Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на її утримання у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею 23-х років/закінчення навчання. Позов мотивовано тим, що позивачка є рідною дочкою позивача. Відповідач на підставі рішення суду сплачував на користь матері позивачки аліменти до досягнення позивачкою повноліття. Відповідач відколи виїхав на заробітки, ніколи не цікавився життям своєї дочки ні в період неповноліття, ні після досягнення дочкою повноліття, в добровільному порядку жодних платежів, в тому числі і на навчання, не присилав. Позивачка повністю знаходиться на утриманні свої матері. У серпні 2023 [PERSON] вступила до Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Тараса Шевченка на денну форму навчання, спеціальність - психологія. Навчання відбувається за кошти фізичних осіб, термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027. Відповідно до Договору про надання освітніх послуг між закладом освіти та фізичною особою від 01.09.2023, загальна вартість освітніх послуг за весь строк навчання становить 87800 грн., плата вноситься щосеместрово. Крім того, позивачка проживає у гуртожитку університету та плата за який складає 730 грн. за 1 місяць. Позивачка не в змозі забезпечити себе самостійно, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків. У судове засідання представник позивачки надав заяву, в якій просив справу розглянути без її участі, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Вказала, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що заявлений розмір аліментів є для нього завеликим. Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, частково визнав позовні вимоги. Заперечував проти розміру аліментів, які просить стягнути з нього позивачка, а саме частину з усіх видів його доходу та зазначив, що згодний сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу та, на його думку, саме такий розмір аліментів буде відповідати загальним засадам регулювання сімейних відносин, як справедливості, добросовісності та розумності. Вказав, що у розумінні положень СК України некоректними є вимоги позивачки в частині стягнення аліментів не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На момент розгляду справи [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття. З довідки Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Тараса Шевченка №214 від 30.04.2024 вбачається, що [PERSON] є студенткою ОС Бакалавр денної форми навчання спеціальності 053 Психологія за кошти фізичних осіб. Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027. Згідно Договору про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою від 01.09.2023, укладеним між Національним університетом «Чернігівський колегіум» ім. Тараса Шевченка та [PERSON] , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 87800 грн., зокрема за 2023/2024 н.р. 1 семестр - 9000 грн., 2 семестр 9900 грн. [PERSON] проживає в гуртожитку Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Тараса Шевченка, вартість проживання складає 730 грн. за 1 місяць, що підтверджується довідкою №1 від 30.04.2024. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу положення ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України вбачається, що розмір аліментів на одну дитину передбачено в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про громадянство України» визначено, що дитиною є особа віком до 18 років. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] виповнилося 18 років, а тому вимога позивачки в частині встановлення мінімального розміру аліментів на рівні 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років задоволенню не підлягає. Оцінюючи заперечення відповідача з приводу розміру аліментів, які просить стягнути позивачка, суд не враховує його такими, що заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не наведено ні підстав чому розмір аліментів є для нього великим та які не дають можливості сплачувати саме заявлений позивачкою розмір аліментів, ні доказів які б підтверджували ці підстави. Суд також враховує, що повнолітня [PERSON] навчається на денній формі навчання, в зв`язку з чим не має можливості працевлаштуватись, а також значний розмір вартості освітньої послуги. На підставі викладеного та враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, а повнолітня дитина потребує допомоги у зв`язку із навчанням, відповідач частково визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої доньки на час її навчання в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 22.05.2024 і до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення позивачкою 23 років. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання повнолітньої дитини, загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності, буде відповідати інтересам дитини, та є спроможним для відповідача і не ставитиме його у скрутне матеріальне становище. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів та у справах про оплату додаткових витрат на дитину позивачі звільняються від сплати судового збору. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до приписів ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн., надано копію договору про надання правничої допомоги №10-1/24 від 01.05.2024 року, укладеного між адвокатом Савостою І.М. та [PERSON] , копію свідоцтва Савости І.М. про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000431 від 17.08.2018 року, копію Акта приймання-передачі правових послуг від 21.05.2024, квитанцію до прибуткового касового ордера №19 від 02.05.2024, згідно якої позивачка понесла витрати на правничу допомогу у сумі 2000 грн., Отже, судом встановлено, що позивачкою при зверненні до суду понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн., які згідно положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: partial