Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визначити їй додатковий строк - два місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] у місті Бровари Київської області. В обґрунтування позову зазначала, що [INFO] у місті Бровари Київської області померла матір її батька [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за такою адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира на праві спільної часткової власності належала в рівних частках спадкодавцю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , по частки кожному. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй частку даної квартири. За життя баба [PERSON] склала заповіт на її (позивача) ім`я на все своє майно. Заяву про відмову від прийняття спадщини позивач не писала і таку заяву нотаріусу вона не подавала. 17 липня 2023 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , проте нотаріус зазначив, що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] вона не подавала, на час відкриття спадщини зі спадкодавцем разом не проживала, тому вважається такою, що спадщину не прийняла. Також нотаріусом було рекомендовано їй звернутися до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] нею пропущений з поважних причин, оскільки про наявність заповіту їй стало відомо лише у липні 2023 року від матері [PERSON] , яка знайшла заповіт у своїй квартирі за вказаною адресою на шафі під час прибирання, у фотоальбомі спадкодавця, померлої [PERSON] , разом зі старими фотографіями. Про наявність заповіту матір одразу їй повідомила та передала його, після чого вона звернулася до нотаріуса. Про наявність заповіту їй (позивачу) нічого відомо не було, оскільки ще задовго до смерті [PERSON] вона разом зі своїм чоловіком та малолітньою дочкою почали проживати окремо від баби та матері. Вважає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому потрібно враховувати також свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Онопрієнко Ю.О. у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, у якій просили суд розглянути справу за їхньої відсутності, позов підтримують повністю, просили суд задовольнити позов. Відповідач Броварська міська рада Броварського району Київської області у судове засідання не з`явилася, подала до суду відзив на позов, у якому просила суд розглянути справу за відсутності їхнього представника, при прийнятті рішення покладалася на суд. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. У ст. ст. 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У ст. 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Суд встановив, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у місті Бровари Київської області, її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та шлюб позивача. Із свідоцтва про право власності на житло від 26 січня 1998 року, виданого Фондом комунального майна Броварського міськвиконкому згідно із розпорядженням (наказом) від 26 січня 1998 року № 129, вбачається, що [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, тобто кожному по частки, на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 72,1 м2, яка приватизована відповідно до Закону України "Про приватизацію держаного житлового фонду". [INFO] у віці 84 років у селі Квітневе Броварського району Київської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яка є бабою позивача по батьківській лінії. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне на день смерті майно, зокрема, на належну спадкодавцю частку вказаної квартири. 01 листопада 2007 року нотаріусом Броварської місткої державної нотаріальної контори Київської області Журавською В.В. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 1-6285 заповіт [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що за законом вона матиме право, заповідала [PERSON] . Листом від 17 липня 2023 року за вих. № 115/01-16 приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Щербина Т.В. на усне звернення спадкоємця [PERSON] щодо заведення спадкової справи та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , повідомила, що [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори (приватному нотаріусу) не подавала, на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем постійно не проживала, що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України про реєстрацію місця проживання, тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України вважається такою, яка спадщину після смерті [PERSON] вона не прийняла. Нотаріусом позивачу [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Із Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 18 липня 2023 року № 73231976 видно, що у Спадковому реєстрі інформація стосовно спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутня, що свідчить про те, що спадкова справа після смерті останньої не заводилася та спадщину після її смерті ніхто не прийняв. За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 202 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Привідсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 висловив правову позицію та зазначив, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про наданнядодаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Позивач [PERSON] , як на поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] , посилалася на те, що про наявність заповіту їй стало відомо у липні 2023 року від матері [PERSON] , яка знайшла заповіт у спільній квартирі за адресою: [ADDRESS] , на шафі під час прибирання, у фотоальбомі спадкодавця [PERSON] разом зі старими фотографіями. Матір позивача одразу повідомила дочку про наявність заповіту та передала його [PERSON] , про наявність заповіту останній нічого відомо не було, також і з тих підстав, що ще задовго до смерті спадкодавця позивач разом зі своїм чоловіком та малолітньою дочкою стали проживати окремо від спадкодавця за заповітом [PERSON] за іншою адресою. Згідно з актом депутата Броварської міської ради Броварського району Київської області [PERSON] про підтвердження фактичного місця проживання від 01 березня 2024 року за адресою: [ADDRESS] , при обстеженні встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , 1962 року народження, яка з 2013 року фактично проживає за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , 1964 року народження, (син спадкодавця), який з 1990 року за вказаною адресою не проживає та місце його проживання невідоме; [PERSON] , 1989 року народження, який із лютого 2022 року фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Зі слів співвласниці станом на 01 березня 2024 року у цій квартирі [ADDRESS] за вказаною вище адресою проживає сім`я переселенців у складі 4 осіб із міста Бахмут Донецької області. Верховний Суд України у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 383/18/19 висловив правову позицію та зазначив, що тлумачення ч. 1 та ч. 2 ст. 1223 ЦК України надає можливість зробити висновок, що під правом на спадкування розуміється право на набуття спадщини. За загальним правилом, пріоритет надається спадкуванню за заповітом (якщо спадкодавець заповів всю спадщину, немає підстав для нікчемності заповіту чи рішення суду про визнання його недійсним, спадкоємці, визначені як такі в заповіті, прийняли спадщину, відсутня відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом), адже перевагу має остання воля спадкодавця, виражена ним у заповіті. Тому за наявності заповіту право на спадкування виникає лише в осіб, визначених у заповіті. В інших осіб, які належать до спадкоємців певних черг, установлених у главі 86 ЦК України, у цьому разі право на спадкування не виникає. Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач Броварська міська рада Броварського району Київської області не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] , а також той факт, що спадкоємці за законом, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні, суд дійшов висновку про можливість задоволення даного позову [PERSON] та визначення позивачу додаткового строку - терміном два місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved