Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини доходів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачкою має спільну доньку [PERSON] , [INFO] . В 2012 році шлюб між ним та відповідачкою був розірваний. До 2017 року дитина проживала разом з матір`ю, а влітку 2017 він забрав дитину проживати разом з ним, повністю її матеріально утримує, займається її вихованням та розвитком. Мати не цікавиться життям, здоров`ям, навчанням доньки, не дзвонить їй, не вітає зі святами, будь-якої матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні представник позивача адвокат Столяр М.В. позов підтримав та просив суд його задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Пояснив, що на день розгляду справи [PERSON] перебуває на військовій службі та захищає нашу країну від російської агресії, тому з об`єктивних причин не може з`явитися в судове засідання. В судове засідання, що відбулося 03.07.2024 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву, заяви про розгляд справи без її участі не надсилала. Представник органу опіки та піклування виконкому Городоцької міської ради в судове засідання, що відбулося 03.07.2024, не з`явився, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності сторони позивача. До заяви долучено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч.3ст. 211, ч.1ст.223, ч.1ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, відключення енергоживлення в суді, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні, що відбулося 10.06.2024 були допитані свідки, які суду пояснили: свідок [PERSON] пояснила, що проживає в с.Завадинці і є сусідкою родини [PERSON] . Проживає навпроти з 1993 року. Добре знайому з родиною [PERSON] , в тому числі й їх сином [PERSON] . Знає, що він був одружений зі [PERSON] , в них народилася донька [PERSON] , потім вони розлучилися і донька стала проживати разом з матір`ю в с. Сирватинці. Коли [PERSON] було близько семи років, вона переїхала проживати до батька [PERSON] . Сусіди не були здивовані, так як про Сніжану в них були негативне враження. З 2017 року жодного разу не бачила, щоб мати навідувала доньку, проводила з нею спільно час; свідок [PERSON] пояснила, що проживає в с.Завадинці по сусідству з Герасимчуками. Добре знайома з їхньою родиною. В 2017 році побачила, що [PERSON] стала проживати разом з батьком [PERSON] , бабусею та дідусем. Дитина по приїзду була дуже недоглянута. Мати [PERSON] ніколи не бачила в с.Завадинці. На цей час в спілкуванні дитина ніколи не згадує матір, не хвалиться спілкуванням з нею, подарунками від неї; свідок [PERSON] пояснив, що батьком [PERSON] . Син був одружений з [PERSON] , від шлюбу в них народилася донька [PERSON] , однак сімейне життя не склалося і в 2012 році вони розлучилися. Донька залишилася проживати разом зі [PERSON] . [PERSON] постійно намагався підтримувати стосунки, опікуватися дитиною, однак [PERSON] перешкоджала цьому. А в літку 2017 року [PERSON] сама подзвонила і сказала, що дитина їй не потрібна і [PERSON] може її забрати. Вони забрали [PERSON] проживати до себе. З цього часу мати життям дитини не цікавиться; свідок [PERSON] пояснила, що проживає в с.Завадинці по сусідству з [PERSON] . Влітку 2017 року [PERSON] привіз додому свою доньку [PERSON] . Дитина була не доглянута. З цього часу дитина проживає разом з татом, бабусею та дідусем. Вони турбуються про її фізичний та психоемоційний стан. Мати дівчинки з дитиною не спілкується, [PERSON] не хоче поновлювати відносини з матір`ю. Крім того, суд поспілкувався з самою дитиною. [PERSON] пояснила, що хоче, щоб її мати була позбавлена батьківських прав відносно неї, не бажає поновлювати з неї бідь-які відносини. З моменту її переїзду на проживання до тата, мати ніколи не підтримувала з неї спілкування, не [PERSON] зі святами, на її спробу поспілкуватися з матір`ю в соцмережах, мати її заблокувала. Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що з 24.05.2010 між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] . Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 16.01.2012 шлюб між ними був розірваний. Згідно акту про встановлення факту проживання від 05.03.2024 встановлено, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають без реєстрації по [ADDRESS] з 2017 року. Відповідно до довідки директора Скіпченської гімназії Городоцької міської ради Хмельницької області №5 від 26.02.2024 [PERSON] навчається в 7 класі Скіпченської гімназії. За період навчання дитиною повністю займається тато [PERSON] . Цікавиться навчанням доньки та життям у школі, відвідує батьківські збори, займається її вихованням та розвитком. Мати [PERSON] із вчителями не спілкується. Згідно характеристики класного керівника Скіпченської гімназії [PERSON] встановлено, що батько учениці- [PERSON] постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, мати [PERSON] участі у навчанні та вихованні не бере. Рішенням №231/2022 від 20 червня 2024 року Виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У висновку вказано, що комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року №69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В силу пункту 2 ч. 1 ст.164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Судом встановлено, що відповідачка протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітньої дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям протягом тривалого періоду часу, участі у вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. Позиція позивача щодо позбавлення відповідачки батьківських прав та стягнення з неї аліментів є цілком аргументованою, зрозумілою і на думку суду забезпечить збереження психоемоційного стану дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідачка жодних спроб на відновлення відносин з дитиною не робила, тобто, вона не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав - це спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі, а тому приходить до висновку про задоволення позову. Окрім цього, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення з відповідачки аліментів на утримання доньки [PERSON] . Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] протягом тривалого часу не здійснювала своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не приділяла їй належної уваги, не здійснювала догляд за нею, не забезпечувала усім необхідним для задоволення її потреб, не відвідувала навчальний заклад, де вчилася дитина, проживає окремо від дитини, не цікавиться її життям, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Таким чином, із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] підлягають стягненню аліменти в розмірі частини доходів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved