Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» адвокат Пархомчук С.В. 09.04.2024 подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2073762 від 27.06.2021 в сумі 14975,00 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування\~позову позивач\~покликаючись на\~те,\~що 27.06.2021\~між ТОВ\~«ЛІНЕУРА Україна»\~та [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №\~2073762\~(далі\~за текстом\~-\~Кредитний договір\~або Договір)\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту який\~відтворений шляхом\~використання позичальником\~одноразового ідентифікатора\~(електронного\~підпису)\~і був\~надісланий на\~номер мобільного\~телефону відповідача.\~Підписуючи договір\~Відповідач підтвердив,\~що він\~ознайомився з\~усіма умовами,\~повністю розуміє,\~погоджується і\~зобов`язується\~неухильно їх\~дотримуватися.\~Первісний кредитор\~свої зобов`язання\~виконавши,\~надавши відповідачу\~грошові кошти\~в розмірі\~5\~000,00\~грн.\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~а Клієнт\~зобов`язується\~повернути кредит,\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом та\~виконати інші\~обов`язки,\~передбачені Договором.\~Відповідач свої\~зобов`язання не\~виконав,\~та згідно\~виписки з\~особового рахунку\~за кредитним\~договором,\~станом на\~19.02.2022\~року загальний\~розмір заборгованості\~за Кредитним\~договором становить\~14975,00\~грн.24.12.2021 ТОВ ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу №02¬24122001 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] .. Відтак відповідач перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» має невиконані зобов`язання з повернення коштів, які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення до суду з відповідним позовом та стягнення заборгованості в судовому порядку. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 09.04.2024, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У.І.. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 09.04.2024 отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 10.04.2024 провадження у справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, на адресу суду подана заява про розгляд справи за відсутності представника на підставі наявних в справі доказів, просять позов задоволити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 09.05.2024 позов визнав в частині основного боргу. Додатково вказав, що дійсно ним 27.06.2021 був укладений кредитний договір з ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та йому на карточку було зараховано грошові кошти в розмірі 5000,00рн. Однак, коштами, які йому були нараховані він не користувався та не знімав, так як 27.06.2021 в нього було викрадено особисті речі в тому числі банківські карточки. Також зазначив про те. що 27.06.2021 картковий рахунок був заблокований через накладений арешт за несплачений штраф. За фактом викрадення особистих речей відповідача, у тому числі картки, на яку відбулося зарахування коштів, Львівським районним управлінням поліції ГУНП у Львівській області за його заявою 30.06.2021 відкрито кримінальне провадження № 12021142050001293 за ч. 1 ст. 185 КК України, у якому відповідача визнано потерпілим, про що кредитору відомо, оскільки ним повідомлялися первинні кредитори. Зокрема він скеровував листи та копії документів кредирові, де зазначав про вищевказані обставини. На підтвердження сказаного відповідачем долучено витяг з ЄРДР, відповіді Львівського районного управління поліції ГУНП у Львівській області та скріншоти повідомлень. Також зазнаив про те, що він являється інвалідом другої групи внаслідок війни. В наступні судові засідання не з`являвся, причин неявки суд не повідомляв. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 27.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] було укладено договорів №2073762 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав в кредит грошові кошти в розмірі 5000 грн. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 1.1 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Разом з тим вказаний кредитний договір укладений за допомогою електронного сервісу та підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора, містить усі істотні умови, тому є чинним та обов`язковим для виконання. Відповідно до п.1.2.Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредитну складає 5000,00грн. Відповідно до п.1.3. строк кредиту 15 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки процентної ставки за договором про споживчий кредит , що є Додатком №1до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у Договорі. Строк кредиту може бути продовжений у порядку та на умовах визначених цим Договором. Відповідно до п.1.4, 1.4.1., 1.4.2 тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Знижена процентна ставка становить 1,90 % в день. Відповідно до 2.1. кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] або іншої платіжної карти клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту /а.с. 23-35/. Згідно паспорта споживчого кредиту [PERSON] ознайомився з інформацією, яка надавалася споживачу до укладення договору про споживчий кредит та підписана електронним цифровим підписом /а.с. 19-22/. Відповідно до повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» успішно перераховані кошти на платіжну картку [NUMBER] на суму 5 000 грн, банківська картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 95283116/а.с. 16/. 24.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» був укладений договір факторингу № 02-24122001, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту /36-42/. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 02-24122001 від 24.12.2021 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2073762 на суму заборгованості, що складає 14975,00 грн., з яких 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 9975,00грн. - сума заборгованості за процентами /а. с. 55/. Таким чином, судом встановлено, що у зобов`язанні, яке виникло щодо кредитного договору № 2073762 від 27.06.2021, позичальником за яким є [PERSON] , відбулась заміна кредитора ТОВ «Лінеура Україна» на ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» відповідно до договору факторингу № 02-24122001 від 24.12.2021, витягу з реєстру боржників. Відповідно до наданої виписки з особового рахунком за кредитним договором № 2073762 від 27.06.2021, станом на 22.06.2023 у [PERSON] наявна заборгованість, яка складає 14975,00 грн., з яких 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 9975,00 грн. - сума заборгованості за процентами /а. с. 57/. Позивач звертаючись до суду вказує, що первинний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти на умовах передбачених договором, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість, що становить 14975,00 грн. ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» 10.01.2022 направило досудову вимогу на адресу відповідача щодо виконання зобов`язань за кредитним договором та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач не вчинив дії, направленої на погашення заборгованості, що стало підставою звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів передбачених законом. Відповідач [PERSON] позов частково визнав, вказавши, що не погоджується з заборгованістю за процентами. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України «Кредит». Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення № 705 про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення № 705, в редакції на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705). Пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану,? ?у якому він був перед виконанням цієї операції. Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України? від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав. Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України "Про звернення громадян" (пункт 10 розділу VI Положення № 705). Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В ході розгляду судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернувся до ТОВ «Лінеура Україна» з метою отримання кредитних коштів, за результатами його звернення, 27.06.2021 було підписано договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2073762. На підставі укладеного договору про надання кредиту відповідачу надано грошові кошти в розмірі 5000,00 грн., що не заперечується відповідачем. При цьому заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач [PERSON] вказав, що кошти хоч надійшли йому на рахунок, однак він не користувався та не знімав, так як 27.06.2021 невстановлені особи викрали у нього особисті речі в тому числі банківські картки, відтак вважає, що нарахування відсотків здійснювалося безпідставно. Такі доводи відповідача судом приймаються, адже є послідовними та підтверджуються наявними у справі доказами, зокрема, наданою відповідачем до суду заяви про вчинення 27.06.2021 о 04 год. 30 хвилин відносно [PERSON] крадіжки особистих речей, тобто кримінального правопорушення, та витяг ЄРДР про відкриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 185 КК України за фактом звернення № 12021142050001293, скріншотами повідомлень. Судом встановлено,\~що [PERSON] повідомив кредитора про факт крадіжки, про необхідність блокування карткового рахунку, звернення до правоохоронних органів з приводу заволодіння банківськими картками. Враховуючи наведене, а саме те, що отримані кошти в добровільному порядку первинному кредитору не повернуті, хоча отримання таких фактично не заперечується і не спростовується відповідачем, що свідчить про порушення його прав та він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Щодо стягнення нарахованих відсотків суд відмовляє, адже відповідачем було повідомлено кредитора про факт вчинення кримінального правопорушення його банківської картки, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення нарахованих відсотків є безпідставними. Разом з тим враховуючи той факт, що на підставі договору факторингу право вимоги щодо відповідача [PERSON] було відступлено на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», то цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача отриманої суми кредитних коштів, підлягає судовому захисту. Враховуючи вище наведене суд дійшов висновку, що позов ТзОВ ««ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід частково задоволити. Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 808,60 грн..

Outcome: partial