Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

08.04.2024 року [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа: Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просить встановити (визнати), що [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Одеси, громадянин України, РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] є батьком [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису № 3, складеного 06.01.1994 року відділом РАЦС [INFO] про народження [PERSON] , [INFO] , змінивши запис в графі «батько» - прізвище батька з « [PERSON] » на « [PERSON] », вказати відомості про батька: дата народження -[INFO], PHОКПП [NUMBER], громадянство - громадянин України, уродженець м.Одеси, реєстрація місця проживання - [ADDRESS] ; прізвище, ім`я, по батькові дитини, дату народження дитини, місце народження дитини залишити без змін. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2024 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 25.04.2024 року прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження у цивільній справі № 947/11719/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення батьківства. Розгляд цивільної справи призначено у порядку загального позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, через канцелярію суду надала заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, через канцелярію суду надав заяву, якою позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Третя особа - Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, просив розглянути справу, відповідно до вимог чинного законодавства, за відсутності їх представника. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи те, що відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши обставини в їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Як вбачається, із позову у 1986 році [PERSON] , [INFO] , познайомилася з [PERSON] , [INFO] . З 1988 року вони стали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу в будинку [ADDRESS] , частина якого належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.12.1992 року. З цього часу вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного як чоловік та дружина. [INFO] у сторін народилась спільна дитина - [PERSON] , яка є позивачем по справі. На виконання ухвали Київського районного суду м.Одеси від 25.04.2024 року про витребування доказів, Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було надано копію актового запису про народження, складеного на [PERSON] за № 3 від 06 січня 1994 року, Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. При дослідженні вищевказаного актового запису було встановлено, що відомості (анкетні дані) про батька відсутні, фактично безпосередньо прізвище, ім`я та по батькові та національність батька « [PERSON] » було записано зі слів її матері [PERSON] . Згідно до п.4 ст.128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 ст.135 СК України (тобто за вказівкою матері), аналогічне положення містилось у ст.53 КпШС, який діяв на час народження позивача. Відповідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] , яке було видано відділом РАЦС [INFO] від 06.01.1994 року./а.с.8/ Позивач зазначає, що з моменту народження її батько [PERSON] взяв на себе обов`язок по її вихованню та утриманню, приділяв багато часу фізичному та духовному розвитку. Батько відвідував батьківські збори, шкільні свята, слідкував за успіхами позивача в школі, допомагав робити домашні завдання. Однак між батьками часто виникали непорозуміння, внаслідок чого вони неодноразово припиняли сімейні стосунки, а потім їх поновляли, тому вони не наважувалися зареєструвати шлюб. З цієї ж причини до досягнення [PERSON] повноліття її батько так і не був записаний як батько в свідоцтві про народження. На теперішній час батьки примирились та переїхали проживати до [ADDRESS] , відносини між нею та батьком залишились бути добрими та взаємно поважними. 11.02.2022 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що 11.02.2022 року Приморським відділом ДРАЦС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерств юстиції (м.Одеса) складено відповідний актовий запис № 231. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] »./ а.с.9/. Слід зазначити, що одним із доказів про наявність кровного споріднення між ймовірними батьками та дитиною є експертиза ДНК, яка на основі вивчення набору хромосом батьків і дитини може підтвердити походження дитини від конкретних батька та/або матері. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, та має вирішальне значення у вирішенні спору цієї категорії справ. Згідно висновку судово-медичного експерта Ланцман Ірини Володимирівни № 386 від 06.11.2023 року молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком громадянки [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,999999%, таким чином, батьківство практичне доведено./а.с.13-19/ Згідно п.З. Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, який діяв на той час, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України в ред..2006 року, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Враховуючи те, що заявниця народилась в 1993 році, суд застосовує до вказаних правовідносин норми Кодексу про шлюб та сім`ю, а саме норми ч.2 ст. 53 КпШС України. Згідно ст.53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Діюче законодавство України, зокрема ч.3 ст.128 СК України містить аналогічне положення про те, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений самою дитиною, яка досягла повноліття. В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу III «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктом 2.13.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння) тощо, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4 Розділу II «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Враховуючи встановлені судом обставини відповідно до висновку експерта, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов про встановлення батьківства підлягає повному задоволенню. На підставі ст.ст. 53 КпШС України,

Outcome: approved