Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЄАПБ» звернувся до суду із позовом у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 00-588070 від 26.01.2020 року в розмірі 12485,58 грн., та за кредитним договором №10001025729 від 29.09.2019 року в розмірі 10437,50, а всього 22 923,08 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 січня 2020 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-588070. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить пп.п.7.10 та п.8 Кредитного Договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 22 грудня 2022 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 22122022/2, у відповідності до умов якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» передає (відступає) ТОВ -ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ КАЧАЙ ГРОШІ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 22 грудня 2022 року до Договору факторингу № 22122022/2 від 22 грудня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 12485,58 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2485,58 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками. 29.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10001025729, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 5000 грн. на строк 21 календарний день. Кредитний договір у відповідності до п. 9.10 Кредитного договору підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п.п. 2.1 Кредитного договору кредитні кошти надаються ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п.п. 9.14 Кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» суми кредиту. 11.05.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11052021 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» права вимоги до вказаних у реєстрі боржників, зокрема, щодо [PERSON] . Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 11.05.2021 до договору факторингу № 11052021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 10437,50 грн., з яких 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 5437,50 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно з умовами кредитних договорів відповідач зобов`язалася повернути кредити, сплатити відсотки за користування кредитами в порядку, визначеному цими договорами. Незважаючи на це, відповідач не виконала своїх обов`язків та припинила повертати надані їй кредити у строки, передбачені кредитними договорами. 11.06.2024 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача адвоката Гаврилова Д.О. в якому він просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі мотивуючи це тим, що згідно додатку до Договору № 00-588070 від 26.01.2020 кредит складає 10000 грн., відсотки 1500 грн., разом 11500 грн., однак позивач просить стягнути 12485,58 грн. Тобто незрозуміло звідки взялась сума в розмірі 12 485,58 грн. Також згідно договору № 00-588070 від 26.01.2020 [PERSON] погашала заборгованість, про що свідчить детальний розрахунок заборгованості , що додано позивачем до позову. Так, 27.02.2020 [PERSON] сплатила 2000 грн., призначення плат «погашення кредиту». 04.04.2020 [PERSON] сплатила 2000 грн., призначення платежу «погашення кредиту» 08.04.2020 [PERSON] сплатила 2700 грн., призначення платежу «погашення кредиту» 11.05.2020 [PERSON] , сплатила 4300 грн., призначення платежу «погашення кредиту» 12.06.2020 - 4250 грн., призначення платежу «погашення кредиту», 16.07.2020 - 4350 грн., призначення платежу «погашення кредиту», 01.10.2021 - 356,98 грн., призначення платежу «погашення кредиту» 04.11.2021 - 589,95 грн., призначення платежу «погашення кредиту» 01.12.2021 - 1023,66 грн., призначення платежу «погашення кредиту» 23.12.2021 - 2743,83 грн. призначення платежу «погашення кредиту» Отже, в рахунок заборгованості по кредиту [PERSON] сплачено 24 314,42 грн., при тому що кредит склав 10 000 грн., відсотки - 1500 грн.., отже [PERSON] переплатила 12814,42 грн. та виплатила кредит в повному обсязі. Такі докази надав сам позивач. Таким чином, заборгованість по кредиту за договором № 00-588070 від 26.01.2020 сплачено повністю. Крім того Договір № 00-588070 від 26.01.2020 згідно пункту 1.3. договір укладено на 30 днів. Тобто з 25 лютого 2020 року закінчився строк договору і ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» мало право звернутись до суду про стягнення боргу. Отже строк позовної давності минув 25 лютого 2023 року. Таким чином, позивач втратив своє право на звернення до суду. Що стосується Договору №10001025729 від 29.09.2019 року зазначає наступне. Позивач надав додаткову угоду від 06.05.2021 про зміну умов договору № 10001025729 від 29/09/2019. Доказів підписання [PERSON] цієї додаткової угоди позивач не надав. Підтвердження вчинення електронного підпису тільки в договорі (Оферта) від 29.09.2019. Отже, додаткова угода від 06.05.2021 не підписана [PERSON] , а тому не є дійсною. Договір № 10001025729 від 29/09/2019 укладено строком на 21 день. Отже право вимоги виникло у позивача 20.10.2019, таким чином строк позовної давності минув 20.10.2022. Хоч договір й було укладено, гроші в розмірі 5000 грн. [PERSON], не надходили. Позивачем не надано доказів перерахунку на рахунок або на карту [PERSON] коштів. В договорі не зазначено реквізити рахунку, на який начебто позивач зараховував кошти в розмірі 5000 грн. Отже, позивачем не надано доказів того, що він надавав позику в розмірі 5000 грн. [PERSON] гроші не отримувала. Враховуючи викладене, просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Просить стягнути удові витрати 14.06.2024 року на електронну адресу суду від представника позивача адвоката Канак М.С. надійшла відповідь на відзив в якому вона просила відзив залишити без розгляду та задоволення, відмовити у застосування строків позовної давності мотивуючи це тим, що 22.12.2022 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ « ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №22122022/2 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Отже, загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором №00-588070 від 26.01.2020 р. має часові рамки з 22.12.2022 по 22.12.2025 року. 11.05.2021 року між TOB «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 11052021 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Отже, загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором №10001025729 від 29.09.2019 р. має часові рамки з 11.05.2021 по 11.05.2024 року. ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суну з позовною заявою у травні 2024 року відповідно строк позовної давності ще не сплинув. Крім того, згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості, Відповідач внесла оплату заборгованості у сумі нарахованих відсотків 2000,00 грн за період з 26.01.2020 по 27.02.2020. Тим самим [PERSON] продовжила строк користування кредитними коштами відповідно до п.п. 1.3.1. Кредиті- договору №00-588070 від 26.01.2020 року. Аналогічно по тому ж принципу Відповідачка вносила інші платежі зазначені з розрахунку заборгованості. Слід зазначити, що [PERSON] періодично оплачувала нараховані відсотки по кредиту, а не тіло кредиту. Тому станом на 22.12.2022 утворилась заборгованість в сумі 12485,58 грн. Слід наголосити на тому, що жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладання та підписання вищезазначеного договору Відповідачем висловлено не було. Відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного кредитного договору. Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови кредитного договору №00-588070 від 26.01.2020р. При цьому вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому с такими, що відповідають волевиявленню сторін. Що стосується кредитного договору № 10001025729 від 29.09.2019 року слід зазначити наступне. Позивачем до позовної заяви надана Виписка по кредитному договору № 10001025729 від 29.09.2019 року, що є детальним розрахунком заборгованості. Згідно вищезазначеній виписці, Відповідач вносила по кредиту платежі:19.10.2019 - 750,00 грн., 14.11.2019 - 975,00 грн., 14.12.2019 - 1125,00 грн., 13.01.2020 - 1125,00 грн., 13.02.2020 - 1125,00 грн., 14.03.2020 - 1125,00 грн., 14.04.2020 - 1125,00 грн., 15.05.2020 - 1125,00 грн., 14.06.2020 - 525,00 грн., 28.06.2020 - 525,00 грн., 12.07.2020 - 525,00 грн. Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 16.05.2024 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просить суд справу розглядати без участі представника позивача та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, яку вона отримала особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, а також відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 січня 2020 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-588070. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить пп.п.7.10 та п.8 Кредитного Договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 22 грудня 2022 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 22122022/2, у відповідності до умов якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» передає (відступає) ТОВ -ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ КАЧАЙ ГРОШІ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 22 грудня 2022 року до Договору факторингу № 22122022/2 від 22 грудня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 12485,58 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2485,58 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками. 29.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10001025729, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 5000 грн. на строк 21 календарний день. Кредитний договір у відповідності до п. 9.10 Кредитного договору підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п.п. 2.1 Кредитного договору кредитні кошти надаються ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п.п. 9.14 Кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» суми кредиту. 11.05.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11052021 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» права вимоги до вказаних у реєстрі боржників, зокрема, щодо [PERSON] . Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 11.05.2021 до договору факторингу № 11052021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 10437,50 грн, з яких 5000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 5437,50 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитними договорами №00-588070 від 26.01.2020 року та № 10001025729 від 29.09.2019 року, заборгованість за вказаним кредитними договорами не погашена, залишок заборгованості складає 22923,08 грн. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Щодо кредитного договору № 10001025729 від 29.09.2019 року . Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. За встановленими судом у цій справі обставинами договір № 10001025729 від 29.09.2019 року про надання споживчого кредиту між їх сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до виписки по кредитному договору відповідачкою були отримані грошові кошти в обумовленій договором сумі. Також нею здійснювалося часткове погашення заборгованості по відсоткам. Разом з тим борг у повному обсязі не погашено і вказана заборгованість, з розрахунком якої погоджується суд підлягає стягненню з відповідачки. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вирішуючи питання щодо пропущення позивачем строку позовної давності, суд враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-2104цс16 від 23 листопада 2016 року, згідно якого за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до положень ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно положень ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4ст.267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.261 ЦК України). Суд вважає, що у цих правовідносинах слід застосовувати положення закону про загальний строк позовної давності тривалістю у 3 роки. Положеннями ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому, за змістом норми ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Згідно положень ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Проаналізувавши вимоги закону, щодо позовної давності, суд приходить до наступного. Позовна заява ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" надійшла до суду 14 травня 2024 року. Відповідно до п.4.1 Договору, строк кредиту може бути продовжено за ініціативою Позичальника на кількість днів, зазначену в п.1.3 цього Договору, якщо між сторонами буде досягнуто домовленість про таке продовження у порядку визначеному п.4.2 (пп.4.2.1.-4.2.3). Згідно п.1.3 Договору, строк надання кредиту 21 календарний день. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів/розрахунків, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Як вбачається з виписки по кредитному договору № 10001025729 останнє погашення відсотків [PERSON] відбулося 12.07.2020 року, отже договір продовжено, відповідно до п.1.3 ще на 21 день, тобто до 02.08.2020 року. З цього слідує, що перебіг позовної давності починається з 03.08.2020 року. Зважаючи на вище викладене, строк позовної давності зі стягнення заборгованості за кредитним договором № 10001025729 від 29.09.2019 року сплив 03 серпня 2023 року. Відтак, позовні вимоги, в цій частині, про стягнення заборгованості пред`явлені позивачем з пропуском трирічного строку позовної давності. При цьому, позивачем не надано доказів, які б вказували на переривання строку позовної давності, заяв про поновлення позовної давності суду й доказів існування поважних причин пропуску строку звернення до суду. Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак в цій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо кредитного договору № 00-588070 від 26.01.2020 року . Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. За встановленими судом у цій справі обставинами договір позики №00-588070 від 26.01.2020 року між їх сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Отже, позивач наданими суду письмовими доказами підтвердив своє право вимоги за вказаними договорами відповідно до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року. Відсутність повідомлення відповідача про відступлення права грошової вимоги не є підставою для відмови у задоволенні позову, з огляду на таке. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зіст. 1049 цього Кодексупозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зіст. 1050 ЦК Українибанк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань за договором. Заст. 611 ЦК України уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Твердження представника відповідача адвоката Гаврилова Д.О. щодо сплати [PERSON] коштів в рахунок заборгованості в сумі 24 314,42 грн., при тому що кредит склав 10 000 грн., відсотки - 1500 грн.., отже [PERSON] переплатила 12814,42 грн. та виплатила кредит в повному обсязі суд відхиляє з наступних підстав. Як передбачено п. 5.3.1. Договору погашення здійснюється у такій черговості: прострочені зобов`язання за процентами, а у другу чергу прострочені зобов`язання за кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, кошти які сплачувала відповідачка направлялися на погашення процентів за договором, а саме тіло кредиту не покривалося вказаними сумами. Таким чином, заборгованість по кредиту за договором № 00-588070 від 26.01.2020 не сплачено повністю. Відтак суд погоджується з доводами позивача про наявність заборгованості. Щодо застосування строку позовної давності суд виходить з наступного. Договір № 00-588070 від 26.01.2020 згідно пункту 1.3. укладено на 30 днів. Також вказаним пунктом передбачена пролонгація договору на таку саму кількість днів у випадку здійснення позичальником оплати по заборгованості. [PERSON] починаючи з 27.02.2020 року по 23.12.21 року погашала нараховані відсотки, а заборгованість по кредитним коштам залишалась незмінною в розмірі 10 000 грн. З цього слідує, що останнє внесення коштів [PERSON] відбулося 23.12.2021 року, отже строк дії договору продовжено ще на 30 днів, тобто до 22.01.2022 року, з цього часу і почався перебіг позовної давності, який складає 3 роки. Отже позивачем строк звернення до суду не пропущено. Таким чином, у зв`язку з порушенням прав позивача внаслідок неповернення кредитних коштів [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» загальна заборгованість за кредитними договорами складає 12 485,58 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на правову допомогу, відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» при подачі позову до суду поніс витрати по сплаті судового збору в сумі 6056, 00 грн., то суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, витрати по сплаті судового збору в сумі 3298,54грн.. [PERSON] було сплачено адвокату Гаврилову Д.О. 7000.00 грн. Відтак суд вважає за можливе стягнути з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь [PERSON] витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 3812,90 грн.

Outcome: partial