Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

У лютому 2022 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 05.11.2014, на підставі якої йому відкритий картковий рахунок, на який зараховано суму кредиту в межах кредитного ліміту, та видано кредитну картку. Оскільки [PERSON] не виконував належним чином свої зобов`язання, станом на 28.12.2021 утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 34906,78 грн, в тому числі: заборгованість за простроченим тілом кредиту\~25888,80 грн, заборгованість за простроченими відсотками 9017,98 грн. Просить стягнути зі [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 05.11.2014 у розмірі 34906,78 грн та судовий збір в сумі 2481,00 грн. 02.02.2022 справу в порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України, передано на розгляд судді Ленінського районного суду м. Полтави Новаку Ю.Д. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави Новака Ю.Д. від 21.02.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2023, проведеного на підставі розпорядження керівника апарату у зв`язку з тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя судді Новака Ю.Д. рішенням Вищої ради правосуддя від 22.06.2023, справу передано на розгляд судді Парахіній Є.В. За ухвалою судді Парахіної Є.В. від 27.07.2023, справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Рішенням Вищої ради правосуддя від 30.11.2023 №1162/0/15-23 суддю Ленінського районного суду м. Полтави [PERSON] звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку. Розпорядженням керівника апарату суду №282 від 11.12.2023 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв`язку із виходом судді [PERSON] у відставку був призначений повторний автоматизований розподіл справи № 553/234/22. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2023, вказану цивільну справу передано на розгляд судді Високих М.С. За ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 13.12.2023 справу прийнято до провадження з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не прибули. Одночасно із пред`явленням позову, представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся із клопотанням про здійснення розгляду справи за його відсутності. Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав частково в розмірі заборгованості за тілом кредиту, в іншій частині у задоволенні позову заперечив. Прохав врахувати, що договір між ним та банком з обумовленням розміру процентів, штрафних санкцій, порядку їх сплати, письмово не укладався, тому з урахуванням практики Верховного Суду прохав відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині. Представник відповідача адвокат Лисенко С.С. надала до суду заяву, в якій прохала проводити судове засідання без її участі та участі відповідача, з урахуванням часткового визнання позову [PERSON] та практики Верховного Суду, прохала відмовити банку у стягненні відсотків за кредитом, посилаючись на непогодження сторонами договору їх розміру. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши приєднані до справи матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Згідно з матеріалами справи, 05.11.2014 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.\~47). Згідно із змістом вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт згоден з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, він ознайомився з договором надання банківських послуг і згоден з його умовами. Він зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.pb.ua. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що станом на 28.12.2021 заборгованість [PERSON] перед банком становить 34906,76 грн, з яких: 25888,80 грн заборгованість за тілом кредиту; 9017,96 грн заборгованості за простроченими відсотками (а.с.\~7-22). Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов кредитного договору та положень ст.ст.\~509,\~526,\~1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує та станом на 28.12.2021 має заборгованість у розмірі 34906,76 грн. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 (провадження № 14-131цс19) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг, Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови і Правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у вказаному позивачем розміру та щодо порядку їх нарахування. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін, скріпленої їхніми підписами, про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Витяги не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Аналогічна правова позиція з цього питання висловлена у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15). При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживчу інформацію, необхідну до порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою - Паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20. Таким чином, надана баком Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 05.11.2014 не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, порядку його погашення, строку кредитування, розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання зобов`язань. А тому підстави для стягнення відсотків за користування кредитом відсутні. Враховуючи обсяг заявлених позовних вимог, визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, та не оспорювання факту укладення договору й користування кредитними коштами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині стягнення заборгованості за непогашеним тілом кредиту в розмірі 25888,80 грн, решта позовних вимог задоволенню не підлягають. Питання про судові витрати вирішено судом в порядку ст.141 ЦПК України. Враховуючи часткове задоволення позову, на користь АТ КБ «ПриватБанку» з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial