Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

29 квітня 2024 року адвокат Менько Д.Д., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із заявою про встановлення факту батьківства, в якій просить: визнати [PERSON] , [INFO] , який народжився в с. Олексіївка Роменського району Сумської області, громадянина України, усиновлювачем [PERSON] , [INFO] , який народився в с. Перекопівка Роменського району Сумської області; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , який народився в с. Перекопівка Роменського району Сумської області, а саме в графі «батько» записати громадянина України [PERSON] , [INFO] , який народжився в с. Олексіївка Роменського району Сумської області. Заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] , [INFO] , з 2003 року став проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] . Шлюб заявника [PERSON] з [PERSON] зареєстрований 27.09.2011. З 10.04.2013 заявник [PERSON] зареєстрований за місцем проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS] . У дружини заявника від першого шлюбу [PERSON] є син [PERSON] , [INFO] , який з 15-річного віку проживає в одній сім`ї із заявником та своє матір`ю [PERSON] і на даний час є повнолітнім. Власних дітей з дружиною [PERSON] заявник [PERSON] не має, проте з моменту спільного проживання у нього із сином [PERSON] - [PERSON] склались гарні відносини, має місце прив`язаність одні до одного. Заявник [PERSON] полюбив сина дружини [PERSON] справжньою батьківською любов`ю, так як відчуває свою спорідненість до [PERSON] , разом з дружиною постійно турбувався та піклувалися про нього до його повноліття, до даного часу пов`язані спільним побутом, веденням спільного господарства. Біологічний батько [PERSON] та колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] , помер [INFO] в с. Перекопівка Роменського району Сумської області. Шлюб між [PERSON] та теперішньою дружиною заявника [PERSON] був розірваний 07.11.2006 року, проте з колишнім чоловіком вона припинила подружні відносини ще у 2000 році. Враховуючи, значені обставини, сталі сімейні стосунки із сином дружини, заявник прийняв зважене рішення набути прав та обов`язків батька відносно сина своєї дружини [PERSON] шляхом його усиновлення в судовому порядку із урахуванням того, що останній висловив йому свою згоду на його усиновлення як повнолітньої дитини. Таку ж згоду надала і дружина заявника мати [PERSON] , що підтверджується їх нотаріально посвідченими заявами. Заявник зазначає, що у нього відсутня жодна корислива зацікавленість в усиновленні повнолітнього сина своєї дружини, а при зверненні до суду із заявою про усиновлення він керується лише мотивом оформити родинні відносини із сином дружини, які фактично склались за час їх спільного проживання з 2003 року і по даний час. Ухвалою суду від 21 травня 2024 року по справі відкрито провадження, з призначенням судового засідання. В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали та пояснили обставини, викладені у заяві. Представник заінтересованої особи - Роменського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Савойська Л.М. проти заявлених вимог не заперечувала. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні просили заяву задовольнити. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.08.1987, [PERSON] народилася [INFO] у с. Перекопівка Роменського району Сумської області України. Батьки: [PERSON] та [PERSON] , громадянин України (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 07.11.2006 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 серпня 2011 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно нотаріально посвідченої заяви повнолітнього [PERSON] , він перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, діючи добровільно, без будь- якого примусу, як фізичного так і морального, дає вільну та безумовну свою згоду на усиновлення його, як повнолітньої особи, [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований та мешкає з ним за однією адресою: [ADDRESS] . Суть згоди на усиновлення, умови та наслідки її надання, правові наслідки усиновлення, передбачені ст.ст. 218, 232 Сімейного Кодексу України, йому нотаріусом роз`яснені (а.с. 8). [PERSON] , мати повнолітнього [PERSON] , являючись дружиною заявника [PERSON] , надала свою згоду на усиновлення [PERSON] , [INFO] , її чоловіком [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований та мешкає з нею за однією адресою: [ADDRESS] . Суть згоди на усиновлення, умови та наслідки її надання, право на відкликання згоди, передбачені ст.ст. 217, 232 Сімейного Кодексу України, їй нотаріусом роз`яснені, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою (а.с. 8). Згідно Висновку про стан здоров`я особи, виданого КНП "Роменська ЦРЛ" РМР від 16.05.2024 р., [PERSON] має 1 Б групу інвалідності (загальне захворювання), потребує постійного стороннього догляду, може бути усиновлювачем (а.с. 25). Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зістаттею 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цьогоКодексу. Як встановлено в судовому засіданні, заявник [PERSON] має першу групу інвалідності, потребує постійного стороннього догляду, проте доказів суду про стан здоров`я подано не було. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 212 СК України не можуть бути усиновлювачами особи, які: за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою ст. ст.213,215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), установивши порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Згідно із пунктом 4 частини другоїстатті 11 ЦК Українипідставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є юридичні факти. За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5,у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому, характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту. Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до вимог положень глави 6 (Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення) розділу IV (Окреме провадження) ЦПК України особа повинна зазначити мету встановлення юридичного факту, що дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки та чи підлягає він встановленню в судовому порядку. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. Враховуючи встановлені обставини, а також те, що заявник звертається до суду із заявою про визнання усиновлювачем повнолітньої особи, при цьому [PERSON] має першу групу інвалідності та потребує постійного стороннього догляду, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з підстав наявності прямої заборони бути усиновлювачем, що передбачено п. 11 ч. 1 ст. 212 СК України. Судові витрати у справі суд відносить на рахунок заявника. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed