Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

[PERSON] , в порядку окремого провадження, звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Заява мотивована тим, що заявник є потерпілою від домашнього насильства, яке тривалий час умисно та систематично вчиняє відносно неї її чоловік [PERSON] , [INFO] . Особливо такі прояви загострились та почастішали після вимушеного переміщення із Донецької області до Черкаської області. Так, 17.09.2023, близько 19:30 години, [PERSON] наніс заявниці тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на внутрішній поверхні лівої щоки, синців на нижній щелепі зліва, на лівій боковій поверхні шиї, на лівому плечі, які виникли від дії тупого предмета (предметів), по давності виникнення можуть відповідати вказаному часу і відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Вказане підтверджується висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 05-9-01/371 від 18 вересня 2023. Крім того, 04.10.2023, близько 16:00 години, [PERSON] наніс [PERSON] тілесні ушкодження ногою по правій сідниці та кулаком в підборіддя справа по голові, хватав за руки, спричинивши синці на підборідді, на правій сідниці, на лівому плечі. Вказані ушкодження виникли від дії тупого предмету і по давності виникнення можуть відповідати вказаному часу і відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Вказане підтверджується висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 05-9-01/410 від 05 жовтня 2023. Крім того, 15.02.2024, близько 21:00 години, [PERSON] наніс їй тілесні ушкодження кулаками та ногами по голові та тілу, спричинивши синці на животі, на нижній щелепі справа, на правому колінному суглобі, на правій кисті. Вказані ушкодження виникли від дії тупого предмета (предметів), по давності виникнення можуть відповідати вказаному часу і відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Вказане підтверджується висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 05-9-01/68 від 16 лютого 2024. За кожним фактом заподіяння тілесних ушкоджень заявниця зверталась до поліції. За фактом вчинення домашнього насильства 17.09.2023, відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 29.09.2023 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні 2 епізодів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУАП із накладенням на нього штрафу. Вказана постанова набрала законної сили. За фактом вчинення домашнього насильства 04.10.2023 матеріали до суду не направлялись, оскільки [PERSON] просив її примиритись з ним та обіцяв, що більше не чіпатиме. За фактом вчинення домашнього насильства 15.02.2024 матеріали знаходяться в поліції, результат їх розгляду не відомий. Окрім цього, 22.02.2024 [PERSON] вчинив відносно заявниці домашнє насильство психологічного характеру, за вказаним фактом були складені матеріали та 27.02.2024 в суді відносно [PERSON] була розглянута справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, згідно постанови суду він був визнаний винним. Постанова набрала законної сили, [PERSON] не оскаржувалась. Неодноразово щодо [PERSON] працівниками поліції виносились термінові заборонні приписи, зокрема, 22.02.2024 та 24.02.2024. Із початку березня 2024 року, з огляду на такі обставини [PERSON] з [PERSON] почали проживати окремо, а саме, він забрав речі та почав проживати в іншому будинку. Разом з тим, [PERSON] вільно та безперешкодно приходить до житла, в якому живає заявниця, бере будь-які речі, має доступ до всіх її речей та переважно робить це при її відсутності. Так, 01.06.2024 вона була у гостях, звідки повернулась наступного дня - 02.06.2024. Вдома виявила, що [PERSON] під час чергового візиту в будинку обрізав всі електродроти, внаслідок чого вона залишилась без світла, електропостачання та без води. Побачивши [PERSON] за магазином, що по [ADDRESS] , вона вимагала повернути дроти та відновити електропостачання в її будинку, на що останній почав висловлюватись в її бік нецензурною лайкою. Таку поведінку [PERSON] вона почала фіксувати на мобільний телефон, однак на це він відреагував дуже агресивно, підбіг та вдарив її ногою вниз живота, вихопив з рук телефон та викинув його на землю. Оговтавшись, вона знайшла її телефон в траві, підняла його та знову попросила [PERSON] повернути дроти, оскільки проживає самостійно в чужому населеному пункті, не має власного житла, доходів, тому самостійно відновити пошкодження не має можливості. У відповідь на це [PERSON] , піднявши із землі цеглину, жбурнув в неї, попавши по поперековий відділ спини, а потім повторив це ще декілька разів, ще влучивши їй в спину. При цьому, все спілкування супроводжувалось нецензурною лайкою, образами та погрозами в її бік. На такі дії вона почала кричати, на її крик вибігла продавчиня із магазину, побачивши яку, [PERSON] припинив його дії та пішов із місця події. Відразу заявниця викликала поліцію, а 03.06.2024 подала письмову заяву про вчинення [PERSON] побиття. За результатом розгляду її заяви 04.06.2024 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 12024255310000291 за фактом нанесення тілесних ушкоджень та розпочато кримінальне провадження. 13.06.2024 її було допитано як потерпілу особу та з нею проведено слідчий експеримент, на якому вона детально показала обставини вчинення неправомірних дій [PERSON] відносно неї. За таких обставин, її життя та здоров`я перебуває в постійній небезпеці, оскільки поведінка [PERSON] з кожним разом стає все більш агресивною, наслідки його дій все більш серйозними, а його висловлювання свідчать про те, що він переконаний у своїй безкарності, що дасть йому змогу довести свої погрози до кінця. Вказані вище обставини призвели до того, що вона постійно знаходиться в стресовому та тривожному стані, оскільки допускає, що в будь-який момент може прийти [PERSON] та продовжити кривдити її. Після кожної розмови з ним вона почуває себе пригніченою, виснаженою, втомленою, ображеною та приниженою, адже він намагається пояснити їй, що він сильніший та буде так, як він вирішить. На даний час, після всього пережитого, одна лише думка про зустріч із [PERSON] для неї є неприємною та психотравмуючою, а його розмови з погрозами завдають шкоди її психічному здоров?ю, викликають постійний страх та спричиняють емоційну невпевненість. У зв?язку з цим, ще в березні 2024 року вона вимушена була звернутись за допомогою до психолога, оскільки ситуація вимагала втручання. За наслідками роботи, психологом ГО «Десяте квітня» було виявлено у неї емоційні перепади настрою, підвищений рівень тривоги, спостерігається значне зниження рівня життя, а за результатами обстеження їй рекомендовано уникати стресових ситуацій та максимально дистанціюватись від кривдника - [PERSON] , як джерела травмування. Саме тому через реальні побоювання [PERSON] та з метою недопущення вчинення ним протиправних дій, реалізації ним погроз та продовження випадків домашнього насильства та побиття, вона вимушена звернутись до суду із заявою про видачу обмежувального припису. У судове засідання заявниця не з`явилася, у заяві про видачу обмежувального припису зазначила про розгляд без її участі, просила задовольнити заяву та видати обмежувальний припис строком на 6 місяців. Заінтересована особа [PERSON] про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, зокрема оголошенням на офіційному сайті Судової влади. Ухвалу суду, заяву про видачу обмежувального припису з додатками отримав особисто. Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису; суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.03.2023 року, виданого Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), 04.03.2023 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 53. Прізвище дружини змінилося на - « [PERSON] ». Відповідно до довідки № 7109-5002613036 від 01.03.2023 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , має фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 05-9-01/371 від 18 вересня 2023 року, виданого лікарем судово-медичним експертом Олегом Зорею, вбачається, що у [PERSON] мають місце тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на внутрішній поверхні лівої щоки, синців на нижній щелепі зліва, на лівій боковій поверхні шиї, на лівому плечі, які виникли від дії тупого предмета (предметів), по давності виникнення можуть відповідати вказаному часу вказаному оглянутою і відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 05-9-01/410 від 05 жовтня 2023 року, виданого лікарем судово-медичним експертом Олегом Зорею, вбачається, що у [PERSON] мають місце тілесні ушкодження у вигляді синців на підборідді, на правій сідниці, на лівому плечі. Вказані ушкодження виникли від дії тупого предмету і по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному оглянутою і відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 05-9-01/68 від 16 лютого 2024 року, виданого лікарем судово-медичним експертом Олегом Зорею, вбачається, що у [PERSON] мають місце тілесні ушкодження у вигляді синців на животі, на нижній щелепі справа, на правому колінному суглобі, на правій кисті. Вказані ушкодження виникли від дії тупого предмета (предметів), по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному оглянутою і відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.02.2024 року [PERSON] визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і на неї було накладене адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком 30 годин. Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.02.2024 року [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком 40 годин. Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 29.09.2023 року об`єднано в одне провадження адміністративна справа № 694/2342/23, провадження № 3/694/988/23 та справа № 694/2343/23, провадження № 3/694/989/23. Відповідно до витягу з ЄРДР, номер кримінального провадження 12024255310000291, [PERSON] є потерпілою за фактом нанесення їй тілесних ушкоджень. Відповідно до довідки № 409 КНП «Звенигородська БЛІЛ» від 03.06.2024 року, виданій [PERSON] , вбачається діагноз останньої: садна в ділянці попереку справа і зліва. Відповідно до висновку психолога ГО «Десяте квітня» у [PERSON] виявлено емоційні перепади настрою, підвищений рівень тривоги, спостерігається значне зниження рівня життя і за результатами обстеження їй рекомендовано уникати стресових ситуацій та максимально дистанціюватись від кривдника як джерела травмування. Рекомендовано проходження 15 сесій психологічної допомоги. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини вчинення [PERSON] домашнього насильства не підлягають доказуванню, оскільки вони встановлені постановою суду, яка набрала законної сили. Відповідно до п.п. 3, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно зі ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні; у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Отже, суд приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, а тому заява [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved