Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, який зареєстрований 26.07.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 817. Від даного шлюбу мають неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що між ними почали виникати постійні суперечки та конфлікти на побутовому рівні через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки. Зазначає, що на даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. Крім того, просила відносити її дошлюбне прізвище та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у справі. До початку розгляду справи позивач подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач також подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення.. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 26.07.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 817, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 12). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні з досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. Примиритись не бажають. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сім`ї неможливе, а тому суд вважає за доцільне та правильне шлюб між ними розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вимога позивача щодо відновлення дошлюбного прізвища є підставною та підлягає також до задоволення. У відповідності до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, зважаючи, що відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, тому суд вважає, що з останнього слід стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн. на користь позивача, а також повернути позивачу з державного бюджету сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн. згідно платіжної інструкції №0.0.3699996582.1 від 12.06.2024 року.

Outcome: approved