Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

26.02.2024 року до Баранівського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстровано 13 травня 2022 року Баранівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що він та відповідачка проживали разом з 2017 року, зареєстрували шлюб 13.05.2022 року, мають спільну дитину. Після реєстрації шлюбу вони проживали нормально, а затим стосунки між ними почали погіршуватись. Відповідачка постійно витрачала спільний сімейний бюджет на алкоголь і приходила додому в стані алкогольного сп`яніння, неодноразово влаштовувала скандали, змінювати свою поведінку не бажала. Декілька разів відповідачка разом з малолітньою донькою покидала дім, не сказавши при цьому куди прямує, і не поверталася додому по два місяці. З червня 2023 року позивач був призваний на військову службу і змушений був залишити дружину та дочку вдома. Під час перебування на службі йому стало відомо, що [PERSON] приїхала в село, де проживає рідний брат позивача та покинула маленьку доньку під дверима сусідів брата, а сама зникла в невідомому напрямку. На даний час дитина проживає з його братом. Відповідачка здорова, працездатна, має можливість працювати та отримувати доходи, інших дітей на утриманні не має. За таких обставин, відповідач вважає, що шлюб необхідно розірвати та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини. Ухвалою судді Самойленко Л.М. від 15.05.2024 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, телефонограмою від 04.07.2024 просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не прибула, причин свого неприбуття не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотань чи відзиву до суду не направила. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище зазначені обставини, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи. З огляду на те, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 13 травня 2022 року Баранівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області ЦМУ Міністерства юстиції(м.Київ), актовий запис № 45, укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.02.2024 року (а.с.7). Сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.02.2020 року ( а.с.8 ). Згідно Витягу №429 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 16.02.2024 року [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , за цією ж адресою зареєстрована його донька [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно акту обстеження умов проживання від 19.02.2024 року [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . [PERSON] служить в ЗСУ, на даний час знаходиться у відпустці. На час відсутності батька донька [PERSON] знаходиться на тимчасовому перебуванні у родичів. Мама [PERSON] залишила дочку і її місце перебування невідоме (а.с.10). Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст.51 Конституції України та ст.24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист правлюдини іосновоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За нормами ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна зі сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, позивач має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також враховуючи те, що дитина проживає з позивачем, що підтверджується Витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 16.02.2024 року та актом обстеження умов проживання від 19.02.2024 року, відповідачка відзиву на позовну заяву не надала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Позивач при зверненні до суду з вимогою про розірвання шлюбу сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, який просить залишити за ним. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави в частині вимог про стягнення аліментів. На підставі наведеного,

Outcome: approved