Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" здійснює постачання теплової енергії на потреби опалення населення, яке зобов`язане робити оплату за отримані послуги, згідно з особовим рахунком і встановлених тарифів. Відповідно до Акту ДП "Криворізька теплоцентраль" №298/6 від 23 березня 2007 року за адресою: [ADDRESS] встановлено автономне опалення газовий котел, відповідно складено акт на предмет зняття нарахувань на центральне опалення. Проте власник нерухомого майна, обладнаного індивідуальними джерелами опалення зобов`язаний здійснювати оплату постачання теплової енергії, яка складається з: обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціювання внутрішньобудинкових систем опалення будинку. За листопад-грудень 2021 року обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначався як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі. Житловий будинок [ADDRESS] - триповерхова будівля, частка складає - 16% Розділ III п. 2 Методики №315). Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до Методики №315 пропорційно до їх загальних/опалювальних площ/об`ємів. Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі для індивідуального теплового пункту без регулювання за погодними умовами - 15% та розподіляється між усіма споживачами будівлі. (Розділ V п. 1,2 Методики №315). З 01 січня 2022 року внесено зміни до Методики №315 та, відповідно до Розділу IV, п. 8 Методики № 315, який визначає обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові нетреби опалення як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку, що складає для для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %. Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляються між усіма власниками (співвласниками) приміщень (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень (Розділ IV п. 12 Методики №315). Обсяг спожитої\~теплової енергії\~на опалення\~приміщення з\~індивідуальним опаленням\~або окремого приміщення\~з індивідуальним\~опаленням або\~окремого приміщення\~з транзитними\~мережами опалення,\~через яке\~прокладені транзитні\~трубопроводи внутрішньобудинкової\~системи опалення визначається відповідно до Розділу II пункт 2. Факт поставки теплової енергії у період з листопада 2021 року по вересень 2023 року підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок [ADDRESS] . Подача та припинення подачі теплоносія здійснюється на виконання рішень Виконкому Криворізької міської ради початок та закінчення опалювального сезону. Отже відповідачем\~спожито теплову\~енергію на\~опалення місця\~загального користування\~і допоміжних\~приміщень будинку\~та обсягу\~теплової енергії\~на забезпечення\~функціювання внутрішньобудинкових\~систем опалення\~будинку на загальну суму 8 676,71 грн. Крім того, за період\~з листопада\~2021\~року по\~вересень 2023\~року відповідачу\~було нараховано\~плату за\~абонентське обслуговування розмірі 314,53 грн, відповідно до п.32 Типового договору. Відповідач не виконував свої грошові зобов`язання перед позивачем, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість за Типовим договором щодо житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] за період з 01 листопада 2021 року по 30 вересня 2023 року за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 8 676,71 грн, за послугу з абонентського обслуговування - 314,53 грн. Також позивачем нараховані інфляційні втрати у розмірі 7,45 грн та 3% річних у сумі 1,46 грн до набрання чинності Постанови КМУ від 05 березня 2022 року №206. Просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 9000,15 грн. Процесуальні дії у справі. 09 січня 2024 року позовна заява надійшла до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 10 січня 2024 року отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 12 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху. 18 січня 2024 року подано уточнену позовну заяву. 22 січня 2024 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 10 квітня 2024 року витребувано докази. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач надала відзив, де зазначає, що позовні вимоги не визнає повністю, просить у позові відмовити. Вказала, що позивачем у позові відсутнє посилання на закон, який встановлює обов`язок власників житлових приміщень здійснювати оплату постачання теплової енергії, яка складається з: обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціювання внутрішньобудинкових систем опалення будинку. Вказує, що позивачем порушено вимоги п. 11 розділу IV Методики №315 від 22 листопада 2018 року, а саме не було здійснено для забезпечення нормативної температури у приміщеннях МЗК відновлення виконавцем послуг управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] приладів опалення у МЗК та допоміжних приміщеннях, тобто в МЗК та допоміжних приміщеннях будинку [ADDRESS] відсутні прилади опалення у МЗК та допоміжних приміщеннях, тому не зрозуміло, яким саме чином позивачем надавалась послуга з опалення в МЗК та допоміжних приміщеннях будинку по [ADDRESS] , якщо в них фактично відсутні (були демонтовані та не відновлені позивачем) проектні прилади опалення, з огляду на вказані обставини всі позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. Вказує, що між відповідачем та позивачем не було укладено договір про надання послуг з опалення. Позивачем не надано доказів, що відповідач є власником МЗК та допоміжних приміщень. Розрахунок заборгованості вважає неналежним доказом. Представник позивача надала письмові пояснення, де заперечує проти викладених у відзиві обставин. Вказує, що з 01 листопада 2021 року між позивачем та відповідачем фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідач у розумінні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» є індивідуальним споживачем, тому обтяжений обов`язком сплачувати комунальні послуги. Внутрішньо будинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Згідно з п.38 Правил, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року споживач не звільняється від оплати послуг щодо відшкодування витрат на задоволення загально будинкових потреб у разі відключення його квартири від мереж централізованого опалення. Вказує, що втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента. Доказів недотримання теплової температури повітря на сходових клітинах під`їзду відповідачем не надано. Факт поставки теплової енергії підтверджується актами подачі та припинення теплоносія на житловий будинок відповідача. Також наявний Акт введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії у житловому будинку [ADDRESS] від 02 червня 2020 року. Відповідач надала додаткові пояснення, де вказує, що площа жилого приміщення відповідача вказана не правильно, на 1,5 кв.м. менша ніж вказано в нарахуваннях; не враховано поправковий коефіцієнт 0,8; позивачем не надано доказів щодо наявності загально будинкових потреб опалення. Розрахунки згідно з Інструкцією №315 не є доказом надання послуг. Зазначає, що половина мешканців будинку перейшла на автономне опалення через систематичне невиконання позивачем умов договору, який було розірвано у 2007 році. За абонплату, транзитні стояки та функціювання систем будинку вона згодна сплачувати після перерахунку. Також просить врахувати, що мешканці квартир з автономним опаленням починають опалювальний сезон раніше та раніше його закінчують, чим опалюють сусідні приміщення за свій рахунок. Представник позивача надала додаткові письмові пояснення, де вказує, що пунктом 2 Правил № 830 встановлено, що опалювана площа (об`єм) приміщення - це загальна площа (об`єм) приміщення без урахування площі лоджій, балконів, терас. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, загальна площа квартири [ADDRESS] становить - 102,2 кв. м. Згідно з наданого відповідачем технічного паспорту на квартиру, при здійсненні підрахунку можна встановити, що загальна площа квартири становить 102,2 кв. м. Навіть враховуючи той факт, що площа 15,5 кв. м., яка входить до загальної площі квартири, є неопалюваною, то при калькуляції, опалювана площа квартири становить (102,2 кв. м - 15,5 кв. м. = 86,7 кв.м.) 86,7 кв. м., як і зазначалося позивачем. Зазначений факт підтверджує правильність нарахування позивачем коштів за надані послуги з постачання теплової енергії відповідно до наданої площі жилого приміщення. Вказує, що відповідачем, на підтвердження своєї позиції, не надано належних та допустимих доказів щодо зміни площі квартири та підтверджень того, що відповідач зверталась до теплопостачальної організації із заявою щодо внесення таких даних до особового рахунку абонента. Щодо перерахування позивачем заборгованості, зазначає, що у підприємства відсутні юридичні підстави для такого перерахування, адже чинним законодавством не передбачено обов`язок Товариства здійснювати перерахунок заборгованості при зміні опалювальної площі квартири. Твердження відповідача щодо того, що для розрахунку додаткових нарахувань для МЗК та загально будинкових потреб опалення використовується коефіцієнт 25 % від показників загального споживання теплоносія є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. У Товариства відсутнє рішення співвласників будинку за адресою: [ADDRESS] про застосування\~поправкових коефіцієнтів\~до обсягу спожитої теплової енергії на опалення житлових/нежитлових приміщень окремих споживачів, а тому відсутні підстави для застосування поправкових коефіцієнтів. Зауважує, що споживачам, приміщення яких обладнані індивідуальним опаленням, нараховується плата лише за загальнобудинкові потреби та транзитні трубопроводи системи опалення, тобто поправкові коефіцієнти не застосовуються. Звертає увагу, що порядок визначення частки тепла, що витрачається на загальнобудинкові потреби, не передбачає враховувати наявність або відсутність радіаторів на сходових клітинах, наявність чи відсутність трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення на горищах та підвалах, їх протяжність, діаметр. Фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Фактичні обставини, встановлені судом. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Відповідно до Акту №298/6 від 23 березня 2007 року квартиру [ADDRESS] було відключено від системи центрального опалення. 02 червня 2020 року складено Акт ведення в експлуатацію вузол обліку теплової енергії у будинку [ADDRESS] . Встановлено, що позивачем регулярно надавалися комунальні послуги з теплопостачання до будинку [ADDRESS] , що підтверджується актами про підключення та відключення теплоносія. Як видно із Актів від 22 листопада 2021 року, 02 грудня 2021 року, 16 грудня 2021 року, січня 2022 року, лютого 2022 року, 01 березня 2022 року, 01 квітня 2022 року, 18 листопада 2022 року, 01 грудня 2022 року, 26 грудня 2022 року, 01 січня 2023 року, 17 січня 2023 року, 01 лютого 2023 року, 15 лютого 2023 року, 01 березня 2023 року, 23 березня 2023 року позивачем були зафіксовані покази приладу за адресою: [ADDRESS] . Позивачем відповідно до тарифів на теплову енергію, постачалася теплова енергія відповідачу, однак остання вчасно оплату за надані послуги не здійснювала, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з інформацією щодо Методики, яка використовувалась для нарахування плати за послугу з постачання теплової енергії у будинку [ADDRESS] встановлено комерційний вузол обліку теплової енергії, тобто нарахування виконується за фактично використану теплову енергію. Процент частки складає 16% (триповерхова будівля). Відповідно до розрахунку обсягу споживання послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року по 30 вересня 2023 року за адресою: [ADDRESS] житлового приміщення 86,7 кв.м, нараховано 8\~676,71 грн. Відповідно до плану квартири [ADDRESS] площа складає 85,2 кв.м. Відповідно до наданого позивачем детального розрахунку за період з 01 листопада 2021 року по 30 вересня 2023 року заборгованість складає 8\~676,71 грн, 314,53 грн - за абонентське обслуговування; інфляційні втрати 7,45 грн, 3% річних 1,46 грн, всього 9\~000,15 грн. Правильність нарахування зазначених сум підтверджується розрахунками, в тому числі детальним розрахунком послуги з теплопостачання. Розмір наданого позивачем розрахунку відповідачем не спростовано. 29 лютого 2024 року мешканці будинку [ADDRESS] звернулись до АТ «КТЦ» про перерахунок нарахувань з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року. Зміст спірних правовідносин. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з належного виконання споживачем зобов`язань з оплати наданих послуг. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до\~статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статті 1\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Пунктом другим частини першої статті 5 наведеного вище Закону визначено, що комунальними послугами є в тому числі послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Положеннями частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частини третьої споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою\~статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2019 року у справі №334/2789/15-ц визначене, що ні\~ЦК України, ні\~Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «;Про теплопостачання», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. Пунктом 18 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Згідно з пунктом 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (зі змінами, внесеними наказом Міністерства від 28 грудня 2021 року №358) затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, якою встановлений порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі- комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг (пункт 1 розділу 1 Методики). Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень, здійснюється відповідно до розділу III цієї Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалювальних площ/об`ємів. Тому, згідно шостого розділу «Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько- побутові потреби в Україні» КТМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 лютого 2001 року №82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. \~ \~ \~ \~Пунктом 38 Правил №830 визначено, що споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат на частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Відповідно до п.7 розділу 4 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (зі змінами, внесеними наказом Міністерства від 28 грудня 2021 року №358) передбачено, що незалежно від наявності опалювальних приладів у будівлі/ будинку, окрім підвалів, техпідпіль та горищ, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений розрахунково за формулою. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Висновок суду. Встановлено, що позивач свої обов`язки з постачання теплової енергії виконував, відповідач від цих послуг не відмовлялась, доводи позивача щодо розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. Встановлено судом, що між сторонами договір на надання послуг з теплопостачання не укладався, однак факт відсутності договору на надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з правовою позицією ВС у справі №642/2858/16 від 06 листопада 2019 року відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Тому доводи відповідача з приводу відсутності договору з позивачем про надання послуг з теплопостачання не заслуговують на увагу. Суд вважає доведеним факт утворення заборгованості з оплати за надані послуги позивачем за адресою: [ADDRESS] за період з 01 листопада 2021 року по 30 вересня 2023 року. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч.2 ст.\~625\~ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунками 3% річних та інфляційних втрат. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачем не надано суду доказів про те, що вона зверталась до позивача про неналежне надання послуг щодо теплопостачання або його відсутність до подачі цього позову. Наданий відповідачем власний розрахунок заборгованості є незрозумілим. З огляду\~на викладене\~суд не\~може прийняти\~до уваги\~твердження відповідача\~у відзиві\~щодо відсутності\~підстав для\~стягнення заборгованості\~за недоведеністю\~та необґрунтованістю\~розрахунку боргу.\~ Встановлено, що позивач свої обов`язки з надання послуг з централізованого опалення/ постачання теплової енергії виконував, доводи позивача щодо наявності заборгованості нічим не спростовуються, факт наявності заборгованості не спростований відповідачем, суд вважає доведеним факт утворення заборгованості за отримані послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , яка підлягає стягненню з відповідача за період з 01 листопада 2021 року по 30 вересня 2023 року у розмірі 8\~676,71 грн, 314,53 грн - за абонентське обслуговування; інфляційні втрати 7,45 грн, 3% річних 1,46 грн, всього 9\~000 грн 15 коп. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Щодо розподілу судових витрат. Суд вважає за необхідне стягнути відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2\~684,00 грн.

Outcome: approved