Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.06.1975 року Полицькою сільською радою Володимирецького ДРАЦС Ровенської області, актовий запис №14, мотивуючи його тим, що подружнє життя у них не склалося, оскільки при вирішенні сімейно-побутових питань між ними виникали сварки та непорозуміння, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги, що призвело до фактичного розпаду їхньої сім`ї. Посилаючись на те, що збереження сім`ї суперечить його інтересам, просив шлюб між ними розірвати. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 20.03.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов підтримав, просив шлюб розірвати без надання строку на примирення. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, жодного разу до суду не з`явилась та про причини неявки не повідомила. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 22.06.1975 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Полицькою сільською радою Володимирецького ДРАЦС Ровенської області, актовий запис №14. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.4). Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони останній час проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, надати строк для примирення не просять. Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, шлюбні відносини вони фактично не підтримують. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка відзиву на позовну заяву не подала та в судове засідання для викладу своїх заперечень проти позову не з`явилася, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, клопотання позивача, в якому він просив судові витрати з відповідачки не стягувати.

Outcome: approved