Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

10.05.2024 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до припинення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Позов мотивовано тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття, однак продовжує навчання на першому курсі денного відділення навчально-наукового інституту електронних та інформаційних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка. Згідно з договором про надання освітніх послуг від 14.08.2023 р. навчання є платним та не передбачає отримання степендії. Жодного доходу дитина не має, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Справу передано головуючому судді 10.05.2024 р. Як вбачається з відповіді № 589227 від 13.05.2024 р. з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] , [INFO] знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповіді управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 03.06.2024 р. № 08-05/2216, в реєстрі територіальної громади м. Чернігова [PERSON] , [INFO] , не значиться. 03.07.2024 р. від позивача надійшла заява, зареєстрована за вх. № 2623/24, про проведення судового засідання без її участі, зазначивши про пітримку позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.06.2024 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 08.07.2024 р. У судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідач також повідомлений шляхом розміщення оголошення на вебсайті Судова влада України. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 8), місце проживання якого зареєстровано з позивачем, що вбачається з довідки виданої КП Ріпкинською житлово-експлуатаційною дільницею № 72 від 09.05.2024 р. (а. с. 14) та витягами з реєстру територіальної громади (а. с. 11-12), та який є студентом 1 курсу навчально-наукового інституту електронних та інформаційних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка», форма навчання денна, навчання платне, що вбачається із копії договору про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою від 07.08.2023 р. № 239 (а. с. 16). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 346/103/17 зазначено, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Також Верховний Суд зазначає, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи пасивну поведінку відповідача щодо здійснення ним процесуальних прав, суд вирішує спір на основі наявних доказів, беручи до уваги відсутність доказів про те, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, інших утриманців чи будь-які інші причини неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання сина. При цьому, суд вважає встановленим факт неможливості повнолітньої дитини забезпечувати себе усім необхідним самостійно, з огляду на навчання на денній формі. З огляду на те, що доказів утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у добровільному порядку відповідач не надав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved