Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

[PERSON] через свого представника-адвоката Бондпря А.В. заявив позов до [PERSON] про скасування арешту, пославшись на те, що його наявність перешкоджає їй повною мірою реалізувати свої права власника майна. Ухвалою від 10.05.2024 р. справа прийнята до провадження та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відзиву від відповідача до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] являється власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Інша 1/2 частина квартира належить його дружині - [PERSON] , яка померла [INFO] . Право власності на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Святошинською районною у місті Києві державною адміністрацією від 17 зересня 2002 року, що видане на підставі розпорядження N? 1467 від 17 вересня 2002 року. 11.07.2023 року позивачу стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт. Як виявилося арешт накладений 15 вересня 2006 року на підставі ували Святошинського районного суду м. Києва. 14 липня 2023 року позивач отримав копію ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 01 вересня 2006 року по справі 2-2617/06. Відповідно до отриманої копії ухвали, Святошинським районним судом м. Києва за наслідками розгляду поданого представником позивача клопотання про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] (надалі - Відповідач), було прийнято рішення яким клопотання було задоволено та накладено арешт на квартиру, що належить [PERSON] . [PERSON] не була та не є власником квартири, в даній квартирі зареєстрована ні коли не була. Як зазначалося [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири, спадкоємцями першої черги після її смерті є [PERSON] та син [PERSON] . В рамках спадкової справи 1202/2022 було отримано інформаційну довідку КВ-2022 N? 26811 від 30 листопада 2022 року видану КП КМР «КМ БТІ», відповідно до якої [PERSON] належить 1/2 частина квартири. Відповідно до інформаційної довідки N? 339387582 від 17.07.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру не зареєстровано. За період з 2002 року по 2023 рік право власності на квартиру не було перереєстровано однак арешт було накладено, та станом на 17.07.2023 року не скасовано. Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Отже даною частиною передбачено два випадки скасування заходів забезпечення позову 1) з власної ініціативи суду та 2) за вмотивованим клопотанням учасника справи. В липні 2023 року Позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про скасування заходів забезпечення позову, а саме скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] . 21.07.2023 року Святошинським районним судом м. Києва була розглянута заява позивача про скасування заходів забезпечення позову. За наслідками розгляду цивільної справи N? 759/13332/23 заява була задоволена і ухвалена 21 липня 2023 року ухвала, якою заяву було задоволено та скасовано заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.09.2006 року у справі N? 2-2617/06 у вигляді накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . На підставі отриманої ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2023 року Позивач звернувся із заявою про скасування арешту на квартиру. 11 серпня 2023 року Позивач отримав рішення про відмову в проведені реєстраційної дії. Відповідно до рішення, підставою для відмови було зазначено що арешт накладений на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2006 року, однак даної ухвали взагалі не має. Представник Позивача вважає що при реєстрації арешту було помилково зазначено дату ухвали 15.09.2006 замість 01.09.2006 року. Згідно зі ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Власник майна відповідно до ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, зважаючи на відсутність підстав для обмеження права власності позивача, наявність арешту майна позивача, що перешкоджає йому вільно розпоряджатися таким майном, приймаючи до уваги, що іншого способу захисту порушеного права власності позивача, аніж того, що ним обрано, за наявних обставин не вбачається, ураховуючи завдання цивільного судочинства, метою якого є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, зокрема, фізичних осіб, суддя приходить до висновку про задоволення позовних вимог та зняття арешту з 1/6 частини квартири [ADDRESS] . На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved