Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулося до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 06.02.2019 року між страховою компанією та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 256/19-Т/К/04, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Fiat Doblo», д.н.з. [NUMBER] . 18.08.2019 року о 17.10 год. відповідач [PERSON] в м.Києві по вул.Електротехнічній, 18, керуючи автомобілем «Dodge Ram Pick-Up 3500 ST», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, здійснив зіткнення з автомобілем «Fiat Doblo», д.н.з. [NUMBER] , який рухався прямо, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Внаслідок ДТП застрахованому автомобілю були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту, який відповідно до рахунку СТО № УККЗ015635/0000038842 від 23.08.2019 року становив 31 039,74 грн. Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 03.09.2019 року відповідача визнано винним у вказаній ДТП. Як зазначає позивач, відповідно до страхового акту № 006.01347619-1 від 29.08.2019 року вказану ДТП було визнано страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 31 039,74 грн., яке було виплачено згідно платіжного доручення № 49987283 від 30.08.2019 року. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, була застрахована згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/08115216 в АСК «Омега», яке здійснило часткову сплату страхового відшкодування в розмірі 15 804,58 грн. з урахуванням фізичного зносу. У зв`язку з тим, що фактично розмір, завданої шкоди, яка сплачена позивачем потерпілій особі, перевищує встановлений розмір страхової суми, виплаченої АСК «Омега», позивач просить про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, завданої внаслідок зазначеної ДТП в розмірі 15 235,16 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 29.01.2024 року по вищевказаній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засіданні представник позивача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. В прохальній частині позову позивач просить розглядати справу у відсутність свого представника. Відповідач, будучи достовірно обізнаним про розгляд даної справи та належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, а також заява про ознайомлення з матеріалами справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надходило заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 06.02.2019 року між страховою компанією та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 256/19-Т/К/04, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Fiat Doblo», д.н.з. [NUMBER] . 03.09.2019 року о 17.10 год. відповідач [PERSON] в м.Києві по вул.Електротехнічній, 18, керуючи автомобілем «Dodge Ram Pick-Up 3500 ST», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, здійснив зіткнення з автомобілем «Fiat Doblo», д.н.з. [NUMBER] , водій [PERSON] , який рухався прямо, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 03.09.2019 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. На підставі страхового акту № 006.01347619-1 від 29.08.2019 року та розрахунку страхового відшкодування позивачем виплачено потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 31 039,74 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 49987283 від 30.08.2019 року. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток у повному обсязі. Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Оскільки позивачем було виплачено страхувальнику страхове відшкодування, до нього перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи відповідальної за заподіяну шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АСК «Омега» відповідно до полісу № АМ/8115216, у зв`язку з чим страховою компанією було виплачено позивачу частину страхового відшкодування в розмірі 15 804,58 грн. з урахуванням зносу автомобіля. Згідно з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду України від 10.02.2016 у справі № 6-2878цс15, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом ст. 1194 ЦК України в системному зв`язку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону "Про страхування" можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було сплачено страхове відшкодування за ремонт пошкодженого автомобіля «Fiat Doblo», д.н.з. [NUMBER] , в розмірі 31 039,74 грн., при цьому АСК «Омега» відповідно до полісу № АМ/8115216 було виплачено позивачу частину страхового відшкодування в розмірі 15 804,58 грн., то різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 15 235,16 грн. Стороною відповідача не надано суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем. З огляду на викладене, вбачається, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 15 235,16 грн., яка є різницею між фактичним розміром шкоди, виплаченим позивачем потерпілій особі та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), сплаченою АСК «Омега». Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи з положень вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved