Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

Описова частина Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі за текстом - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), яке є правонаступником ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі за текстом - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернулося до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача, в якій просило стягнути заборгованість зі спадкоємця на загальну суму 17444,35 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 13 червня 2013 року був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав, а [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, розмір якого у подальшому був збільшений до 4100,00 грн., на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,9 %, розмір яких у подальшому було збільшено до 3,6 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 12 місяців з пролонгацією. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повністю та в строки виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, однак [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконував, внаслідок чого станом на 31 грудня 2018 року у нього перед позивачем виникла заборгованість за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками, яка склала загальну суму 17444,35 грн. [INFO] [PERSON] помер, а спадкоємцем, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] 19 листопада 2020 року позивачем була направлена претензія кредитора до нотаріальної контори, однак позивачу було повідомлено, що спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії. Позивач вважає, що відповідач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , у тому числі, кредитні зобов`язання, так як відповідач у встановлений законом строк від спадщини не відмовився, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Короткий зміст відзиву на позов До суду від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого відповідач просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що він та його родина формально зареєстровані за однією адресою з померлим [PERSON] , однак на момент смерті з батьком не проживав, тому відповідач не може бути суб`єктом цивільної відповідальності за вимогою кредитора; померлий [PERSON] не мав у власності нерухомого майна, транспортних засобів або іншого нерухомого майна, спадщину після смерті останнього відповідач не приймав; нарахування пені після смерті батька до 17 січня 2019 року не відповідає вимогам закону; позов заявлений з порушенням строків, передбачених статтею 1281 ЦПК України, а також позивачем не зазначено, коли саме достеменно йому стало відомо про смерть боржника. Короткий зміст відповіді на відзив на позов До суду від представниці позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою представниця позивача просила позов задовольнити, посилаючись на те, що одразу після отримання інформації про смерть позичальника банк зупинив нарахування відсотків та пені, здійснено перерахунок заборгованості з дати смерті позичальника до моменту, коли банк дізнався про смерть [PERSON] , а саме з 02 грудня 2017 року по 22 грудня 2018 року. Про смерть позичальника [PERSON] позивачу стало відомо 22 грудня 2018 року, коли до Єдиної клієнтської бази був доданий документ - свідоцтво про смерть. Позиція та доводи учасників справ Представник позивача про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшло клопотання, в якому просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, але у відзиві на позов просив суд про розгляд справи за його відсутності, а також відмовити у задоволенні позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Мотивувальна частина Фактичні обставини справи, встановлені судом Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а. с. 67, 68, 69-70) та [PERSON] (а. с. 55) відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ 13 червня 2013 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позивач передав кредит [PERSON] у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого у подальшому був збільшений до 4100,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,9 %, розмір яких у подальшому було збільшено до 3,6 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 12 місяців з пролонгацією (а. с. 18, 19, 20-51, 52, 53, 54). Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, який передбачає, що клієнт дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дав право банку в будь-який момент змінити (зменшиш, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг. Крім того, відповідно до зазначеної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ відповідач зобов`язався дотримуватись умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Згідно з п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, позичальник зобов`язався на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть № 618 від 05 грудня 2017 року (а. с. 57, 96). Про факт смерті [PERSON] позивачу стало відомо 22 грудня 2018 року, що чітко вбачається з скріншоту з Єдиної клієнтської бази (а. с. 148). 12 листопада 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в порядку статті 1281 ЦК України, звернулося до Арцизької районної державної нотаріальної контори з претензією, у якій просило повідомити спадкоємців померлого [PERSON] про наявність не виконаних боржником зобов`язань, зокрема, за кредитним договором від 13 червня 2013 року в розмірі 17444,35 грн. (а. с. 59, 96). Згідно з відповіддю на претензію, Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області на підставі претензії банку була заведена спадкова справа № 471/2017, після померлого [PERSON] ; державним нотаріусом повідомлено, що спадкоємці до нотаріальної контори не звертались (а. с. 60). Відомостей щодо доведення вимоги банку до відома спадкоємців нотаріальною конторою до суду не надано. Також, 21 травня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направило лист-претензію [PERSON] , відповідачу у справі, у якому повідомило про необхідність сплатити заборгованість за кредитним договором, укладеним між позивачем та [PERSON] (а. с. 61), проте претензія була залишена без будь якого реагування. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що спадкоємці повідомили АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про відкриття спадщини. Згідно з копією спадкової справи № 471/2020, заведеної після смерті [PERSON] , інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 68010379 (заповіти/спадкові договори), № 68010373 від 04 січня 2022 року (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), листом № 02/01-16 від 04 січня 2022 року, виданим Арцизькою державною нотаріальною конторою Одеської області, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК», інші спадкоємці не зверталися, свідоцтво про право на спадщину за законом станом на 04 січня 2022 року не видавалось (а. с. 91, 92, 93, 94-106). Відповідно до довідки Арцизької міської ради № 02-27/22 від 06 січня 2022 року на час смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , відповідач у справі, [PERSON] , [PERSON] (а. с. 108). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємця позичальника. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Згідно з приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України). Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). За змістом частини першої статті 1297 ЦК України (в редакції чинній на момент відкриття спадщини) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності. Такий висновок щодо застосування норм права у подібних відносинах викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, провадження № 14-53цс18. Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - \~ \~ \~ \~чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - \~ \~ \~ \~коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - \~ \~ \~ \~при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - \~ \~ \~ \~при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12, від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження № 61- 9358св21). У пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020року у справі № 916/617/17 зазначено, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження № 61-9358св21) зазначено, що: «одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна». Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, не отримав від спадкодавця [PERSON] у спадщину жодного майна, тому відповідач не набув статусу спадкоємця, і як наслідок у нього відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлого [PERSON] . АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивачем у справі, не надано суду доказів на підтвердження того, що [PERSON] , відповідач у справі, є спадкоємцем померлого позичальника [PERSON] (за законом чи за заповітом), прийняв спадщину після його смерті, оскільки реєстрація місця проживання відповідача [PERSON] за адресою місця проживання позичальника [PERSON] не є безумовним підтвердженням того, що він є його спадкоємцем та фактично прийняв спадщину після його смерті. Також, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач у справі, не надав суду жодного доказу про наявність у спадкодавця [PERSON] на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості. Крім того, позивачем не надано суду жодного доказу правового статусу квартири [ADDRESS] , в якому зареєстровані [PERSON] , відповідач у справі, [PERSON] , [PERSON] , чи є зазначена квартира об`єктом спадкування, хто є її власником та чи увійшла зазначена квартира до спадкового майна. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач у справі, дізнався ще 22 грудня 2018 року про смерть боржника [PERSON] , претензію направив до нотаріальної контори тільки 12 листопада 2020 року (майже через два роки з дати, коли позивач дізнався про відкриття спадщини), а лист-претензію [PERSON] , відповідачу у справі лише 21 травня 2021 року (більш ніж через два роки), тобто з пропуском строку, встановленого статтею 1281 ЦК України. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається ж на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами п`ятою - сьомою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» достовірно було відомо про відкриття спадщини після смерті боржника [PERSON] , який помер [INFO] , однак вимогу до спадкоємця боржника, пред`явило поза спливом шестимісячного строку, встановленого частиною другою статті 1281 ЦК України, який є преклюзивним і не підлягає поновленню, суд дійшов висновку, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» втратило право вимоги до [PERSON] на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України, тому у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід відмовити. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню. На підставі статей 11, 526, 530, 610, 1216, 1218,1220,1267, 1281-1282 ЦК України,

Outcome: dismissed