Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

15.01.2024 року [PERSON] та [PERSON] через свого представника адвоката Штенгелова О.В. звернулись до суду із вищевказаним позовом до\~ [PERSON] , у якому просять суд стягнути з відповідача: на користь [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , моральну шкоду в розмірі 50\~000,00 грн.; на користь [PERSON] ,\~який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , моральну шкоду в\~ розмірі 50\~000,00 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 15\~496 грн. 67 коп.; на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу, та [PERSON] суму сплаченого судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що 11.05.2023 року о 12 год. 18 хв., знаходячись біля двору буд.\~ [ADDRESS] , собака породи «Американський пітбультер`єр», яка належить відповідачу [PERSON] та яка була без засобів захисту (без намордника та без повідку) загризла на смерть іншого собаку породи «Французький бульдог», яка належить\~ [PERSON] . Постановою Комунарського районного суду\~м. Запоріжжя від 12.10.2023 року у справі № 333/3969/23 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП. На підставі ст. 38 КУпАП провадження у справі закрито в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків. Напад собаки відповідача на собаку позивача відбувся у присутності дітей. Вважають, що понесення їх дітьми моральних страждань не викликає сумніву, оскільки внаслідок противоправних дій відповідача діти пережили нервовий шок, так як на її очах собака відповідача породи «Американський пітбультер`єр» загризла їх собаку, який був не просто собакою, а членом родини 5 років. Моральну шкоду, спричинену сім`ї у вигляді переляку, втрату сну впродовж місяця, також сильних нервових потрясінь і душевних страждань, завдав сам факт нападу на їх собаку. Сама думка про те, що напад агресивної собаки може повторитись знову породжує у них страх перед собаками великих розмірів. Саме цей страх зараз заважає придбати або взяти собаку. Так як стан дитини [PERSON] не покращувався, їм довелось 03.11.2023 року звернутися до лікаря спеціаліста, який оглянувши сина призначив амбулаторно приймати підтримуюче лікування, призначив консультацію психіатра та психотерапевтичну роботу. З урахуванням часу тривалості страждань спричиненого душевного болю, порушення спокою та ситуації в сім`ї, а також того, що відповідач відмовилась вирішити ситуацію мирно та компенсувати спричинену шкоду, вважають,що заявлена ними моральна шкода відповідає принципу співрозмірності завданій шкоді.\~Щодо матеріальної шкоди зазначили, що собаку купили за 15\~000,00 грн., згідно з витягом з веб-сайту «об`ява» з продажу цуценят породи «Французький бульдог» середня вартість цуценя складає 15\~496 грн. 67 коп. Попередній розмір судових витрат складає 10\~212,00 грн. до якого входить сплачений судовий збір в розмірі 1 212,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9\~000,00 грн. Просять позов задовольнити. Ухвалою судді від 16.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 07.02.2024 року до суду надійшов відзив на позов.\~Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що на момент подачі відзиву не має рішень суду, які б встановили причетність [PERSON] до завдання позивачам шкоди. Позивачі не надали доказів завдання їм матеріальної шкоди. Позивачі ведуть себе зухвало, вибачення не приймають, гроші відмовились отримати. Відповідач хворіє, [INFO] помер її чоловік [PERSON] , а 11.05.2023 року вона йшла в лікарню до свого чоловіка. Просить у позові відмовити. Зазначила, що понесла витрати на правову допомогу в розмірі 5\~000,00 грн. 13.06.2024 року відповідач надала до суду докази: заяву щодо поведінки собаки на ім`я «Тор», підтверджену головою квартального комітету\~ від 11.06.2024 року, де зазначено, що собака добрий, ніколи ні на кого не нападав; висновок окуліста щодо необхідності проведення хірургічного втручання та призначення дороговартісних препаратів [PERSON] . У судовому засіданні представник позивачів адвокат Штенгелов О.В. позов підтримував, зазначив, що у справі достатньо доказів, які підтверджують винуватість відповідача у неналежному утриманні собаки, просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Жидкова Л.І. позов визнали частково, в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 500,00 грн., в іншій частині позову просили відмовити. Також, просили суд при ухваленні рішення звернути увагу на тяжку хворобу відповідача, її вік та факт того, що вона втратила свого чоловіка. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] була власником собаки породи «Французький бульдог» на ім`я\~ [PERSON] (дата народження [INFO] ), що підтверджується копією паспорта на тварину (а.с. 16). Собаці проведено усі необхідні щеплення (а.с. 17-18). Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2023 року у справі № 333/3969/23 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП. На підставі ст. 38 КУпАП провадження у справі закрито в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків (а.с. 35-36). 24.04.2024 року постановою Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу захисника [PERSON] залишено без задоволення.\~Постанову судді Комунарського районного суду м.\~Запоріжжя від 12.10.2023 року в цій справі щодо [PERSON] залишено без змін. Таким чином, не підлягають доказуванню обставини, що мали місце 11.05.2023 року, о 12 год. 18 хв., за адресою: [ADDRESS] , (біля двору),\~ коли позивачам було заподіяно матеріальні збитки та моральну шкоду. Позивачі зазначають, що неправомірні дії відповідача заподіяли їм та членам їх сім`ї матеріальні збитки у розмірі 15\~496 грн. 67 коп. та моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частинами першою-третьою ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків\~у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Положенням частин першої та другої\~ст. 180 ЦК України\~передбачено, що тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом. Тобто собака є майном, об`єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі\~ст. 317 ЦК України\~лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У частині п`ятій ст. 319 ЦК України зазначається, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до статей 9, 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» (далі Закон) особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Дозволяється утримувати собак без поводків і намордників під час оперативного використання правоохоронними органами, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на навчально-дресирувальних майданчиках. Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Необхідною умовою відповідальності за заподіяння шкоди, є причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) заподіювача шкоди і майновою або моральною шкодою, що виникла у потерпілої особи. Відповідальність за наслідки, що наступили, можлива лише тоді, коли ці наслідки були закономірним результатом вчиненого особою діяння. Дія або бездіяльність, що є однією з умов виникнення цього результату, але не пов`язані з ним внутрішнім необхідним зв`язком, є лише мотив, але не причина наслідків, що наступили. Для встановлення існування причинного зв`язку слід довести, що: 1) протиправна поведінка передувала настанню шкідливих наслідків; 2) шкідливі наслідки є результатом протиправної поведінки особи заподіювача шкоди. Обов`язковою умовою виникнення деліктних зобов`язань є причинно-наслідковий зв`язок між діями особи і заподіянням шкоди. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями завдавача, а викликана якимись іншими обставинами. Відповідальність за завдану шкоду може настати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди: протиправну поведінку заподіювана шкоди: причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана: вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для встановлення існування причинного зв`язку необхідно довести, що протиправна поведінка передувала настанню шкідливих наслідків, шкідливі наслідки є результатом протиправної поведінки особи - заподіювана шкоди. Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди по винні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Вказані висновки в частині необхідності встановлення винної особи та безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду та цієї шкодою. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір. Вина [PERSON] підтверджується постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2023\~ року у справі № 333/3969/23, яка постановою Запорізького апеляційного суду від 24.04.2024 року залишена без змін. Частиною першою ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). 01.09.2012 року позивачі уклали шлюб (а.с. 29). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.30). [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] від іншого шлюбу\~(а.с. 31). В матеріалах\~ справи містяться дві фотокартки, на першій зображено собаку відповідача породи «Американський пітбультер`єр», на другому знімку собака позивачів породи «Французький бульдог» (собака мертва, знаходиться в отворі між парканом, уся морда в крові). Відповідно до консультативного висновку лікаря-психолога [PERSON] від 03.11.2023 року неповнолітній [PERSON] , 2013 року народження, складено висновок: травмуючи ситуація завдала шкоди психічному стану дитини, на цей момент не прожита і значима для хлопця. Знижує стабільність емоційного стану та продуктивність пізнавальної діяльності (а.с. 34). Суд зазначає, що утримуючи собаку, її господар має знати і розуміти не тільки свої права, але й обов`язки, і усвідомлювати необхідність їх узгодження з правами і свободами інших людей. Не дотримуючись цих принципових положень, порушуючи відповідні правила поводження з собаками, ставлячи життя і здоров`я інших людей в небезпеку, господар собаки порушує свій конституційний обов`язок, закріплений у ст. 68 Конституції України, де зазначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції України\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. А згідно зі\~ст. 66 Конституції України\~кожен зобов`язаний відшкодовувати завдані ним збитки. Відтак, суд дійшов до висновку, що тілесні ушкодження, яких зазнала собака позивача від нападу собаки відповідача, були отримані внаслідок неправомірних дій відповідача та з її вини, що виразилась у незабезпеченні останньою належних умов утримання собаки та відповідно безпеки оточуючих, що в результаті призвело до заподіяння шкоди позивачам. Отже, враховуючи обґрунтування позову та наявність підстав для відповідальності за завдану шкоду, а саме наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування шкоди. Позивачами зазначено, що собаку було придбано за 15\~000,00 грн., до суду надано витяг з веб-сайту «об`ява» з продажу цуценят породи «Французький бульдог», де\~ середня вартість цуценя складає 15 496 грн. 67 коп. (а.с. 37). Враховуючи, що в даній ситуації по-іншому (чеки, платіжні квитанції) неможливо підтвердити вартість собаки, то суд приймає витяг з веб-сайту, як належний доказ. При цьому, відповідачем та його представником не надано до суду доказів, які б спростували дану інформацію. Отже, в цій частині позовні вимоги є обґрунтовані. Відповідно до ч. 2\~ст. 89\~ЦПК України\~жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд здійснює дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ЦПК України. Звертаючись до суду позивачі просять стягнути із відповідача моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди позивачі вказують, що незаконні дії відповідача заподіяли їм та дітям моральні страждання, що виразились у зміні своєї життєдіяльність, хвилюваннях та стресі. Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За змістом п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 вищевказаної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. На собаку позивачів здійснила напад собака породи «Американський пітбультер`єр». Внаслідок недбалого використання відповідачем свого права власності на собаку, а саме вигул собаки без поводка та намордника, позивачам та їх дітям були завдано шкоду, а собака померла. Доказів належності собаки породи «Американський пітбультер`єр»\~до небезпечних порід відповідно до Переліку небезпечних порід собак, відповідачем суду не надано. Разом з цим, суд вважає неспроможними доводи відповідача наведені у відзиві щодо належного утримання нею собаки породи «Американський пітбультер`єр», той факт, що собака доброзичлива і ніколи ні на кого не нападала та відсутності її вини, оскільки вказані твердження спростовуються зібраними у справі доказами та дають достатні підстави, «поза розумним сумнівом», для висновку, що саме з вини [PERSON] внаслідок її протиправних дій (бездіяльності), собака знаходилась без повідку, прив`язі та без намордника і загризла іншу собаку, вона порушила правила утримання тварини, отож доведено наявність збитків та причинний зв`язок із шкодою заподіяною позивачам з її вини. Таким чином,\~з урахуванням\~обставин справи,\~суд вважає,\~що діями відповідача позивачам та їх неповнолітнім дітям\~ безумовно була\~завдана моральна\~шкода,\~оскільки напад\~собаки та\~його наслідки\~стали для дітей психотравмуючими факторами, що спричинили хвилювання та душевні страждання. Суд враховує, що відповідач [PERSON] є\~ особою пенсійного віку, маються у справі медичні висновки лікаря офтальмолога\~щодо необхідності хірургічного втручання та призначення відповідачу дороговартісних ліків, крім того, відповідач втратила чоловіка, доказів належності їй рухомого чи нерухомого майна матеріали справи не містять. Визначаючи розмір шкоди сторона позивачів посилається на порушення нормального образу життя усієї сім`ї. Виходячи із вказаних міркувань, суд вважає, що розмір заявленої моральної шкоди позивачами є завищеним, тому вимоги позивача щодо моральної шкоди слід задовольнити частково, а саме у розмірі по 5 000,00 грн. кожному з позивачів, що буде справедливим та достатнім, на думку суду, для компенсації понесених позивачами та їх дітьми страждань та переживань внаслідок раптової насильницької смерті їх собаки. За таких обставин, суд задовольняє позов частково в цій частині. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи Розділу 8 ЦПК України. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; (ст. 133 ЦПК України). Згідно з положенням п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при пред`явленні даного позову позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 1 212,00 грн.,\~позивачем [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 1 212,00 грн. Так як позов задоволено частково\~22,07 %, то відповідно і судовий збір необхідно стягнути з відповідача у розмірі по 267 грн. 49 коп. на користь кожного позивача. Щодо заявлених вимог позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, що передбачено ст. 137 ЦПК України. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на правову допомогу стороною позивачів надано до суду: угоду про надання правової допомоги від 09.11.2023 року (укладену між адвокатом Штенгеловим О.В. та [PERSON] ),\~ ордер серії АР № 1093273 від 12.01.2024 року, ордер серії АР № 1093273 від 12.01.2024 року, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 001123 від 29.02.2016 року, попередній розрахунок підготовка та подання позову 4\~000,00 грн. (4 години), підготовка та подача відповіді на відзив 3 000,00 грн. (3 години), участь у одному судовому засіданні незалежно від витраченого часу 2\~000,00 грн.; акт приймання-передачі послуг від 12.01.2024 року написання та подання позовної заяви 4\~000,00 грн. (підписаний з позивачем [PERSON] ), квитанція від 12.01.2024 року на суму 4\~000,00 грн. (кошти внесені позивачем [PERSON] ). Аналізуючі надані докази, суд звертає увагу, що відповідь на відзив подана до суду не була, а представник позивачів адвокат Штенгелов О.В. приймав участь у судовому засіданні 21.02.2024 року\~ та 17.07.2024 року, тобто фактично належно підтверджені понесені витрати позивача [PERSON] на правову допомогу лише за складання і подачу позову 4\~000,00 грн. та участь у судовому засіданні 21.02.2024 року та 11.07.2024 року 4\~000,00 грн. \~ Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених до стягнення витрат, суд у відповідності до положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України обсяг наданих робіт та послуг, складність справи, обсяг виконаних робіт\~ вважає, що витрати на правничу допомогу є співмірними. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною другою ст. 141 ЦПК України передбачено, що\~ інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 06.12.2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду від 25.05.2021 року у справі № 910/7586/19. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 року у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 року від № 640/8316/20, від 21.10.2021 року у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на те, що справа є не значної складності, досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, враховуючи усну заяву представника відповідача в судовому засіданні про зменшення судових витрат, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача [PERSON] в сумі 3\~000,00 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи. Що стосується витрат на правову допомогу понесену відповідачем. [PERSON] до суду подано разом з відзивом ордер серії АР № 1162093 від 06.02.2024 року адвокат Жидкова Л.І.\~Квитанції та акти виконаних робіт, опис виконаних робіт до суду не надано. Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні будь-які акти виконаних робіт, зазначення переліку та вартості послуг, які були надані адвокатом Жидковою Л.І. та підтвердження їх оплати відповідачем, вимоги в цій частині не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю.

Outcome: partial