Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

27.11.2023 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні свердловиною з питною водою шляхом демонтування вигрібної ями, припинення її експлуатації. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є власником житлового будинку по [ADDRESS] та на належній їй земельній ділянці за зазначеною адресою у 2021 році споруджено свердловину, вода з якої використовується для споживання питної води, приготування їжі та задоволення побутових потреб. Однак, влітку 2023 року відповідач, яка є сусідкою позивача, на своїй прибудинковій території, розташованій за адресою: [ADDRESS] на відстані 3 м від паркану, 10, 2 метрів від належної позивачу свердловини та 12, 7 метрів від житлового будинку позивача, побудувала вигрібну яму (септик) для збору каналізаційних відходів життєдіяльності людей, яка забруднює ґрунтові води та питну воду власника свердловини. На думку позивача, при будівництві «септика» відповідачем не дотримано вимог чинного законодавства в частині мінімально допустимої відстані до свердловини та до житлових будинків, в тому числі сусідніх (має становити не менше 20 м), що підтверджується актом обстеження домогосподарств від 21 вересня 2023 року № 02-08/1205, складеним комісією, утвореною за заявою позивача, поданою до Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області. Справу передано головуючому судді 05.12.2023 р. 13.12.2023 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14.12.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 10.01.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.01.2024 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено до 05.02.2024 р. з метою повторного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалою Ріпкинського\~районного суду\~Чернігівської області\~від 05.02.2024\~р.\~закрито підготовче\~провадження у\~справі, призначено розгляд справи по суті позовних вимог на 05.03.2024 р. У судовому засіданні 05.03.2024 р. позивач підтримала позов з підстав, викладених у ньому, та зауважила, що раніше на території домогосподарства відповідача була інша яма, якою вона користувалась до тих пір, поки користувалася лише водою (приблизно метрів тридцять від свердловини позивача), а вже коли з`явилася каналізація, то вигрібна яма була створена у зовсім іншому місці, подалі від своєї свердловини, поближче до свердловини позивача та вигрібної ями позивача. Вигрібну яму почали будувати в травні і все літо будували. Вигрібна яма обкладена цеглою, проте, без фундаменту та без дна, і вигрібна яма буде впливати на питну воду позивача, оскільки не відповідає санітарним нормам. У судовому засіданні 05.03.2024 р. відповідач проти задоволення позовних вимог заперечила з тих підстав, що яма існувала на тому ж місці з 2016 року, проте вона почала засипатись. А раніше на тому ж місці, ще коли були живі батьки, була яма, де зберігались буряки. У 2023 році вони з чоловіком вистелили дно цементом, обклали цеглою. Позивач викликала комісію. Подивилися яму, поміряли метраж, повідомили, що метраж відстані від свердловини є дозволеним. Тоді позивач сказала, що яма буде воняти. Однак, вона повністю закрита. Відповідач зауважила, що якщо продуктивність обладнання сягає 15 тисяч л/день, то відстань має скласти 15 метрів в умовах полів природньої фільтрації. Якщо мова йде про траншеї (пісчано-гравійний фільтр), то цифри будуть іншими, вони залежать від можливостей септика. Якщо це дорівнює 1 тисячі літрів, то відстань має скласти 8 метрів. Крок збільшується до 10 метрів, якщо продуктивність дорівнює 2 тисячам літрів. Відповідач також зауважила, що позивач знала, що у них там розташовується яма, однак, у них ніхто не спитав, а зробили собі свердловину. Відповідач ствердила, що голова комісії після перевірки повідомив позивача, що норми є дозволеними, оскільки треба 10 метрів, а у відповідача навіть 10, 2 метрів. Відповідач зауважила, що позивач бачила як будується вигрібна яма і одумалась лише через місяць після того, як вигрібна яма вже була побудована. Також відповідач у судовому засіданні заявила про виклик та допит свідків, та її заява була задоволена ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05.03.2024 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05.03.2024 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні оголошено перерву до 04.04.2024 р. для надання відповідачу часу організувати повторне проведення огляду вигрібної ями комісією. \~ \~ \~ \~15.03.2024 р. від позивача надійшла заява, зареєстрована за вх. № 991/24, про виклик свідка. \~ \~ \~ \~04.04.2024 р. справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. \~ \~ \~ \~07.05.2024 р. від позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів у справі, зареєстроване за вх. № 1681/24, до якого долучено копії товарних чеків, видаткової накладної та замовлення на доставку, в якості підтвердження придбання матеріалів для спорудження свердловини у 2021 році. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07.05.2024 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, оголошено перерву в судовому засіданні до 24.05.2024 р. з метою надання відповідачу можливості залучити представника. 24.05.2024 р. відповідачем подано письмову заяву про виклик свідків, зареєстровану за вх. № 1966/24. 24.05.2024 р. від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, зареєстровані за вх. № 1970/24. 24.05.2024 р. справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді в якості слідчого судді у кримінальному провадженні (справа № 743/681/24) з розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 07.06.2024 р. та 10.06.2024 р. від представника відповідача надійшли клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, які були задоволені ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.06.2024 р. У судовому засіданні 14.06.2024 р. ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, постановлено допитати свідка [PERSON] . У судовому засіданні 14.06.2024 р. представник позивача зазначила, що права позивача є порушеними, оскільки не дотримано відстань вигрібної ями від свердловини позивача, тобто порушено санітарні норми, що може вплинути на життєдіяльність позивача та членів її родини. У судовому засіданні 14.06.2024 р. позивач пояснила, що у 2019 році разом із сестрою оформила спадщину на домоволодіння, на земельну ділянку під будинком право власності не оформлене, право власності на свердловину зареєструвала у 2021 році. До цього на території господарства була стара свердловина, зареєстрована у 2020 році, але там була погана вода. Позивач та її родина проживає у м. Чернігів, куди переїжджають жити на зиму. Решту часу проживають у селі. Про те, що зі свердловини йде погана вода, позивач казала чоловіку відповідача, і саме він порадив їм пробурити свердловину глибше. А тому, на думку позивача, відповідач не могла не знати про існування свердловини. Позивач заперечила доводи відповідача про те, що вигрібна яма була створена на місці старої. У відповідача була стара яма для буряка, але вони її засипали. Відповідач з чоловіком підвели труби саме у 2023 році, позивач чула шум і бачила, що біжить вода. У судовому засіданні 14.06.2024 р. представник відповідача визнав, що відстань між вигрібною ямою та свердловиною не відповідає встановленим нормам, однак, наголошував на тому, що вигрібна яма існувала ще з 2016 року, а у 2023 році її просто доопрацювали. У судовому засіданні 14.06.2024 р. відповідач повторно вказала, що там була стара яма для буряка. А вигрібна яма на тому ж місці існувала з 2016 року. У 2023 році її доробили, взяли насос, викачали яму. Зсередини вона була обкладена шифером. Жодної віддаленної ями, про яку каже позивач, у них не було. У них було багато військових, які періодично мінялися. Стара вигрібна яма була маленька, нікуди було стікати воді. При цьому, відповідач зауважила, що водопровід з`явився десь наприкінці 2015 на початку 2016 років. У судовому засіданні 14.06.2024 р. свідок [PERSON] , що є рідною сестрою позивача та співвласницею домоволодіння, показала, що у 2021 році сестра будувала коридор і пробурила скважину. У відповідача на місці вигрібної ями вона бачила, що років 6 7 росли помідори, ніякої ями станом на 2021 рік там не було. Потім бачила, що пісок був вивезений. Скільки разів вона приїжджала до сестри у 2021 році свідок не пам`ятає. Весь 2022 рік свідок просиділа у м. Чернігів у підвалі. У 2023 році приїжджала разів зо два. Чула, що у сусідів стукали, ляпали. Зсередини не бачила. У 2024 році приїжджала 1 раз на кладовище. Коли приїжджала у 2023 році, то скрізь паркан бачила у відповідача яму. Вона не була закрита ніколи. У судовому засіданні 14.06.2024 р. свідок [PERSON] , що є чоловіком відповідача, показав, що переробляв вигрібну яму він. Вона була там і до того. З осені 2022 року і в подальшому у селі жили солдати. Тому весною 2023 року вони з дружиною вирішили розширити вигрібну яму і перебудувати. На тому місці яма була побудована. Вона почала використовуватись десь з 2016 року. Що раніше там було свідок не знає, але на іншому місці вигрібної ями у них не було. Стару вигрібну яму робили для баби. Труба виходила з хати від умивальника. Про стару свердловину позивача свідок знав, на неї орієнтувався. Про те, що вони побудували нову свердловину в іншому місці, обізнаний не був. Якби знав, то зробив би вигрібну яму у іншому місці. Визнав, що він радив позивачу зробити свердловину глибшою, проте у позивача двір завжди «на замку», тому побачити, що вони зробили, свідок не міг. Також свідок визнав, що розказував позивачу про те, що коли у село приїжджали люди і пропонували взяти воду з колодязів на експертизу, він здав воду зі своєї свердловини, яка знаходиться на відстані близько 5 метрів від вигрібної ями, і результати показали, що вода нормальна. На сьогоднішній день глибина ями складає приблизно 170 метрів, дно вимощене, стінки свідок зробив із червоної цегли. На момент, коли приїжджала комісія він ще не впорався доробити яму. Проте, зараз він на розчин поклав плиту із трьох частин і яма герметично закрита. Коли приїжджала комісія, то яма ще була не добудована, прикрита шифером. У ній трохи було води. Комісія усередину не заглядала. Свідок трохи відсунув шифер, вони глянули та й поїхали. На сьогоднішній день у будинку туалету немає. Є умивальник, душ і пральна машина. У судовому засіданні 14.06.2024 р. свідок [PERSON] , що є племінником відповідача, показав, що працює майстром у комунальній службі. У 2016 році, коли бабуся була старенькою, свідок та його покійний товариш прокопали яму розміром десь 1,0х1,0х1,5 метрів, вставили розпірки, проклали пластикову трубу 50-ку, зверху прикрили шифером. Зробили це за пів дня, пообідали і поїхали. Туалету у будинку не було. Труба вела до кухні. Там був бойлер. Це робилося для миття посуду та умивання. Саме тому свідок, за його словами, і поклав 50-ку, бо для туалету вона б не підійшла. Останнім часом приїжджає до тітки на «діди». Чи є у тітки пральна машина не знає, він її не бачив. При будуванні нової вигрібної ями участі не брав. Припускає, що вона знаходиться орієнтовно на тому ж місці, що і та вигрібна яма, яку робив він біля фундаменту старої хати. У судовому засіданні 14.06.2024 р. свідок [PERSON] , що є подругою відповідача та проживає близько шести років по [ADDRESS] , показала, що через двір відповідача ходить на рибалку взимку та влітку. Всі шість років, що вона проживає у селі, на місці нової вигрібної ями була стара яма. У її сім`ї був насос і бетонозмішувач. Вона бачила, що стара вигрібна яма відповідача засипалась і запропонувала її облагородити. Як чоловіки розширяли яму вона бачила особисто. Щодо решти робіт бачила лише, що там працювали чоловіки. До відповідача у гості почала заходити років п`ять назад. Пральна машина у відповідача вже була. У судовому засіданні 14.06.2024 р. свідок [PERSON] , що є сусідкою позивача та відповідача (через один будинок) і проживає по [ADDRESS] , показала, що приїхала жити у село у 2017 році. У 2018 році вони з чоловіком хотіли будуватися і робили нову каналізацію. Русманенки реабілітували свою каналізацію вже після них. Чоловік помер [INFO] . Приблизно через рік вона була свідком того, що Русманенки просили бетонозмішувач. У них була стара яма, маленька, накрита шифером. Вони її реабілітували. Хто робив яму свідок не бачила. Труб не бачила, в каналізацію не заглядала. Бачила, що була цегла, бачила бетон. У судовому засіданні 09.07.2024 р. позивач пояснила, що нову свердловину побудувала у 2021 році, проте оскільки чинними вимогами законодавства державна реєстрація свердловин не передбачена, то вона була зареєстрована одночасно з реєстрацією перебудови будинку у 2023 році. Суд, заслухавши сторін та їхніх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступне. Позивач є співвласником будинку [ADDRESS] . У домоволодінні позивача наявна свердловина. На території домоволодіння відповідача розташована вигрібна яма. Вказані обставини не заперечуються жодним учасником справи та в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Як вбачається з інформаційної довідки № 385018121 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.07.2024 р., сформованої за пошуковим запитом: [ADDRESS] , складовою частиною житлового будинку є, в тому числі, свердловина, позначена літерою «С». Право власності на житловий будинок зареєстровано 27.05.2020 р. (а. с. 123). В той же час, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 210315941 від 27.05.2020 р. у складових частинах об`єкта нерухомого майна за тією ж адресою свердловина не зазначена (а. с. 124). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 354473504 від 15.11.2023 р. у складових частинах об`єкта нерухомого майна за тією ж адресою зазначена свердловина, позначена літерою «С». Також з вказаного витягу вбачається зміна загальної площі житлового будинку у бік збільшення (а. с. 125). У сукупності ці докази підтверджують доводи позивача про те, що станом на 27.05.2020 р. свердловина побудована не була, а станом на 15.11.2023 р. була зареєстрована як складова частина об`єкта нерухомого майна. При цьому, з копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою, виготовленого станом на 03.11.2023 р., вбачається, що роком спорудження/реконструкції свердловини є 2021 (а. с. 11). Вказаний доказ не суперечить вищеописаним судом доказам та у своїй сукупності підтверджує, що свердловина позивача збудована у 2021 році. З акту обстеження домогосподарств від 21 вересня 2023 року № 02-08/1205, складеного комісією Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, утвореною за заявою позивача від 31.08.2023 р. № 12-18/304, у складі заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів, головного спеціаліста відділу комунальної власності, земельних відносин, містобудування, архітектури та ЖКГ, головного спеціаліста відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Чернігівського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, дідьничного офіцера поліції, депутата Любецької селищної ради, діловода Губицького старостинського округу, вбачається, що станом на 31.08.2023 р. вигрібна яма розташована в 10 метрах від власного житлового будинку, обкладена цеглою, накрита шифером. Від сусіднього подвір`я знаходиться на відстані 3 метри від паркану, 12,7 метрів - від житлового будинку [PERSON] . Також комісією встановлено, що свердловина [PERSON] розташована в 2, 7 метрів від власного житлового будинку, обкладена цеглою, накрита шифером. Від паркану сусіднього подвір`я свердловина знаходиться на відстані 7, 2 метрів, 10, 2 метрів - від вигрібної ями [PERSON] (а. с. 15, 63). Таким чином, суд вважає доведеними обставини відстані: вигрібної ями до свердловини у 10, 2 метрів, до житлового будинку [PERSON] у 12, 7 метрів. З акту обстеження об`єкта від 24.06.2024 р., складеного комісією Любецької селищної ради (що було уточнено у ході судового засідання 09.07.2024 р.), вбачається, що вигрібна яма герметична, дно забетоновано, що суд приймає в якості встановленої обставини (а. с. 121). Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне. За положеннями\~ст.\~13\~Конституції України\~власність зобов`язує.\~Власність не\~повинна використовуватися\~на шкоду\~людині і\~суспільству. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. У відповідності до п. п. «б», «г», «е» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України та ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своєю земельною ділянкою. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно п. 6 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджених постановою КМ України від 07.06.2017 р. № 406, зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, гаражів, а також свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям, погребів, входів до погребів, воріт, хвірток, приямків, терас, ґанків - щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків. Відтак дозвільна документація щодо свердловин та вигрібних ям чинним законодавством України не передбачена. Відповідно до п. п. 1.1.1 п. 1.1 розділу 1 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.03.2011 р. № 145 (далі ДСНіП), вигрібна яма (вигріб) - інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів. За положеннями п. п. 2.21 ДСНіП рідкі відходи (фекалії, сеча, помиї), що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною. Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об`єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується. Вигреби необхідно очищати у міру їх заповнення. Перевезення рідких відходів з вигребів та розміщення їх на території приватних володінь, а також використання їх як добрива в сільському господарстві забороняється. Згідно п. п. 2.22 ДСНіП вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства. Спірні питання щодо місць розміщення вигребів на території присадибної ділянки розглядаються у порядку вирішення земельних спорів згідно з законодавством. В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки. З вказаних норм випливає, що відстань від вигрібної ями до житлового будинку позивача та свердловини (каптажу джерела) не дотримана. В той же час, з показань свідка [PERSON] вбачається, що у 2016 році він особисто прокопав яму орієнтовним розміром 1,0х1,0х1,5 метрів, вставив розпірки, проклав пластикову трубу та зверху накрив шифером. Труба вела до кухні. Вигрібна яма використовувалась для миття посуду та умивання. У суду відсутні підстави не приймати до уваги показання вказаного свідка, а тому суд вважає доведеною ту обставину, що вигрібна яма у відповідача існувала з 2016 року. Вказана обставина не спростовується жодними наявними в матеріалах справи доказами та показаннями інших свідків. При цьому, суд критично ставиться до показань свідка [PERSON] , оскільки її показання суперечать показанням інших свідків, а сама свідок визнала, що приїжджає до сестри рідко, а яму бачила крізь паркан та у двір не заходила. Суд обґрунтовує такі протиріччя тим, що спір між позивачем та відповідачем виник у 2023 році, а тому свідок, яка на відміну від інших свідків, у двір відповідача не заходила, могла не мати необхідності до 2023 року зазирати через шпарини у паркані у двір відповідача. Суд також звертає увагу на показання свідка [PERSON] , який зазначив, що їхня свердловина знаходиться на відстані 5 метрів від вигрібної ями. Також у судових засіданнях позивач не заперечувала, що свідок [PERSON] здавав воду зі своєї свердловини на експертизу, та за результатами її проведення повідомляв позивача, що вода відповідає прийнятним показникам. Відтак, оцінюючи показання свідків, оглянуте в судовому засіданні фото вигрібної ями, письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що вигрібна яма у відповідача існувала з 2016 року, тобто раніше встановлення позивачем свердловини у 2021 році. При цьому, в контексті добросусідства позивач не була позбавлена можливості поцікавитись у відповідача стосовно наявності та місця розташування вигрібної ями і з урахуванням отриманої інформації облаштувати свердловину у прийнятному для неї місці. Судом також встановлено, що вигрібна яма станом на дату розгляду справи судом герметично закрита, має цегляні стіни, дно забетоноване. При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено, що стан вигрібної ями, розташованої на земельній ділянці відповідача, призводить до погіршення належного позивачу на праві власності нерухомого майна, порушує її екологічні права, оскільки доказів цих обставин позивач не надала. Особливу увагу суд акцентує увагу на тому, що за ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відтак для правильного вирішення даного спору суд повинен встановити не лише порушення встановлених державою правил та норм, але і у причинно-наслідковому зв`язку визначити, що таке порушення впливає на права, свободи чи інтереси позивача. Інакше, відповідальність особи за порушення правил та норм лежатиме у площині, відмінній від приватно-правової, та не може підпадати під компетенцію цивільного суду. Позивач неодноразово наголошувала на тому, що порушення вимог щодо відстані вигрібної ями від свердловини впливатиме на стан її питної води, що також може вплинути на її життєдіяльність та життєдіяльність членів її родини. Натомість, позивач жодними доказами не довела за принципом вірогідності, що вказані нею припущення мають високу ймовірність виникнення в майбутньому, так само як і не довела, що ці обставини мають місце станом на дату подання позову. Право на судовий захист, гарантоване статтею 55 Конституції України і конкретизоване в інших законах, передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб ствердження про порушення було обґрунтованим. З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим під час судового розгляду. Правовідносини відповідача (осіб, якими чи на замовлення яких споруджувалась вигрібна яма) з компетентними органами, уповноваженими державою на здійснення контролю та застосування заходів впливу до порушників положень чинного законодавства, перебувають у публічно-правовій площині та станом на дату розгляду справи судом в умовах недоведення позивачем реального (потенційно вірогідного) впливу на її права, свободи чи інтереси, фактично, не стосуються відносин позивача та відповідача. Суд зауважує, що жодним чином певні бажання та побоювання позивача щодо розташування на відстані 10, 2 метрів від її свердловини вигрібної ями не сприймаються судом як незаконні чи несуттєві. Проте, так само, суд не вправі вважати такі бажання та побоювання (що висловлені позивачем на майбутнє) домінуючими над потребами відповідача у забезпеченні себе та членів своєї родини місцем для зберігання рідких відходів біологічної та побутової діяльності, чого в силу потреб життєдіяльності уникнути неможливо. З огляду на те, що позивачем не доведено порушення її прав, свобод та інтересів у вигляді забруднення ґрунтових вод та питної води, про захист яких вона просить, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. В силу вимог ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат вирішенню не підлягає.

Outcome: dismissed