Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви, позивач зазначив, що з 20.09.2016 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки, як виявилось з часом, сторони мають різні погляди на питання подружнього життя та обов`язки, питання ведення спільного господарства, не склався побут. Шлюбні стосунки припинено у 2022 р., сторони не проживають разом та не мають наміру проживати разом, вести спільне господарство, проявляти турботу, любов, почуття поваги один до одного, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить як інтересам позивача, так і інтересам відповідача. На примирення позивач не згоден. Просить шлюб, зареєстрований 20.09.2016 р. Дніпропетровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 129, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - розірвати. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, з викликом сторін. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та підтримку позовних вимог, позов просив задовольнити. Відповідач [PERSON] , надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог, проти задоволення даного позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.09.2016 року зареєстрованому Дніпропетровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 129, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 17.01.2017 р. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на теперішній час шлюб вказаний існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом та проживанням тривалий час, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача і дітини, і є неможливим, а сім`я сторін розпалася остаточно, в зв`язку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, СК України,

Outcome: approved