Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

16.02.2024 року до Баранівського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 14 лютого 2009 року Виконавчим комітетом Марківської сільської ради, та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що вона та відповідач зареєстрували шлюб 14.02.2009 року, від шлюбу мають двох спільних дітей. Після реєстрації шлюбу і до грудня 2023 року вони проживали нормально, а затим стосунки між ними почали погіршуватись, а останній рік стали нестерпними. У сторін змінились погляди на сімейне життя та змінились сімейні цінності, вони перестали розуміти один одного, постійно сваряться. Остаточно сімейно-шлюбні відносини вони припинили 28.01.2024 року, міри для примирення та збереження сім`ї не приймають. Позивачка фактично сама утримує дітей, має складне матеріальне становище і сама належним чином годувати, одягати, лікувати дітей вона не в змозі. Відповідач офіційної роботи не має, однак працює не офіційно, отримує доходи, але їх розмір позивачці невідомий. За таких обставин позивачка вважає, що сім`ю зберегти неможливо, шлюб необхідно розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Ухвалою судді Самойленко Л.М. від 13.05.2024 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 04.07.2024 року направила до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, причин неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, судова кореспонденція повернулась до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", відзиву або клопотань до суду не направив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище зазначені обставини, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи. З огляду на те, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 14 лютого 2009 року Виконавчим комітетом Марківської сільської ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 2, укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.02.2009 року (а.с.6). Сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 27.07.2009 року та серії [NUMBER] від 09.04.2014 року, виданими Виконавчим комітетом Марківської сільської ради Баранівського району Житомирської області( а.с.7,8 ). Згідно Витягу №404 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 12.02.2024 року [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , за цією ж адресою зареєстровані [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Позивачка разом з дітьми проживають без реєстрації в [ADDRESS] (а.с.19). Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст.51 Конституції України та ст.24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За нормами ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна зі сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Спору про місце проживання дітей у сторін не має. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, позивачка має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також враховуючи те, що судом встановлено, що діти знаходиться на утриманні позивачки, обов`язок батька утримувати неповнолітніх дітей, при цьому суд враховує, що відповідач є працездатним, відзиву на позовну заяву не надав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Позивач при зверненні до суду з вимогою про розірвання шлюбу сплатила судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, які просить залишити за нею. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави в частині вимог про стягнення аліментів. На підставі наведеного,

Outcome: approved