Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

11.04.2024 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Охтирка Сумської області. Вимоги за позовом вмотивовані тим, що після смерті матері [PERSON] у 2019 році відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємицями матері є позивач та його сестра [PERSON] , яка не претендує на спадщину. У березні 2023 року позивач звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після смерті матері, але йому було роз`яснено, що ним пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що причина пропуску строку для прийняття спадщини є поважною, а саме через значну відстань між проживанням спадкоємця і місцем відкриття спадщини, оскільки він працював за межами України і вважав, що питанням спадкування займається його сестра, й лише нещодавно дізнався, що майно після смерті матері залишилося не успадкованим, що і стало підставою звернення до суду. 11.04.2024 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 20.06.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду з повідомленням учасників процесу. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав. Представник Охтирської\~міської ради\~Сумської областіу судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні позовних вимог послалася на розсуд суду. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, заяв до суду не подавала, правом на подання письмових пояснень не скористалася. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, врахувавши позицію учасників справи, дійшов наступного висновку. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.07.2019 Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис №314 (а.с. 14). Відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 09.02.2007, зареєстрованого в реєстрі за №495, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.02.2007 №1365855, [PERSON] на день смерті була власником жилого будинку із господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16, 17). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.07.1982 Григорівської сільської ради Михайлівського району Приморського краю, та свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] , виданого 18.07.1992 відділом РАГС Охтирського міськвиконкому Сумської області, вбачається, що [PERSON] доводилася позивачеві матір`ю (а.с. 12, 13). Відповідно до довідки квартального комітету «Дружба» від 26.03.2024 [PERSON] , [INFO] , на день своєї смерті ( [INFO] ) була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , одна (а.с. 23). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 16.05.2024 №76977828 вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не відкривалась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохопдлення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, що визначається ст. 1261 ЦК України. В ч. 1, 2 ст.\~1268\~ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строку шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ст.\~1272\~ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.\~1270\~ЦК України , не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. З аналізу вказаних положень ЦК України вбачається, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що він не звернувся в межах визначеного законом строку до нотаріальної контори за прийняттям спадщини після смерті матері [PERSON] у зв`язку з тим, що працював за межами України та вважав, що питанням спадкування займається його сестра, разом з тим він є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, інші спадкоємці, які б бажали прийняти спадщину відсутні, а доля спадкового майна залишається не визначеною тривалий час. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що спір відносно спадкового майна відсутній, суд вважає причини пропуску звернення із заявою про прийняття спадщини поважними. Відповідно до ст. ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved