Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 14 877,91 грн. та судові витрати. В обґрунтування зазначає, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 23.02.2018. 14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Відповідач не виконав умови договору щодо повернення кредитного ліміту та сплати відсотків за користування кредитним лімітом, а позивач звернувся із позовом до суду щодо стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/26393/19 від 04.08.2021 стягнуто тіло кредиту та відмовлено в стягненні інфляційних нарахувань. Позивач вважає за необхідне стягнути суму у розмірі 14 877,91 грн., яка складається із: втрати від інфляції за весь час прострочення у розмірі 14 877,91 грн., які складаються з 10 586,17 грн. - нарахування інфляційних втрат + 4 291,74 грн. - нарахування 3% річних за період з 31.01.2020 по 30.06.2021. Розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних додається до позовної заяви. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 26.01.2023 зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 лютого 2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками на адресу його реєстрації. На адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви, який направлявся відповідачу. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. 05.04.2024 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючого суддя визначеного Усатову І.А. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд даної справи. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Разом з тим, позивач долучив до позовної заяви клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 23.02.2018, згідно з якою отримав кредит у розмірі 100 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Рішенням Солом`янського районного суду від 04.08.2021 (справа №760/26393/19) стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.02.2018 р. в розмірі 95370,73 грн. (дев`яносто п`ять тисяч триста сімдесят) грн. 73 коп. Рішення суду набрало законної сили. Предметом позову є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3% річних ті інфляційних втрат, нарахованих боржнику [PERSON] за період з 31.01.2020 по 30.06.2021 за невиконання грошового зобов`язання боржником. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц). Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Стаття 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань, яке може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК і статті 230 Господарського кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З матеріалів справи вбачається, що відповідач мав кредитні зобов`язання перед АТ КБ «Приватбанк» та з нього рішенням суду від 11.03.2020 стягнуто заборгованість за невиконання цих кредитних зобов`язань. З огляду на те, що [PERSON] порушив кредитні зобов`язання, в позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення згідно з вимогами ст. 625 ЦК України. Згідно з ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження обставин, якими сторони обгрунтовують свої вимоги чи заперечення, вони повинні надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази. В даному випадку, на підтвердження суми заборгованості позивач надає розрахунок нарахування інфляційних втрат та 3% річних по клієнту [PERSON] за період з 31.01.2020 по 30.06.2021. Так, в даному розрахунку, інфляційні втрати та 3% обраховуються, виходячи із суми боргу в розмірі 95 370,73 грн. починаючи з 31.01.2020, тобто з тієї дати, станом на яку ще не існувало рішення суду про стягнення боргу з [PERSON] , яке ухвалено судом лише 04.08.2021. Таким чином, суд дійшов висновку про задоовлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved