Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

27 червня 2024 року позивач [PERSON] (далі- Позивач, [PERSON] ), в інтересах якого діє представник - адвокат Гузєв І.Г., звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві в сумі 302 800 гривень. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 02 жовтня 2006 року по 16 вересня 2019 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. Вказав, що рішенням МСЕК від 25 червня 2024 року позивачу первинно та безстроково встановлено 45% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями, та третю групу інвалідності. Зазначив, що у зв`язку з отриманим профзахворюванням порушено та порушуються її нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Позивач відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, напади задухи, кашель з виділенням в`язкого слизового харкотиння, яке погано відходить, важкість та свистячи хрипи у грудях, частий нападоподібний кашель, як в денний та і в нічний час, що порушує сон позивача та позбавляє його можливості нормально відпочивати, призводить до важкості та болю у грудній клітині, у міжлопатковій ділянці, призводить до головного болю, до постійного відчуття втоми, загальної слабкості, зниження уваги позивача у денний час. Зазначив, що ушкодження здоров`я стало причиною необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя позивача, обмежило можливість позивача приділяти час своєму інтелектуальному та духовному розвитку, приділяти увагу близьким та рідним людям. Вимушені негативні зміни у житті позивача призводять до зниження якості його життя, та зменшення благ, які позивач мав до моменту отримання професійних захворювань та втрати професійної працездатності. Зазначив, що вказаними обставинами позивачу завдано моральну шкоду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 18 липня 2024 року, через систему «Електронний суд», від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнав позовні вимоги, просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивач не відповідає принципам розумності та справедливості, є значно завищеним. Також вказав, що позивач протягом усього часу роботи на підприємстві своєчасно забезпечувався засобами індивідуального захисту, які знижували негативний вплив виробничих факторів на здоров`я працівника, для нього був встановлений особливий режим праці та відпочинку, надавалися інші гарантії, визначені чинним законодавством та Колективним договором на підприємстві. Також вказав, що окрім роботи позивача у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, останній також працював і на інших підприємствах із шкідливими умовами праці. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні\~в матеріалах\~справи докази\~та оцінивши\~їх в\~сукупності,\~судом встановлені\~наступні обставини\~справи та\~відповідні їм\~правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 02 жовтня 2006 року по 16 вересня 2019 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював з повним робочим днем в підземних умовах, та був звільнений з підприємства відповідача 16 вересня 2019 року за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію за віком, згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с.37-45). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 08 квітня 2024 року, складеного в АТ «Криворізький залізорудний комбінат», встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання - сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень другої стадії, група В. Легенева недостатність другого-третього ступеня (а.с. 12-18). Згідно пункту 17 даного Акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи прохідником на дільниці №3 проходки шахти «Тернівська» (шахти імені Леніна) шахтобудівельного управління ВАТ «Кривбасзалізрудком», ПАТ «Кривбасзалізрудком» у період з 02.10.2006 по 16.09.2019, [PERSON] в підземних умовах шахти виконував весь комплекс робіт з проходки гірничих виробок різної конфігурації. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолів фіброгенної дії, які перевищували нормативні. Відповідно до пункту 18 Акту причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) є: пил переважно фіброгенної дії. Згідно пункту 20 вказаного Акту зазначено, що враховуючи роботу [PERSON] впродовж 12 років 11 місяців в шкідливих умовах, та неодноразову зміну керівників структурного підрозділу та підприємства, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо. Внаслідок зазначено вище захворювання позивач [PERSON] , 25 червня 2024 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням 45% по сидеросилікозу, з 10 червня 2024 року безстроково, а також встановлено третю групу інвалідності з 10 червня 2024 року безстроково. Крім того визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Також протипоказана важка фізична праця, ривала хода, вимушена поза, переохолодження в умовах виробничого пилу, рекомендовано спостереження у сімейного лікаря. Вказані обставини підтверджується копіями довідок МСЕК серії 12ААА №130005 від 25.06.2024, серії 12ААГ №573641 від 25.06.2024 (а.с. 8-11). У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 22-36). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~ Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 45% первинно та безстроково, та встановлення третьої групи інвалідності безстроково, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, його постійно турбує фізичний біль. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує період роботи позивача на підприємстві відповідача впродовж 12 років 11місяців в шкідливих умовах, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що\~позивачу первинно встановлено 45% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, із визначенням третьої групи інвалідності, безстроково, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 250 000 гривень, задовольнивши частково позовні вимоги. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2 500 гривень.

Outcome: partial