Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

1.21.06.2022 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради. 2.Позивач просить суд: - визначити участь батька [PERSON] у побаченнях з сином [PERSON] ( [INFO] ) два рази на тиждень кожен четвер з 17.00 до 20.00 год., кожну суботу з 10.00 до 17.00 год. - необмежене спілкування батька з сином засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином. 3.13.07.2022 відкрито загальне позовне провадження. 4.08.02.2024 третя особа подала пояснення про неможливість складення висновку до вирішення даного питання Службою у справах дітей ОМР. 5.19.03.2024 Служба у справах дітей подала пояснення про неможливість складення висновку щодо участі батька у вихованні дитини, оскільки і мати, і дитина не перебувають на території України. 6.04.04.2024 закрито підготовче провадження. 7.Відповідач в судове засідання не з`явилась, вважається повідомленою про розгляд справи на підставі п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України. 8.На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. 9. [PERSON] звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що з 09.03.2017 перебуває у шлюбі з [PERSON] [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . З серпня 2021 року подружжя разом не проживає, що стало підставою розірвання шлюбу. На початку війни дружина виїхала з дитиною закордон. Наразі іншого способу спілкування з дитиною, як через інтернет, телефонний зв`язок, батько немає, хоча не хоче втрачати зв`язок з дитиною. Також батько має усі можливості проводити час з дитиною два рази на тиждень у четвер та суботу. Судом встановлено такі обставини справи. 10.09.03.2017 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. 11.В шлюбі народилась дитина [PERSON] ( [INFO] ). 12.31.08.2022 шлюб розірвано на підставі рішення суду у справі № 522/6917/22. 13.24.05.2022 [PERSON] виїхала за межі України, що підтверджується інформацією з Державної прикордонної служби України. Висновки суду. 14.Предметом спору є встановлення графіку побачень батька з дитиною. 15.Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). 16.Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). 17.Згідно з ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 18.Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. 19.Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особи у здійсненні нею свого права. 20.Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. 21.Верховний Суд у постанові від 11.12.2023 у справі №523/19706/19 зазначив, що за загальним правилом, передбаченим статтею 19 СК України та статтею 56 ЦПК України, у спорах між батьками про визначення місця проживання малолітньої дитини участь органу опіки і піклування є обов`язковою. Спеціалісти відповідного органу мають надати до суду письмовий фаховий висновок щодо розв`язання спору. Тлумачення змісту зазначених приписів СК України дає змогу зробити висновок, що вони не допускають винятків щодо неотримання письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок. 22.У випадку неможливості надати висновок, який ґрунтується на обстеженні умов, орган опіки і піклування з метою захисту інтересів дитини має використати всі можливі варіанти одержання інформації і оцінки обставин, що склалися, і за можливості надати висновок з посиланням на бесіди із родичами, знайомими, або з посиланням на інші документи та із вказівкою на те, що обстежити безпосередньо умови проживання неможливо. 23.Однак ухвалення рішення у справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності відповідного висновку. Адже згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Органи державної влади і місцевого самоврядування, надаючи висновок, діють паралельно із судом захищають права та інтереси дитини і тим самим допомагають суду здійснювати захист відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України. Такі висновки, безумовно, мають велике значення для ухвалення судом законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Адже висновок органів державної влади та місцевого самоврядування формується із урахуванням досвіду у певній сфері, в межах компетенції відповідного органу та на основі його повноважень. Однак невчинення таких захисних дій з боку владного органу у вигляді неподання висновку не може слугувати підставою для відмови або для зволікання у захисті з боку суду. Адже здійснення правосуддя, захист прав та інтересів дітей не може ставитися у залежність від можливості здійснення владними органами своїх повноважень. Тому у випадку ненадання висновку органом опіки та піклування, залученим до участі у справі, суд може надати додатковий строк відповідному органу, відклавши розгляд справи. Однак відмовити в ухваленні рішення у справі чи зупинити провадження у справі через відсутність такого висновку суд не може. 24.Отже, передбачена ч. 4 та 5 ст. 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. 25.Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами ч. 4 та 5 ст. 19 19 СК України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступі до правосуддя і означав би порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 26.Зазначений підхід має загальний характер і є цілком справедливим для випадків, коли не було отримано письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок, зокрема, у зв`язку із перебуванням дитини за межами країни, перебуванням дитини на непідконтрольній території, неможливості встановити місце фактичного перебування дитини з одним із батьків тощо. 27.В даному випадку орган опіки та піклування не може скласти висновок щодо участі батька (позивача) у вихованні малолітньої дитини, оскільки дитина з матір`ю знаходиться за межами України, що вимагає від суду вирішити спір за наявними у справі доказами. 28.На підставі поданих доказів та пояснень позивача суд встановив, що малолітня дитина [PERSON] перебуває на повному вихованні матері [PERSON] та не спілкується з батьком. Батько пояснив, що колишня дружина вивезла дитину закордон, де перебуває з нею. Батько позбавлений можливості виїхати за кордон. 29.Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які унеможливлювали б право батька на спілкування з малолітньою дитиною, чи обставин, які свідчили б про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, не встановлено. 30.Позивач, враховуючи те, що дитина зараз знаходиться закордоном, а не в Україні, просить визначити йому спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною засобами телефонного та іншого зв`язку без обмежень, та просить встановити побачення з дитиною кожного четверга з 17.00 по 20.00 і кожної суботи з 10.00 по 17.00 , що стане можливим при поверненні дитини на територію України 31.Визначаючи порядок побачень батька з дитиною, суд виходить з того, що дитина наразі знаходиться за межами України разом з матір`ю. Отже, потенційне спілкування батька з дитиною за допомогою телефонного та іншого зв`язку не може бути обмежене ні часом, ні матір`ю. 32.Можливість побачень батька з дитиною в даному випадку обумовлюється знаходженням дитини на території України. При цьому вимога позивача про зустрічі з дитиною у певні години кожного четверга та суботи не суперечать інтересам дитини, а тому суд вважає доцільним при знаходженні дитини на території України встановити батькові зазначений спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Outcome: approved