Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

У січні 2024 року позивачка звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 14 листопада 2020 року вони уклали шлюб. Вказала, що від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . На початку вересня 2021 року відповідач уклав контракт на працю за кордоном та виїхав до Об`єднаних Арабських Еміратів (м. Дубай), де працював тренером з великого тенісу, а в листопаді 2021 року позивачка разом із донькою приїхали до нього. В квітні 2022 року вони переїхали до Австрії, де проживають по теперішній час. Позивачка зазначає, що з квітня 2022 року сімейне життя поступово погіршувалось, морально-психологічна атмосфера в сім`ї стала вкрай напружена, внаслідок чого сторони як сім`я не могли виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Відповідач вчиняв психологічний та фізичний тиск на позивача, постійно принижував та ображав, маніпулював нею, зневажав та ігнорував її бажання, думки та почуття. Крім того, зазначає, що відповідач приховував суми доходу, інформації про надходження допомоги на дитину на його особисту картку протягом року. Позивач також вказала, що відповідач постійно погрожує їй, що забере дитину за будь-якого конфлікту, відібрав паспорт дитини, забороняє позивачу виїжджати із донькою за межі міста, де вони живуть, забороняє відвідувати мовні курси, ділові зустрічі. Внаслідок зазначеного між сторонами виникали сварки, свідком котрих була їх донька, що тяжким чином впливало на її психічний стан та спричиняло душевні страждання як позивачу, так і доньці. Кожен із сторін має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Фактично, шлюбно-сімейні відносини повністю були припинені у вересні 2023 році, після того як відповідач здійснив фізичне насильство щодо позивачки. За переконанням позивача, розлучення є єдиним виходом для сторін побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю їх спільної дитини. На підставі викладеного позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 15.02.2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Кочмарук М.В. через систему «Електронний суд» подав заяву про надання строку примирення, в якій просив надати відповідачу та позивачу строк для примирення строком 3 місяці. 16 лютого 2024 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва змінено порядок розгляду справа на спрощене позовне провадження з викликом сторін. 03 червня 2024 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - адвоката Кочмарук Михайла Вікторовича про надання строку для примирення відмовлено. Представник позивача до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності у зв`язку із відключенням електроенергії та неможливості з цієї причини приймати участь у відеоконференції. Позовну заяву підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Ні відповідач, ні його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що у матеріалах справи наявні відповідні докази, про причини своєї неявки суд не повідомляли. За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. П. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про судове засідання, про причини своєї неявки не повідомив, суд прийшов до висновку про можливість вирішення питання про розірвання шлюбу. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні учасниками справи не подавалися. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 14 листопада 2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Київським міським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1621. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що встановлено із свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позивач вказала, що збереження сім`ї із відповідачем суперечитиме її інтересам, сім`я остаточно розпалась і відновлена бути не може. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач у поданому позові не просила стягнути судові витрати із відповідача. Відтак, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: approved