Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що відповідач по справі [PERSON] є її рідною донькою, [INFO] вона народила дитину, [PERSON] , батько від дитини відмовився, ще коли донька була вагітна, тому запис в свідоцтві про народження дитини, здійснювався за вказівкою доньки. Вказала, що після народження дитини донька стала вести асоціальний спосіб життя, на тривалий час зникати з дому, не цікавитись дитиною зовсім, декілька тижнів донька проживала разом з ними, намагаючись звикнути до дитини, а потім пішла з дому, залишивши дитину на неї. Пояснила, що наразі дитина проживає разом з нею, з самого народження дитина перебуває повністю на її утриманні, саме вона опікується її розвитком та здоров`ям. Відповідач гроші на потреби дитини не дає, своїх батьківських обов`язків, зокрема виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Також зазначила, що будь-яких перешкод доньці для виконання нею своїх обов`язків не чинила, неодноразово пропонувала доньці повернутись у родину, спілкуватись з дитиною, купувати їй одяг та іграшки, брати іншу участь у її вихованні та утриманні, або хоча б відвідувати її , проте, відповідач цього робити не бажає, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків, зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я дитини, не дбає про її інтереси. Просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , призначити [PERSON] опікуном [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] . Ухвалою суду від 08.11.2023 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 29.04.2024 рокузакрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, у якій просила провести розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Крім того, про виклик останньої в судове засідання було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, у якій просила провести розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Зважаючи на те, що сторони за справою в судове засідання не з`явились, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідач є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , при цьому, як вбачається із дослідженого судом Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, наданого на запит [PERSON] , відомості про батька (батьків) внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері та за її заявою. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, позивач є матір`ю [PERSON] , [INFO] . З довідки КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С.Лучанського» ХОР №97 від 21.02.2022 року, вбачається, що [PERSON] при народженні дитини не отримала одноразову натуральну допомогу « [PERSON] » у зв`язку з відмовою матері. Відповідно до епікризу після операції кесарева розтину, [PERSON] , [INFO] , була проведена операція кесарева розтину 16.02.2022 року, датою виписки є 21.02.2022 року. Згідно довідки КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С.Лучанського» ХОР № 46 для призначення і виплати державної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування від 16.02.2022 року, виданої [PERSON] , період надання державної допомоги з 16.02.2022 року по 26.04.2022 року. Відповідно до наказу № 1-К Херсонського закладу дошкільної освіти №24 комбінованого типу Херсонської міської ради від 28.10.2022 року, з [PERSON] припинені трудові відносини з 28.10.2022 року на період дії воєнного стану. Згідно висновку виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 26.04.2024 року № 2-49/684, [PERSON] , [INFO] народила доньку [PERSON] , реєстрацією [PERSON] , а саме: отриманням свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 СКУ, займалась бабуся дівчинки [PERSON] . [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте зі слів матері та сусідів, за даною адресою не проживає, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем та наркотичними засобами. З пояснень сусідів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , вбачається, що [PERSON] майже одразу після народження доньки залишила її на бабусю, [PERSON] , не переймається долею дівчинки, не бере участі в її утриманні та вихованні. Відповідно до письмових пояснень бабусі [PERSON] , [INFO] , після повернення з пологового [PERSON] проживала разом з дитиною, намагалась доглядати за нею, але через три дні зникла, не повідомляючи про своє місце знаходження, не цікавилася долею новонародженої донечки. Повернулась через деякий час брудна, нетвереза, зібрала особисті речі і знов зникла. На всі умовляння [PERSON] залишитися і виховувати доньку [PERSON] зазначила, що народила її для бабусі, а отже нехай вона сама робить з нею все, що вважає за потрібне. Через п`ять місяців [PERSON] через свою бабусю [PERSON] передала підгузки для доньки, але навіть не поцікавилася її життям, здоров`ям та знову зникла. В грудні 2022 року [PERSON] знов повернулася за адресою реєстрації, намагалася допомагати у догляді за [PERSON] , але через 5 днів пішла з дому. [PERSON] намагалася повернути доньку, але вона не має постійного телефону, часто змінює контактні номери, живе в різних місцях у знайомих, не повідомляючи адреси, не працює.У лютому 2023 року [PERSON] евакуювалася з онукою [PERSON] до Кіровоградської області. Згідно з довідкою від 13.02.2023 № 3528-5002573302 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої управлінням соціального захисту населення Знам`янського міськвиконкому Кіровоградської області, законним представником [PERSON] , що супроводжує малолітню дитину, зазначено саме [PERSON] .В лютому 2024 року [PERSON] разом з [PERSON] тимчасово повернулася до Херсону, проживає за адресою: [ADDRESS] , але має намір повернутися до міста Знам`янка, Кіровоградської області після закінчення судового розгляду справи. За весь період перебування [PERSON] у Херсоні, [PERSON] жодного разу не навідала доньку, не поцікавилася її життям, здоров`ям, розвитком, всі [PERSON] організувати ці зустрічі не дали позитивного результату. Виконавчий комітет Дніпровської районної у місті Херсоні ради, орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами 7, 8 та 9 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Суд вважає, що стороною позивача доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, а саме, що відповідач протягом більш шести місяців не виявляла щодо дитини батьківського піклування, не займається її вихованням та розвитком, не цікавиться її життям та здоров`ям, не забезпечує її матеріально. При цьому суд також бере до уваги те, що не подавши відзиву та не з`явившись до суду, відповідач даних обставин не спростовувала, підтвердження інтересу до дитини не довела. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимога сторони позивача про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки відповідає інтересам дитини, а поведінка відповідача відносно її дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. За ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо встановлення опіки над малолітньою дитиною суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 58 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно зі ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно з ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З подання Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради №2-49/685 від 26.04.2024 року, вбачається, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , станом на 04.04.2024 року не знятої чи не погашеної судимості не має, не перебуває на обліку в Херсонській міській психоневрологічній поліклініці та наркологічному центрі КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР. Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] створила належні умови для проживання, виховання та розвитку своєї малолітньої онуки [PERSON] . Виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні вважає за доцільне встановити [PERSON] опіку над малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] , якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування. З метою захисту прав та інтересів малолітньої [PERSON] , враховуючи надане суду подання, і те, що будь-які передбачені законом перешкоди у призначенні бабусі дитини її опікуном відсутні, дитина тривалий час проживає з бабусею, яка здатна виконувати обов`язки опікуна, суд вважає, що [PERSON] слід призначити опікуном над малолітньою онукою [PERSON] . Щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З огляду на наведене, враховуючи потреби малолітньої дитини, те, що відповідач, за віком є працездатною особою та може працювати, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь опікуна [PERSON] , на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved