Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

07 травня 2024 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із спільною письмовою заявою про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя, у якій просять суд розірвати шлюб, зареєстрований 06 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 2294. В обґрунтування заяви посилалися, що сімейне життя між ними не склалося, шлюб має формальний характер, оскільки шлюбні відносини вони не підтримують, спільного господарства не ведуть з лютого 2021 року. За час спільного проживання у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Посилалися, що між ними досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини [PERSON] , про що свідчить нотаріально посвідчений договір, укладений між ними, як батьками, щодо сплати аліментів на дитину та на виховання й утримання дитини від 22 травня 2024 року. Зазначили, що будь-які спори щодо майна між ними відсутні. З огляду на викладене, просять шлюб, укладений між ними, розірвати. Після розірвання шлюбу заявник [PERSON] просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 травня 2024 року заяву було залишено без руху, заявнику наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17 червня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено здійснювати в порядку окремого провадження. Заявники [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення заяви з таких підстав. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 2294, під час державної реєстрації шлюбу заявниця змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 06 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 25 листопада 2014 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. 22 травня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір про сплату аліментів на дитину та на виховання й утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєлінською К. В., зареєстрований в реєстрі за № 2162. Зі змісту вказаного договору слідує, що сторони досягнули згоди щодо місця проживання дитини сторін [PERSON] , [INFO] , щодо участі батьків у вихованні дитини та у витратах на її утримання. Нормами ч. 3 ст. 293 ЦПК України встановлено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках встановлених законом. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~109\~СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Положеннями ч. 2 ст. 109 СК України встановлено, що договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. За змістом ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Виходячи з системного аналізу наведених вище норм, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Суд встановив,\~що заява\~про розірвання\~шлюбу відповідає\~дійсній волі\~дружини та\~чоловіка,\~після розірвання\~шлюбу не\~будуть порушені\~особисті та\~майнові права\~заявників,\~а також\~права їхньої\~малолітньої дитини\~- [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. Враховуючи те, що заявниця у заяві просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище без змін, суд приходить до висновку про необхідність залишення заяиці прізвища « [PERSON] ». Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ч.3 ст.105, ст.ст.110, 111, 112 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved