Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 10.06.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького управління юстиції. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказував, що спільне життя з відповідачкою не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя проблем кожного. З часу коли вони припинили проживати разом як одна сім`я, кожний з них став жити своїм приватним життям. Шлюбні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства, внаслідок чого у них зникли спільні інтереси та вподобання. Збереження шлюбу та примирення вважає недоречним і неможливим. Вказував, що їхні неповнолітні діти з часу фактичного припинення відносин проживають разом із ним та перебувають на його повному утриманні та вихованні, оскільки матір дітей немає можливості належним чином виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний і моральний розвиток. Вона не працює тому на його думку не може створити належний медичний догляд та умови для розвитку природних здібностей дітей. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними, дітей після розірвання шлюбу залишити проживати разом із ним та встановити факт, що він самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей. У судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо позовних вимог. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 10.06.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №722, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копій свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER] . Як було встановлено в ході розгляду справи, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя та інтереси та постійні конфлікти внаслідок цього. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про залишення дітей проживати разом з батьком та встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей батьком суд зазначає наступне. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до поданого позову всі потреби дітей щодо харчування, навчання, розвитку і відпочинку забезпечує батько, що підтверджується укладеним нотаріально посвідченим договором між батьками від 04.06.2024 р., заявами свідків [PERSON] та [PERSON] .. Зазначене свідчить, що дійсно неповнолітні діти проживають разом із батьком та перебувають на його утриманні та вихованні. Також суд приймає до уваги, що відповідачкою визнано позовні вимоги у повному обсязі, що свідчить про відсутність спору між батьками щодо місця проживання дитини. Крім того відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Позивач зазначив, що встановлення даного факту необхідне йому можливості пересування з дітьми без документальної згоди матері, зняття дітей з реєстрації, можливості забезпечити дітям відпочинок та оздоровлення за кордоном та оформлення належних соціальних виплат, оскільки іншим чином підтвердження даного факту законом не передбачено. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків будуть проживати діти, у суду не виникає, обидві сторони справи згідні з тим, що [PERSON] та [PERSON] , після розірвання шлюбу залишаються й надалі проживати разом із батьком та перебуватимуть на його утриманні та вихованні, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved