Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

У грудні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа [PERSON] , про витребування майна із чужого незаконного володіння. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що позивач згідно з договором купівлі-продажу № 1337 від 02.03.2023р. придбав у [PERSON] автомобіль MITSUBISHI LANCER д/з [NUMBER] , вин-код [NUMBER] . Автомобіль до його придбання був за договором оренди від 04.07.2022 р. в користуванні у відповідача [PERSON] . На підставі договору оренди автомобіль повинен був повернутий власнику у строк до 04.01.2023 р., однак транспортний засіб [PERSON] не повернутий у зазначений термін. На контактний номер телефону [PERSON] не відповідає. За вказаною адресою місця проживання згідно Договору оренди він не знаходиться. [PERSON] подав заяву до відділення поліції №1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровськії області про неповернення автомобіля йому [PERSON] 31.01.2023р. [PERSON] була отримана відповідь про те, що звернення не відносяться до компетенції органів Національної поліції України. На дату оформлення купівлі у [PERSON] автомобіля [PERSON] транспортний засіб не повернув, що унеможливлює його реєстрацію в МРЕО та подальше користування. Позивачем та [PERSON] була надіслана вимога про повернення майна [PERSON] Укрпроштою 18.03.2023р., яка повернена без виконання. Позивачем були направлені звернення 18.04.2023 року до Дніпропетровської обласної прокуратури та Бабушкінського РВ Дніпровського відділення поліції. Вказав, що оскільки автомобіль марки MITSUBISHI LANCER д/з [NUMBER] , вин-код [NUMBER] , набутий відповідачем без законної підстави та без згоди власника чи розпорядника, перебуває у [PERSON] , тому вимушений звернутися до суду та вважає за необхідне витребувати вказаний автомобіль з його незаконного володіння. Просив суд витребувати у [PERSON] та передати [PERSON] автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, д/з [NUMBER] , він-код [NUMBER] в належному технічно-справному стані, технічний паспорт та ключі до замка запалення до вищевказаного автомобіля та покласти судові витрати на відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Кудрявцеву Т.О. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про витребування майна із чужого незаконного володіння, передано на розгляд до Індустріального районного суду м.\~ Дніпропетровська. Справа надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 04 березня 2024 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 березня 2024 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 06 березня 2024 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав та просив суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань не надав. Відзив на позовну заяву не надійшов. Враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.\~280-282\~ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просив суд позов задовольнити. Суд, заслухавши позивача, третю особу, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що відповідно\~до Довіреності\~від 13\~березня 2020\~року,\~посвідченої приватним\~нотаріусом Мелітопольського\~міського нотаріального\~округу Запорізької\~області Єсипенко\~І.О.,\~зареєстрованої в\~реєстрі за\~№504,\~ [PERSON] ,\~уповноважує [PERSON] ,\~розпоряджатися автомобілем\~марки MITSUBISHI моделі LANCER, 2007 року випуску, тип ТЗ-легковий седан-В, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого та зареєстрованого 15.04.2015 року Центром ДАІ 5102, дата першої реєстрації 25.03.2008 року, з правом продати, обміняти, здати в оренду, укласти та підписати договір купівлі-продажу, заставляти для забезпечення власних зобов`язань або зобов`язань третіх осіб, застрахувати зазначений автомобіль. Довіреність видана на три роки і дійсна до 13 березня 2023 року з правом передоручення повноважень іншим особам та з правом використання автомобіля за межами України. Згідно з\~Довіреністю від\~03\~травня 2020\~року,\~посвідченої приватним\~нотаріусом Олександрійського\~міського нотаріального\~округу Кіровоградської\~області Кібальнік\~О.Ф.,\~зареєстрована за\~№183,\~ [PERSON] діючий\~від імені\~ [PERSON] \~уповноважує [PERSON] \~розпоряджатися автомобілем\~марки MITSUBISHI моделі LANCER, 2007 року випуску, тип ТЗ-легковий седан -В, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видного та зареєстрованого 15.04.2015 року Центром ДАІ 5102, дата першої реєстрації 25.03.2008 року, з правом продати, обміняти, здати в оренду, укласти та підписати договір купівлі-продажу, заставляти для забезпечення власних зобов`язань або зобов`язань третіх осіб, застрахувати зазначений автомобіль. Довіреність видана на три роки і дійсна до 13 березня 2023 року з правом передоручення повноважень іншим особам та з правом використання автомобіля за межами України. Згідно зі статтею 55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом статті 15\~ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України. Статтею 16\~ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи №912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Позивач в межах поданого позову звернувся до суду із позовною заявою про захист свого права власності на транспортний засіб. Відповідно до ч. 1 ст. 328, ч. 4 ст. 334\~ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабміну № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено обов`язок власників ТЗ та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Позивач не надав жодного документу на підтвердження того що він є власником вказаного автомобіля MITSUBISHI LANCER, д/з [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Отже, спірний автомобіль у власність позивача не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Як встановлено під час розгляду справи, сторони у цій справі у письмовій формі жодних договорів не укладали щодо спірного транспортного засобу. Правилом частини першої статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого порушеного права. За змістом статей 317, 319\~ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. У частинах другій та третій статті 386\~ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. При цьому, у главі 29\~ЦК України «Захист права власності», визначені наступні способи захисту порушених, оспорених чи не визнаних прав: 1) витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов, ст.ст.387-390 ЦК України); 2) усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов,\~ст.391 ЦК України); 3) визнання права власності (ст.392 ЦК України); 4) визнання незаконним акту, що порушує право власності (ст.393 ЦК України); 5) відшкодування шкоди (ст.394 ЦК України); Статтею 387 ЦК України\~встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2018 року у справі № 703/5364/15-ц (провадження № 61-4812св18) вказано, що «застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд критично відноситься до наданих третьою особою копій письмових Договорів оренди легкового автомобіля MITSUBISHI моделі LANCER, реєстраційний номер [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] , оскільки договори оренди нотаріально не посвідчені. Згідно зі ст.\~799\~ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Доказів про\~досудове розслідування\~за фактом\~вчинення [PERSON] \~кримінального правопорушення\~та внесення\~до ЄРДР\~відомостей про\~вчинення кримінального\~правопорушення [PERSON] ,\~а саме\~заволодіння транспортним засобом - автомобілем MITSUBISHI\~LANCER,\~д/з\~ [NUMBER] , суду не надано. Згідно з\~Договором купівлі-продажу\~транспортного засобу\~№1337\~від 02.03.2023\~року між\~ФОП [PERSON] \~(Продавець)\~та [PERSON] \~(Покупець),\~автомобіль MITSUBISHI\~LANCER,\~д/з\~ [NUMBER] ,\~номер кузова\~(шасі)\~ [NUMBER] ,\~не оглядався,\~не передався\~та право\~власності за\~ [PERSON] \~не зареєстровано.\~ Виходячи із вищевикладеного позивачем [PERSON] суду не надано жодних доказів порушення його права власності відповідачем [PERSON] , а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про витребування майна із незаконного володіння [PERSON] не підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат у цій справі. За змістом частин першої, другої статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а в разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed