесено постанову про арешт коштів боржника, 14 липня 2023 року винесено постанову про зняття арешту з коштів, 16 серпня 2023 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до інформації приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. щодо надходження коштів у виконавчому провадженні №62920203 щодо примусового погашення заборгованості за кредитним договором № 631203009 від 12 липня 2019 року, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , на підставі виконавчого напису № 21937, кошти розподілені наступним чином: витрати виконавчого провадження 269,00 грн., отримувач приватний виконавець Русецька О.О.; борг за виконавчим документом 40786,13 грн., отримувач АТ «Альфа-Банк»; основна винагорода приватного виконавця 4078,61 грн., отримувач приватний виконавець Русецька О.О.; повернення авансового внеску 300,00 грн. отримувач АТ «Альфа-Банк». Відповідно до протоколу позачергових зборів загальних акціонерів АТ «Альфа Банк» № 2/2022 від 12 серпня 2022 року було прийнято рішення про перейменування АТ «Альфа Банк» на АС «Сенс Банк», отже АС «Сенс Банк» є правонаступником АТ «Альфа Банк». Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси є виконавчий напис. Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 3.1-3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5 із змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконною та не чинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином,\~Постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Так, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі № 591/3779/19, від 30 вересня 2021 року у справі № 511/2748/17. Також, з правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, видно, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачем було отримано лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання за кредитним договором із зазначенням у листі вимоги щодо усунення порушених зобов`язань, у зв`язку з чим, позивач була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги АТ «Сенс Банк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 13.10.2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20). Окрім цього, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідачем для вчинення виконавчого напису надавався нотаріусу оригінал кредитного договору, який був нотаріально посвідченим. Таким чином, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. За ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в матеріалах справи відсутні докази того, чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, та чи надавався відповідачем для вчинення виконавчого напису нотаріусу оригінал кредитного договору, який був нотаріально посвідченим. З огляду на викладене, враховуючи те, що нотаріус при вчиненні оскаржуваного напису порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача АТ «Сенс Банк» на користь позивача безпідставно отриманих першим грошових коштів за спірним виконавчим написом в ході його примусового виконання в рамках виконавчого провадження, суд виходить з наступного. Норми ст.ст. 1212, 1215\~ЦК\~України визначено позадоговірний спосіб захисту права власності як кондикція. Кондикційний позов - вимога повернення безпідставно набутого або збереженого особою у себе майна за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) або якщо правова підстава згодом відпала. Таким чином, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала або відбулась її трансформація (наприклад, договір, на підставі якого відбулось набуття майна, в подальшому було визнано недійсним; одна особа передала іншій кошти в якості авансу на виконання попереднього договору, однак основний договір в майбутньому так і не було укладено тощо). Відтак, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав існуючий договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст.1212 ЦК України, тобто норма даної статті підлягає застосуванню, коли одна сторона безпідставно утримує майно іншої сторони та при цьому в неї відсутнє відповідне договірне зобов`язання з повернення цього майна. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~ст.1212 ЦК України\~може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі №161/17945/18, від 16 червня 2020 року у справі № 910/22513/17. Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, і за яким (виконавчим написом) відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення у стягувача зобов`язання з повернення майна, що набуто ним в ході примусового виконання означеного виконавчого напису, тобто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого рішення суду правова підстава (виконавчий напис) вважається такою, що відпала. Відповідно до\~ст.1212 ЦК України\~у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Наведена правова позиція узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 06 жовтня 2021 у справі № 623/363/20. Згідно інформації приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. щодо надходження коштів у виконавчому провадженні №62920203 щодо примусового погашення заборгованості за кредитним договором № 631203009 від 12 липня 2019 року, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , на підставі виконавчого напису № 21937, кошти розподілені наступним чином: витрати виконавчого провадження 269,00 грн., отримувач приватний виконавець Русецька О.О.; борг за виконавчим документом 40786,13 грн., отримувач АТ «Альфа-Банк»; основна винагорода приватного виконавця 4078,61 грн., отримувач приватний виконавець Русецька О.О.; повернення авансового внеску 300,00 грн. отримувач АТ «Альфа-Банк». Відповідно до протоколу позачергових зборів загальних акціонерів АТ «Альфа Банк» № 2/2022 від 12 серпня 2022 року було прийнято рішення про перейменування АТ «Альфа Банк» на АС «Сенс Банк», отже АС «Сенс Банк» є правонаступником АТ «Альфа Банк». Аналіз ст.\~1212\~ЦК\~України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Отже, оскільки судом задоволено позовну вимогу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, на підставі якого відбулось утримання з заробітної плати позивача грошових коштів на користь приватного виконавця Русецької О.О. по виконавчому провадженню № 62920203 в загальному розмірі 4347,61 грн., і на користь АТ «Альфа-Банк» в розмірі 40786,13 грн. боргу за виконавчим документом та 300,00 грн. авансового внеску, то правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів з позивача у виконавчому провадженні ВП № 62920203, вважається такою, що відпала, що є підставою для повернення стягнутих грошових коштів позивачу, а тому суд, в межах заявлених позивачем вимог, приходить до висновку про необхідність задоволення даної позовної вимоги [PERSON] в частині \~стягнення грошових коштів, які зараховані на користь відповідача як борг за виконавчим документом у сумі 40786,13 грн., що є безпідставно набутими коштами, та стягнення з АТ «Сенс Банк» на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 40786,13 грн. В частині стягнення грошових коштів, які зараховані на користь приватного виконавця Русецької О.О. по виконавчому провадженню № 62920203 в загальному розмірі 4347,61 грн. при виконанні виконавчого провадження № 62920203, слід відмовити, оскільки в розумінні ст. 1166 ЦК України ці кошти не є матеріальною шкодою, які спричинені АТ «Сенс Банк» позивачу, а тому АТ "Сенс Банк" не є належними відповідачем в цій частині позовних вимог. В частині стягнення грошових коштів, які зараховані на користь АТ «Альфа-Банк» по виконавчому провадженню № 62920203 в розмірі 300,00 грн. авансового внеску при виконанні виконавчого провадження № 62920203, слід відмовити, оскільки позивач не просить в позовних вимогах стягнути з відповідача на його користь 300,00 грн. авансового внеску як безпідставно набуті кошти, а просить їх стягнути як матеріальну шкоду, однак в розумінні ст. 1166 ЦК України ці кошти не є матеріальною шкодою, які спричинені АТ «Сенс Банк» позивачу. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК\~України суд пропорційно до задоволеної частини позовних вимог стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 2780,00 грн., (з яких 2174,40 грн. за подання позову та 605,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: partial