Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.07.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №9547686.. 27.10.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №27102023/1, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 27.10.2023 до договору факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40250,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29250,00 грн.\~- сума заборгованості за відсотками, 1000,00 грн. - заборгованість за комісією. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги на відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 9547686 в розмірі 40250,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29250,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 1000,00 грн. - заборгованість за комісією та суму сплаченого судового збору. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Дараган Ю.О. не з`явилася, але в позовній заяві просила проводити розгляд справи без участі представника позивача. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 03.07.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №9547686. Відповідно до п. 6.1 договору він укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Заявою на отримання кредиту №9547686 від 03.07.2023 та договором про споживчий кредит № 9547686 від 03.07.2023 (індивідуальна частина) передбачено, що сума кредиту складає 10000,00 грн., строк кредиту: 105 днів, з них пільговий період -15 днів, поточний\~90 днів; комісія за надання кредиту\~1000 грн. (нараховується одноразово за ставкою 10,00% від суми кредиту за договором). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 2250,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду, та протягом поточного періоду 27000,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідно до п. 2.2.2. договору (індивідуальна частина) нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом на кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору. 27 жовтня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27102023/1, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, що також підтверджується копією акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу . Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 40250,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29250,00 грн.- сума заборгованості за відсотками, 1000,00 грн. - заборгованість за комісією. Згідно з наданим позивачем розрахунком непогашена заборгованість відповідача [PERSON] за договором №9547686 від 03.07.2023 за період з 27.10.2023 по 31.03.2024 становить 40250,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29250,00 грн.- сума заборгованості за відсотками, 1000,00 грн. - заборгованість за комісією. Всі перелічені суми нараховані первісним кредитором - ТОВ «МІЛОАН», що підтверджується витягом з Реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зазначеного вище кредитного договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч.1, 3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з умовами вказаного вище кредитного договору відповідач як позичальник зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, визначеному цим договором. Як вбачається з матеріалів справи, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.526,527,530 ЦК Українизобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки, і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Положеннями ч.1 ст.599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.ст. 1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дост. 625 цього кодексу. Згідно з ст.1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи(боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингуможебутиправогрошової вимоги,строкплатежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що відповідач порушив взяті за договором зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту в розмірі 39250,00 грн., яка складається з заборгованості за основним кредитом 10000,00 грн., заборгованості за відсотками 29250,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Стосовно вимоги позивача про стягнення з [PERSON] комісії у розмірі 1000,00 грн. суд дійшов наступного висновку. Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. З огляду на вказане суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача комісії у розмірі 1000,00 грн. Приймаючи до уваги, невиконання відповідачем [PERSON] обов`язків щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків за кредитним договором, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором № 9547686 від 03.07.2023 в розмірі 39250,00 грн., яка складається з заборгованості за основним кредитом 10000,00 грн., заборгованості за відсотками 29250,00 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. При звернені до суду ТОВ «ФК «ЄАПБ» було сплачено 3028,00 грн. судового збору. Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК«ЄАПБ» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 2952,90 грн.

Outcome: partial