Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

12.02.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , як за членом колгоспного двору та на 3/4 частини цього будинку як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . При цьому позивач посилається на те, що вищезазначений будинок відносився до колгоспного двору, до складу якого входили [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто кожний придбав право власності на житловий будинок по 1/4 частині, вони володіли цім будинком, але не оформили право власності. Для реєстрації права власності на свою частку позивач [PERSON] звернулася до державного реєстратора, але їй державним реєстратором прав на нерухоме майно було відмовлено у проведені реєстраційних дій з реєстрації її права власності на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Також [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину у цьому житловому будинку, яку фактично прийняли спадкоємці першої черги за законом чоловік [PERSON] та син [PERSON] , але нотаріально факт прийняття спадщини не оформили. В подальшому, а саме [INFO] помер [PERSON] та спадщину після його смерті фактично прийняв син [PERSON] , у зв`язку з чим йому стало належати 3/4 частин будинку, нотаріально факт прийняття спадщини він також не оформив. Надалі, [INFO] помер [PERSON] та позивач є його спадкоємцем за законом першої черги, яка спадщину фактично прийняла фактом постійного проживання з чоловіком на день смерті, але коли вона звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, їй було відмовлено у нотаріальній дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. За захистом свої невизнаних прав, позивач змушена звернутися до суду з цією позовною заявою. Ухвалою судді Висоцького С.О. від 16.02.2024 року було відкрито загальне позовне провадження та витребувано інформацію щодо заведених спадкових справ відносно [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.37). 28.02.2024 року після відсторонення судді [PERSON] від здійснення правосуддя, за заявою позивача (а.с.61), справу було перерозподілено для розгляду на стадії підготовчого провадження, судді Раца В.А. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу без її участі (а.с.3 на звороті). Представник відповідача Болградської міської ради Одеської області Арнаутов М.І., який діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 27.11.2023 року до суду не з`явився, надав шляхом формування документу в системі «Електронний суд» 29.02.2024 року заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с.64-65). Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок (домоволодіння), розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до типу колгоспного двору (колгоспників) та до його складу входили\~ члени цього двору: [PERSON] - голова (помер [INFO] ), [PERSON] дружина (померла [INFO] ), [PERSON] - син (помер [INFO] ) та позивач по справі [PERSON] невістка. На підставі ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/4 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою №26, яка видана 18.01.2024 року старостою Залізничненського старостинського округу Болградської міської ради Гергі С., на підставі записів в погосподарській книзі (а.с.14). Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно\~ підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису\~ у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім`я власника. Згідно ч.1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями, державна реєстрація прав є обов`язковою. В ч.4 ст.3 цього ж Закону визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності\~ цим Законом, визнаються дійсними у разі\~ відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Як вбачається з абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею свідоцтва про\~ право власності на об`єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом\~ сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.\~\~\~ Згідно зі змістом ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Але рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно центру надання адміністративних послуг Болградської міської ради Одеської області Нікіта І.В. №71434214 від 05.02.2024 року позивачу [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на відповідну частку у вищевказаному житловому будинку у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності (а.с.34). Тобто позивачем доведена вимога, щодо визнання за нею права власності на 1/4 частку у вище вказаному житловому будинку, як за членом колгоспного двору. Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 07 грудня 2005 року Залізничненською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису про смерть №65 від 07.12.2005 року,\~ [PERSON] , померла [INFO] (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, в тому числі на 1/4 частину у вищевказаному житловому будинку. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджується: - свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 09 лютого 2006 року Залізничненською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису за №16 від 07 листопада 1942 року (а.с.10), з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб та після його реєстрації дружині присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] »; - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого повторно 23 червня 1971 року Залізничненською сільською радою Болградського району на підставі актового запису №17 від 09.04.1956 року, відповідно до якого його матір`ю є [PERSON] (а.с.11). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1270 ЦК України визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємці чоловік та син прийняли спадщину фактом постійного проживання з померлою [PERSON] на день смерті, що відповідає вимогам ст.1268 ЦК України, та підтверджується довідкою про склад сім`ї №30 від 18.01.2024 року виданою старостою Залізничненського старостинського округу Болградської міської ради Гергі С., відповідно до якої на момент смерті [PERSON] до складу її сім`ї (зареєстровані за однією адресою) входили чоловік [PERSON] та син [PERSON] (а.с.18), але [PERSON] подав 10 лютого 2006 року до Болградської районної державної нотаріальної контори, заяву за №136, в якій відмовився від отримання свідоцтва про право власності на спільне сумісне майно подружжя і відмовився від спадщини на користь сина [PERSON] . На деяке майно син отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується витребуваними судом матеріалами спадкової справи № 92/06, заведеною Болградською районною державною нотаріальною конторою 10.02.2006 року (а.с.74-87). Тобто після смерті [PERSON] спадщину прийняв тільки син [PERSON] та його загальна частка у житловому будинку склала 2/4 або 1/2 частину. Надали відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане повторно 23 січня 2024 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису про смерть №32 від 01.10.2013 року, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, в тому числі на 1/4 частину у вищевказаному житловому будинку. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , який прийняв спадщину фактом постійного проживання з померлим за однією адресою, що відповідає вимогам ст.1268 ЦК України та підтверджується наступними доказами: - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого повторно 23 червня 1971 року Залізничненською сільською радою Болградського району на підставі актового запису №17 від 09.04.1956 року, відповідно до якого його батьком є [PERSON] (а.с.11); - довідкою про склад сім`ї №29 від 18.01.2024 року виданою старостою Залізничненського старостинського округу Болградської міської ради Гергі С., відповідно до якої на момент смерті [PERSON] до складу його сім`ї (зареєстровані за однією адресою) входив син [PERSON] (а.с.17); - інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №75917351, сформованою та виданою 21.02.2024 приватним нотаріусом Станєвою В.Б., з якої вбачається, що інформація щодо заведених спадкових справ після смерті [PERSON] у спадковому реєстрі відсутня (а.с.41). Тобто після смерті [PERSON] спадщину прийняв тільки син [PERSON] та його загальна частка у житловому будинку склала 3/4 частини. В подальшому, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 24 червня 2023 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису про смерть №379 від 24.06.2023 року, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, в тому числі на 3/4 частин у вищевказаному житловому будинку. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , що підтверджується: - свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 21 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису за №37 від 05 листопада 1978 року (а.с.12), з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб та після його реєстрації дружині присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] »; - довідкою про склад сім`ї №28 від 18.01.2024 року виданою старостою Залізничненського старостинського округу Болградської міської ради Гергі С., відповідно до якої на момент смерті [PERSON] до складу його сім`ї (зареєстровані за однією адресою) входили дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с.16); - рішенням Болградського районного суду Одеської області від 15 листопада 2023 року справа №497/2208/23, провадження №2/497/750/23, яким встановлений факт, того що [PERSON] не проживав на момент смерті батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.31-32), тобто відсутній факт прийняття спадщини; - матеріалами спадкової справи №149/2023, заведеною приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б. 31.08.2023 року, з яких вбачається, що з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася тільки позивач по справі [PERSON] (а.с.46-60), а також на деяке майно вона вже отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. вих. №25/02-31 від 17.01.2024 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би належність цієї частки в житловому будинку спадкодавцю (а.с.33). Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтями 1216-1218\~ЦК України\~визначено,\~що спадкуванням\~є перехід\~прав та\~обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців).\~Спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом.\~До складу\~спадщини входять\~усі права\~та обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його\~смерті.\~Відповідно до\~ст.1258\~цього Кодексу спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як вбачається з вимог ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Досліджені матеріали справи, відповідають встановленим нормам законодавства, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси ініб. На підставі викладеного,

Outcome: approved