Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) у землях, які перебували у колективній власності сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка, розташованого на території Рогізківської сільської ради колишнього Щорського району Чернігівської області, розміром 5, 62 га в умовних кадастрових гектарах, яке належало за життя [PERSON] , а потім його сину - [PERSON] , на підставі сертифікату серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай), виготовленому на підставі розпорядження Щорської районної державної адміністрації від 11.06.1996 р. № 204, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 11.07.1996 р. № 293, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] ; визнання права на земельну частку (пай) у землях, які перебували у колективній власності сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка, розташованого на території Рогізківської сільської ради колишнього Щорського району Чернігівської області, розміром 5, 62 га в умовних кадастрових гектарах, яке належало за життя [PERSON] , а потім її сину - [PERSON] , на підставі сертифікату серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай), виготовленому на підставі розпорядження Щорської районної державної адміністрації від 11.06.1996 р. № 204, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 11.07.1996 р. № 294, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] . За життя [PERSON] прийняв спадщину після смерті своїх батьків [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . За доводами позивача постановою від 17.04.2024 р. нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що позивачем не були надані сертифікати про право на земельну частку (пай). Разом із тим, позивач не може надати їх у зв`язку із тим, що вказані сертифікати були виготовлені, але не видавалися. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 02.05.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 27.05.2024 р. Витребувано від Щорської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області копію спадкової справи № 13/2016, заведеної до майна [PERSON] , померлого [INFO] 27.05.2024 р. справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 24.06.2024 р. проведення підготовчого засідання було відкладено на 17.07.2024 р. Позивач та відповідач у підготовче судове засідання не з`явилися. Повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Позивач та [PERSON] [INFO] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 7, 49). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 10). На день його смерті разом із ним проживала [PERSON] , що вбачається із копії довідки Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області від 15.01.2015 р. № 18 (а. с. 48). Після його смерті була заведена спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 18.01.2016 р. № 42692234 (а. с. 46), за заявою [PERSON] (а. с. 44). Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 9, 47). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 11, 54). За життя [PERSON] , яка була членом КСП ім. Шевченка Рогізківської сільської ради Щорського району Чернігівської області, був виготовлений але не виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на підставі розпорядження Щорської районної державної адміністрації від 11.06.1996 № 204, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 11.07.1996 № 294, розміром 5, 62 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що вбачається із відповіді Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 28.02.2024 р. № 29-25-0.5-1315/224 (а. с. 24). Спадкова справа до майна [PERSON] не заводилася, що вбачається з копій інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 76640293 від 17.04.2024 р. (а. с. 57) та відповіді Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 10.04.2024 р. № 1074/01-17 (а. с. 58). Як вбачається із довідки Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області від 22.04.2024 р. № 306, на день смерті [PERSON] разом із нею проживав [PERSON] (а. с. 6). Крім того, після її смерті спадщину прийняв її син [PERSON] , а саме: з 04.06.1997 р. по 04.12.1997 р. взяв майно померлої (а. с. 8). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 12). За життя [PERSON] , який був членом КСП ім. Шевченка Рогізківської сільської ради Щорського району Чернігівської області, був виготовлений але не виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на підставі розпорядження Щорської районної державної адміністрації від 11.06.1996 № 204, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 11.07.1996 № 293, розміром 5, 62 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що вбачається із відповіді Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 28.02.2024 р. № 29-25-0.5-1315/224 (а. с. 24). Спадкова справа до майна [PERSON] не заводилася, що вбачається з копій інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 76640388 від 17.04.2024 р. (а. с. 69) та відповіді Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 10.04.2024 р. № 1075/01-17 (а. с. 60). Як вбачається із довідки Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області від 22.04.2024 р. № 306, на день смерті [PERSON] проживав один (а. с. 6). Після його смерті спадщину прийняв його син [PERSON] , а саме: з 04.06.1997 р. по 04.12.1997 р. взяв майно померлого (а. с. 8). На підтвердження своїх позовних вимог позивачем також було надано копії ощадних книжок [PERSON] та [PERSON] (а. с. 16-20). Постановою від 17.04.2024 р. № 353/02-31 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про спадщину за законом на земельні частки (маї), у зв`язку із тим, що позивачем не було надано документи, що посвідчують право на земельні частки (паї) (а. с. 19, 62). Як вбачається з довідки архівного відділу Корюківської РДА Чернігівської області від 26.04.2024 р. № М-264, правонаступник у КСП ім. Шевченка відсутній (а. с. 14). Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зважає на таке. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України 1990 року в редакції, чинній на час відкриття спадщини, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно статті 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Зі змістом статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно ст. 525 ЦК Української РСР року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (оголошення громадянина померлим). Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (частина друга статті 548 ЦК УРСР 1963 року). За змістом абз. 1, 2 п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 р., в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. З огляду на вищепроцитовані положення законодавства та встановлені судом обставини справи, після смерті [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] . Судом було встановлено, що позивач на день смерті [PERSON] постійно проживала із ним. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлено правомірно. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на безумовне визнання відповідачем позову та відсутність у матеріалах справи суперечностей та протиріч, а також невстановлення судом осіб, права, свободи чи інтереси яких можуть бути порушені визнанням позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного,

Outcome: approved