Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

14.12.2023 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення\~пені,\~індексу інфляції\~та трьох\~процентів річних\~за прострочення\~виконання грошового\~зобов`язання.Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.02.2022 року в м. Луцьку по вул. Рівненській сталася ДТП, а саме: водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Fiesta», д.н.з. [NUMBER] , на нерегульованому пішохідному переході здійснив наїзд на неї та завдав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Вказує, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час експлуатації вказаного транспортного засобу була застрахована у Волинській регіональній дирекції АТ «Страхова компанія «ТАС». Про скоєння ДТП [PERSON] відразу повідомив по телефону АТ «СГ ТАС», а 14.02.2022 року подав письмове повідомлення у Волинську дирекцію товариства. Зазначає, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.10.2022 року встановлено прямий причинний зв`язок із вказаною ДТП та її наслідками з грубим порушенням водієм [PERSON] Правил дорожнього руху та постановлено звільнити [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з передачею на поруки трудового колективу ПП «НОВОМЕРВІС». У подальшому, вона звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 177665,75 грн. Страхову виплату у розмірі 27300 грн. відповідач здійснив тільки 27.03.2023 року. Однак, товариство відмовило їй в іншій частині виплат з формальних підстав, що стало підставою для звернення до суду. Так, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2023 року було частково задоволено її позов до АТ "СГ\~"ТАС"\~та вирішено\~стягнути з\~АТ «СГ «ТАС» в рахунок страхового відшкодування - шкоду: пов`язану з лікуванням потерпілої в сумі 4721,67 грн.; пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в сумі 32838,90 грн.; пов`язану із стійкою втратою працездатності в сумі 78000,00 грн.; моральну шкоду в сумі 4478,03 грн., а всього разом 120038,60 грн. Вказує, що незважаючи на фактичне погодження з вказаним рішенням та не оскарження його в апеляційному порядку, відповідач самостійно не здійснив виплати страхового відшкодування по рішенню суду, що змусило позивача звернутись до приватного виконавця про примусове виконання судового рішення. І лише, після відкриття 08.12.2023 року ВП № 73554056 та стягнення 11.12.2023 року з рахунку відповідача 120038,60 грн. вказана сума страхового відшкодування в той же день була отримана позивачем. Зазначає, що відповідач протермінував виплату страхового відшкодування в сумі 27300 грн. на 47 днів (08.02.2023 по 26.03.2023), а також виплату страхового відшкодування згідно рішення суду в сумі 120038, 60 грн. на 306 днів (08.02.2023 по 10.12.2023). Посилаючись на вищевикладене просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню в сумі 47063, 17 грн., втрати від інфляції в сумі 4834, 69 грн. та 3% річних у розмірі 3124, 51 грн., а всього 55022,37 грн. 27.05.2024 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначив, що виконання судового рішення, яким з АТ «СГ «ТАС» на користь [PERSON] стягнуто суму страхового відшкодування за завдану шкоду в розмірі 120038,60 грн., відбулося через 19 днів після набрання ним законної сили. Жодної відмови позивачці у виплаті страхового відшкодування страховою компанією не приймалося та розмір такого сторонами не узгоджувався. Крім того, період під час якого розглядалась цивільна справа щодо стягнення з відповідача на користь позивача розміру страхового відшкодування, не входить до періоду, за який підлягають нарахуванню три відсотки річних та інфляційні втрати. Наведені обставини свідчать про те, що будь-якого протермінування виплати страхового відшкодування АТ «СГ «ТАС» не допущено. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити. 29.05.2024 року представником позивача подано до суду відповідь на вищевказаний відзив. Свої доводи останній мотивує тим, що часткову виплату страхового відшкодування в загальній сумі 27300 грн. відповідач здійснив лише 27.03.2023 року, хоча мав би прийняти таке рішення до 07.02.2023 року, тобто протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. У свою чергу, часткове задоволення судом позовних вимог по виплаті страхового відшкодування в сумі 120038 грн. 60 коп., яке відповідач мав здійснити включно до 07.02.2023 року, протермінування відліку виплати страхового відшкодування згідно рішення суду в сумі 120038 грн. 60 коп. починається саме з 08.02.2023 року та по 10.11.2023 року по дату виконання судового рішення. З огляду на викладене, стороною відповідача не наведено належних обставин та правових підстав, необхідних для обґрунтованої відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. 11.02.2022 року, [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки "Ford Fiesta" р.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Рівненській в напрямку Київського Майдану, м. Луцька, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований поблизу буд. № 81, вул. Рівненської в м. Луцьку, не вибрав безпечної швидкості, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, тим самим, всупереч вимогам п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3, 18.1 ПДР, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, таким чином не надав дорогу пішоходу [PERSON] , яка здійснювала перехід проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході з ліва на право відносно руху автомобіля та здійснив наїзд на останню. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.10.2022 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з передачею на поруки трудового колективу. Як з`ясовано судом, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як водія транспортного засобу Ford Fiesta" р.н.з. [NUMBER] , була застрахована в АТ «Страхова група «ТАС» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АТ/1846828. Ліміт відповідальності АТ «Страхова група «ТАС» за даним полісом на одного потерпілого становив 260000,00 грн за шкоду життю та здоров`ю та 130000, 00 грн за шкоду майну. 28.10.2022 року [PERSON] на адресу ПАТ «Страхова група «ТАС» подала заяву про виплату їй, як потерпілій внаслідок ДТП, страхового відшкодування у вигляді: - 30721,67 грн - відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням; - 56960,00 грн - відшкодування витрат у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; - 78000,00 грн. відшкодування витрат із стійкою втратою працездатності; - 3700,00 грн. шкода заподіяна майну потерпілої; - 8284,08 грн. моральна шкода. До вказаної заяви був доданий пакет документів, зазначений в додатку до заяви. У відповідь на вказану заяву АТ «Страхова група «ТАС» у листі від 22.11.2022 року № 3433 просило надати копії листків непрацездатності із усією заповненою інформацією з двох сторін, довідку з місця роботи [PERSON] з зазначенням кількості робочих днів за останні два місяці, що передуються даті настання ДТП, довідку форми ОК5 або ОК7 із зазначенням загального трудового стажу. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] змінила прізвище на «Верес» у зв`язку з одруженням. Як з`ясовано судом, станом на день розгляду справи у суді страховою компанією 27.03.2023 року було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 27300,00 грн., з яких 26000,00 грн. у відшкодування витрат на лікування та 1300,00 грн.- моральної шкоди. Дані обставини встановлені рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2023 року в межах цивільної справи № 161/1137/23, а тому мають преюдиційне значення для розгляду даної справи. Вищеваказаним судовим рішенням постановлено стягнути з АТ «СГ «ТАС» на користь [PERSON] в рахунок страхового відшкодування - шкоду: пов`язану з лікуванням потерпілої в сумі 4721,67 грн.; пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в сумі 32838,90 грн.; пов`язану із стійкою втратою працездатності в сумі 78000,00 грн.; моральну шкоду в сумі 4478,03 грн., а всього разом 120038 грн. 60 коп. На викононня даного рішення суду було видано виконавчий лист, який стягувачем пред`явлено до виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Левченко Я.О. (ВП №73554056). Як вбачається із платіжної інструкції № 5131 від 11.12.2023 року на рахунок [PERSON] було здійснено оплату боргу по ВП №73554056 у розмірі 120038,60 грн. У своїй позовній заяві [PERSON] зазначає, що відповідач протермінував виплату страхового відшкодування в сумі 27300 грн. на 47 днів (08.02.2023 по 26.03.2023), а також виплату страхового відшкодування згідно рішення суду в сумі 120038,60 грн. на 306 днів (08.02.2023 по 10.12.2023), а відтак є всі правові підстави для стягнення про стягнення пені, індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до п. 36.2. статті 36 Закону № 1961-IV, в редакції чинній на дату ДТП встановлено, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати)». Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07.06.2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день з страхового відшкодування (регламентної виплати) прострочення виплати страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Так,\~судом достовірно\~встановлено,\~що наявність\~правових підстав\~для здійсненняАТ\~«СК «ТАС»\~на користь позивачки спрахового відшкодування в загальному розмірі 120038,60 грн. встановлено рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2023 року в межах цивільної справи № 161/1137/23, яке набрало законної сили та є чинним. Як було встановлено, із заявою про виплату страхового відшкодування [PERSON] звернулася до АТ «Страхова група «ТАС» 28.10.2022 року (09.11.2022 року вказана заява отрмана відповідачем), а тому таке страховик, в силу приписів п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повин був здійснити у строк до 07.02.2023 року. Відтак, починаючи з 08.02.2023 року у АТ «Страхова група «ТАС» виникло прострочення виконання зобов`язань. Із матеріалів справи слідує, що відповідач протермінував виплату страхового відшкодування в сумі 27300 грн. на 47 днів (з 08.02.2023 року по 26.03.2023 року), а також виплату страхового відшкодування (з огляду на виконання судового рішення) в сумі 120038,60 грн. на 306 днів (з 08.02.2023 року по 10.12.2023 року). Вищенаведене свідчить про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки грошових коштів в сумі 55022,37 грн. з яких: 47063,17 грн. пеня, 4834,69 грн. втрати від інфляції та 3124,51 грн. 3% річних. Суд вважає надані стороною позивача розрахунки на обґрунтування вищевказаних вимог належними, допустимими та достатніми доказами, а також враховує, що такі розрахунки в жодній мірі відповідачем спростованими не були. Враховуючи навелене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог [PERSON] до АТ "СГ "ТАС" про стягнення пені, індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 1073,60 грн. судового збору, оскільки позивач від його сплати звільнена.

Outcome: approved