Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

26.02.2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення\~неустойки (пені)\~за прострочення\~сплати аліментів\~на утримання\~повнолітньої дитинидо відповідача [PERSON] , відповідно до змісту якого позивачка [PERSON] зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 червня 2021 року по справі 727/10515/21, яке постановою Чернівецького апеляційного суду від 15.09.2021 року залишено без змін, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання було задоволено частково; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженця м. Чернівці, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , аліменти в розмірі 1400,00 грн., щомісячно, на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, починаючи з 10 грудня 2020 року; в задоволенні решти позовних вимог судом було відмовлено; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженця м. Чернівці, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. Позивачка стверджує, що за період часу з 15.09.2021 року до 31.01.2024 року відповідач [PERSON] здійснив тільки одну оплату суми аліментів, зокрема 23.09.2022 року сплатив аліменти в розмірі 20575,00 грн. Вказує, що станом на 01.02.2024 року за [PERSON] рахується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 32173,00 грн. (52748-20575). Зазначає, що у зв?язку із непогашенням відповідачем наявної в нього заборгованості по сплаті аліментів позивачкою було направлено у Богородчанський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) заяву про примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.06.2021 року по справі №727/10515/20 із виконавчим листом від 23.09.2021 року. Вказує, що Постановою державного виконавця Богородчанського ВДВС від 10.02.2022 року за даною заявою відкрито виконавче провадження АСВП №68575063. Зазначає, що відповідач щомісячну заборгованість по аліментам не сплачує, а тому загальний розмір неустойки (пені), що виник у зв`язку із несплатою відповідачем [PERSON] заборгованості по аліментам за період часу з 01 листопада 2022 року по 31 січня 2024 року становить 134173,00 грн. Разом з тим, позивачка вказує, що з урахуванням вимог ч.1 ст.196 СК України, розмір неустойки (пені), що має бути стягнутий на її користь з відповідача [PERSON] не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості по аліментам, а тому вважає, що з відповідача на її користь слід стягнути неустойку (пеню) у розмірі 32173,00 грн. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за період з 01.11.2023 року по 31.01.2024 року (по виконавчому листу № 727/10515/20, виданому Шевченківським районним судом м. Чернівці 23.09.2021 року) в розмірі 32173,00 грн. В судове засідання, призначене на 19.07.2024 року позивачка [PERSON] не з`явилась, однак в позовній заяві просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити її позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Саламандик А.І. в судове засідання не з`явились, однак до його початку представник відповідача спрямував до суду заяву, в якій просив суд провести розгляд справи у їх відсутність, вимоги позову не визнають в повному обсязі. Крім цього, відповідно до спрямованих до суду заяв представник відповідача вказує, що стягнення заборгованості по аліментам здійснюється державним виконавцем некоректно, зокрема останнім не вірно зазначено реквізити для сплати заборгованості по аліментам. Стверджує, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці знаходиться цивільна справа між тими самими сторонами, з тих самих правовідносини та з аналогічним предметом спору, а тому вважає, що заявлена позивачкою [PERSON] позовна вимога про стягнення з відповідача [PERSON] пені за прострочену заборгованість по аліментам є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. На основі викладеного, просить суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.03.2024 року було відкрито загальне позовне провадження у справі №727/1993/24 (провадження №2/727/696/24)\~за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини; призначено судове засідання на 21 березня 2024 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.04.2024 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Саламандика\~А.І. про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення неустойки\~(пені)\~за прострочення\~сплати аліментів; витребувано у Богородчанського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (77700, смт. Богородчани, вул. Тараса Шевченка, 69, Івано-Франківська область) копії матеріалів виконавчого провадження №68575063; виконання ухвали\~доручено Богородчанському відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (77700, смт. Богородчани, вул. Тараса Шевченка, 69, Івано-Франківська область). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.05.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини до судового розгляду по суті на 10 червня 2024 року.\~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові матеріали справи, в тому числі спрямовані сторонами процесуальні документи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Так, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 червня 2021 року по справі №727/10515/21, яке постановою Чернівецького апеляційного суду від 15.09.2021 року залишено без змін, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання було задоволено частково; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженця м. Чернівці, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , аліменти в розмірі 1400,00 грн., щомісячно, на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, починаючи з 10 грудня 2020 року; в задоволенні решти позовних вимог судом було відмовлено; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженця м. Чернівці, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. (а.с.167-169). \~ \~ \~ \~На виконання вищевказаного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 червня 2021 року вищевказаним судом 23.09.2021 року було видано виконавчий лист №727/10515/20 (а.с.98). 10.02.2022 року головним державним виконавцем Благородчанського відділу\~державної виконавчої\~служби в\~Івано-Франківському\~районі Івано-Франківської\~області Південно-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Івано-Франківськ)\~Здерко М.М.\~була винесена\~постанова про\~відкриття виконавчого\~провадження (ВП\~№68575063) (а.с.96). Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Проаналізувавши вищевикладене, а також беручи до уваги витребувані судом матеріали вищевказаного виконавчого провадження (ВП\~№68575063) та спрямований до суду позивачкою розрахунок заборгованості по аліментам відповідача [PERSON] (а.с.35), суд приходить до висновку, що останній свої зобов`язання зі сплати аліментів у визначеному судом розмірі належним чином не виконував, у зв`язку із чим відповідач [PERSON] має нести відповідальність за неналежне виконання свого зобов`язання зі сплати аліментів. Так, абз.1 ч.1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з положеннями ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Пунктом 22 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Отже, стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У Сімейному кодексі України не передбачено випадків, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що матеріали цивільної справи не містять відомостей, які б свідчили про відсутність вини [PERSON] у несплаті ним встановлених судом аліментів, то суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути неустойку (пеню) по аліментам за визначений позивачкою період часу, а саме: з 01 листопада 2023 року по 31 січня 2024 року. \~ \~ \~ \~При цьому, розраховуючи розмір неустойки (пені), який відповідач повинен сплатити на користь позивачки суд виходить з того, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. \~ \~ \~ \~Тобто, формула розрахунку заборгованості по аліментам являє собою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. \~ \~ \~ \~До аналогічного висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). \~ \~ \~ \~Враховуючи вищезазначене, а також беручи до уваги наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості [PERSON] по аліментам (а.с.35, 120, 127-130) суд приходить до висновку, що розмір неустойки (пені), який відповідач [PERSON] повинен сплатити позивачці [PERSON] складається з наступного: \~ \~ \~ \~- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем [PERSON] у листопаді 2023 року аліментами у розмірі 868,00 грн. (1400 х 62 х 1%). \~ \~ \~ \~- неустойка (пеня) за несплаченими відповідачем [PERSON] у грудні 2023 року аліментами у розмірі 434,00 грн. (1400,00 х 31 х 1%). Таким чином, загальна сума неустойки (пені) по несплаченим [PERSON] аліментам за період часу з 01 листопада 2023 року по 31 січня 2024 року, становить 1302,00 грн. (868 + 464). При цьому, вказані в позовній заяві розрахунки неустойки (пені), яку відповідач [PERSON] повинен сплатити позивачці [PERSON] , на переконання суду, розраховано позивачкою невірно, оскільки зазначені розрахунки охоплюють періоди стягнення неустойки (пені), які не були заявлені позивачкою в її позовних вимогах. Водночас,\~суд звертає\~увагу на\~те,\~що в\~провадженні Шевченківського\~районного суду\~м.\~Чернівці перебувала\~цивільна справа\~№727/12423/23 (провадження № 2/727/290/24) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 травня 2024 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання повнолітньої дитини, стягнення судових витрат були задоволені частково; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за період з 01.07.2022 року по 30.10.2023 року (по виконавчому документу № 727/10515/20, виданого 23.09.2021 року) у розмірі 27973.00 грн.; стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована адреса місця проживання: [ADDRESS] , місце фактичного проживання: [ADDRESS] на користь держави судовий збір в розмірі 1211.20 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на надані послуги правничої допомоги (підготовка і складання позовної заяви) в сумі 4000 грн. (а.с.170-174). Проаналізувавши вищевикладене рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 травня 2024 року, а також позовні вимоги [PERSON] заявлені нею в даній цивільній справі, суд прийшов до висновку, що позивачка [PERSON] просить стягувати з відповідача пеню по аліментам за різні періоди часу, а тому судом не береться до уваги вищевказане твердження представника відповідача відносно того, що в позові [PERSON] до [PERSON] слід відмовити, оскільки в провадженні Шевченківського районного суду перебувала вже аналогічна справа. Крім цього, твердження представника відповідача відносно того, що державним виконавцем було невірно визначено розмір заборгованості по аліментам відповідача [PERSON] , оскільки державним виконавцем невірно зазначено розрахунковий рахунок, судом до уваги також не береться, оскільки матеріали даної цивільної справи не містять відомостей щодо оскарження дій державного виконавця чи про скасування вищезазначеного розрахунку заборгованості по аліментам, в тому числі й того, з якого суд виходив при розрахунку неустойки (пені) по аліментам. Так, згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин, а також не спростовують наведені судом твердження. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, а саме в розмірі 1302,00грн. При цьому, оскільки у ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі 1302,00 грн., що становить 4,05% від заявленої позивачкою суми 32173,00 грн., стягненню з відповідача на користь держави підлягає сума судового збору в сумі 49,05 грн. (1211,20 грн. х 4,05 %). На підставі викладеного та

Outcome: partial