Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду в електронній формі із позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощад Банк»), третя особа [PERSON] , про зняття заборони відчуження нерухомого майна. Вимоги обґрунтовує тим, що 16.07.2003 року між [PERSON] , як покупцем, та [PERSON] , як продавцем, який діяв від імені власника [PERSON] , на УТБ «Партнер» укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Рішенням Олександрійського міського суду Кіровоградської області від 21.07.2003 року у справі № 2-3353/2003 договір купівлі-продажу житлового будинку № 16.07.2003 року визнаний дійсним та визнано за [PERSON] право власності на вказаний будинок. У 2022 році позивач [PERSON] під час зміни реєстрації місця проживання чоловіка [PERSON] на іншу адресу виявила, що на будинок [ADDRESS] накладено обтяження у виді заборони відчуження будинку. Пізніше з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивач дізналася, що заборона на відчуження жилого будинку [ADDRESS] , який на той час належав матері [PERSON] [PERSON] , накладена на підставі повідомлення Ощадбанку від 16.05.1988 року, реєстраційний номер обтяження: 8004621, зареєстровано: 01.10.2008 року реєстратором Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 1, додаткові дані: архівний номер 1917783KIROVOGRAD1, архівна дата: 23.02.2000, дата виникнення: 23.02.2000, № реєстру: 57122-41, внутр. № 9001293823F1322E7C3B, коментар: заб.22. Право власності на будинок [ADDRESS] перейшло до [PERSON] згідно договору дарування від 13.09.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 1-3872. Через наявність обтяження у виді заборони відчуження нерухомого майна, а саме будинку [ADDRESS] , який належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.07.2003 року, права позивача порушуються, внаслідок чого вона не має змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Ухвалою судді від 27.05.2024 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 04.06.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що реєстратором обтяження є Кропивницька нотаріальна контора №1, а підставою зазначено повідомлення б/н, 16.05.1988 Ощадбанк, при цьому жодних ідентифікуючих ознак, як то ідентифікаційний код особи, тощо не вбачається. В той же час банк має повне та скорочене найменування українською мовою: акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та АТ «Ощадбанк», а не найменування, яке зазначено в підставі обтяження. Також зазначає, що АТ «Ощадбанк» як юридична особа створений 31.12.1991 року, а тому не може нести відповідальність по зобов`язанням, які виникли та мали місце 16.05.1988 року. Крім цього звертає увагу, що АТ «Ощадбанк» не входить до кола суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та не може відповідати за внесення записів та реєстрацію обтяження нерухомого майна у відповідних реєстрах. Таким чином АТ «Ощадбанк» не є належним відповідачем у даній справі, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розгляд справи проводити без участі представника банку. Судові витрати просить залишити за позивачем. Третя особа [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.07.2003 року, справа №2-3353/2003 та договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.07.2003, [PERSON] належить будинок за адресою: [ADDRESS] , який вона придбала у [PERSON] (а.с.9, 11-12). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.08.1995 року (а.с.10). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 369145868 від 09.03.2024, наявний запис про обтяження: заборона (архівний запис); № 8004621; зареєстровано: реєстратором Кропивницька міська держана нотаріальна контора №1; підстава обтяження: повідомлення, б/н, 16.05.1988, Ощадбанк; об`єкт обтяження: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] (а.с.18). У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до\~закону\~за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статей 319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Приймаючи до уваги, що наявність арешту (обтяження), накладеного на нерухоме майно, порушує право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена права в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно позивача суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Враховуючи те, що позивач не наполягає на стягненні судових витрат з відповідача, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved