Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

В квітні 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Опольська Н.М. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Тернопільської районної адміністрації про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , посилаючись на невиконання відповідачем батьківських обов`язків. Позов обґрунтований тим, що між позивачкою та громадянином російської федерації [PERSON] , який є відповідачем у даній справі, було укладено шлюб, за час подружнього життя у сторін народилось дві доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згодом, 02 березня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Діти [PERSON] та [PERSON] набули громадянства України. На даний час відповідач проживає окремо протягом тривалого часу, його місце перебування позивачці невідоме. Відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей - не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дітей, не спілкується з ними, не виявляє жодного інтересу до внутрішнього світу дітей, не проявляє батьківської уваги та турботи. Позивачка самостійно виховує та утримує дітей, вони розвиваються в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що є благополучним. Ухвалою Підволочиського районного суду від 03 травня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09 липня 2024 року було задоволено клопотання представника позивача та замінено третю особу службу у справах дітей Тернопільської районної адміністрації на належну третю особу - Орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради Тернопільського району. Ухвалою Підволочиського районного суду від 09 липня 2024 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено судовий засідання. Позивачка, представник позивачки в судове засідання не з`явились, позивачка подала до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути за ї відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Підволочиської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує. У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наданих доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25 грудня 2014 року Бабушкінським відділом РАЦС управління РАЦС Москви, яке перекладено з російської мови на українську, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , громадянин росії та [PERSON] , громадянка України. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20 квітня 2017 року Органом РАЦС Москви №13 Багатофункціонального центру державних послуг району Ярославський, яке перекладено з російської мови на українську, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , громадянин росії та [PERSON] , громадянка росії. Згідно копії акту щодо обстеження факту проживання в господарстві громадянки [PERSON] , від 08 квітня 2024 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] та її доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , мати малолітніх дітей займається вихованням та утриманням доньок. Батько дітей [PERSON] , 1990 року народження з матір`ю розлучений. Після розлучення діти залишились проживати з матір`ю. Діти - учениці Підволочиського ліцею імені Івана Франка Підволочиської селищної ради та проживають постійно з матір`ю. Батько дітей до них не навідується, не утримує, не піклується про їх життя та здоров`я. Згідно довідки №497 від 09 серпня 2023 року, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області - [PERSON] зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] разом з ним проживають сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження матеріально побутових умов складеного старостою Кам`янківського старостинського округу, дружина [PERSON] за адресою [ADDRESS] не зареєстрована, не проживає та участі у вихованні та утриманні дітей не бере. Згідно довідки Кам`янківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Підволочиської селищної ради Тернопільської області мати [PERSON] не бере участі у вихованні синів, не цікавиться успіхами дітей. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04 вересня 2023 року у справі №604/1102/23, було розірвано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , укладений 02 лютого 2006 року. Згідно рішення виконавчого комітету Підволочиської селищної ради №180 від 09 липня 2024 року затверджено висновок органу опіки, піклування Підволочиської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , жителів селища Підволочиськ Тернопільського району Тернопільської області та відповідність його інтересам дітей. Відповідно до органу опіки, піклування Підволочиської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , жителів селища Підволочиськ Тернопільського району Тернопільської області та відповідність його інтересам дітей, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , народжені в російській федерації, в шлюбі між [PERSON] , громадянкою України та [PERSON] , громадянином російської федерації. Шлюб між подружжям розірваний рішенням мирового судді судової дільниці №294 району Перово м. Москви від 02 березня 2020 року. Діти набули громадянства України на підставі ч.1 ст.7 ЗУ «Про громадянство України» та постійно проживають в селищі Підволочиськ Тернопільської області. Діти є ученицями Підволочиського ліцею імені Івана Франка Підволочиської селищної ради Тернопільської області. За відомостями навчального закладу мати дітей бере активну участь у житті школи, регулярно відвідує батьківські збори. Батько у вихованні дітей участі не бере, шкільним життям не цікавиться, на батьківські збори не з`являється. Мати піклується про стан здоров`я дітей, що підтверджується відомостями КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Підволочиської селищної ради. Актом обстеження матеріально-побутових умов встановлено належне виховання матір`ю дітей. Батько не виявляє бажання брати участь у вихованні дітей, з 2020 року [PERSON] не займається вихованням дітей, не виконує своїх батьківських обов`язків, не проявляє інтересу до їх життя, не здійснює догляду за ними, не спілкується з ними, у зв`язку з чим Орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно зі ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що саме такою є поведінка відповідача по відношенню до своїх дітей. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України», рішення від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для батька (матері) та дитини (ст.166 СК України) і допускається тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, при цьому, за встановлених обставин, суд переконаний, що поведінку відповідача по відношення до своєї дитини, змінити у кращу сторону неможливо. Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За вказаних обставин судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від обов`язків, закріплених ч.ч.1-3 ст.150 СК України, не забезпечує належних умов для нормального виховання та розвитку дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, що свідчить про відсутність у останньгоо інтересу до дітей та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачем. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги інтереси дітей, необхідність умов їх нормального розвитку та виховання, відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, слід позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст.141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Так, при зверненні до суду з даним позовом позивачка сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн , що підтверджується копією квитанції від 19 квітня 2024 року. Відтак, з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved