Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову представник [PERSON] вказала, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , був розташований житловий будинок загальною площею 24,20 кв.м, який належав [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 30 травня 1959 року, посвідченого Люботинською нотаріальною конторою за № 1942 від 08 червня 1959 року. На земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , яка була йому відведена\~ на підставі рішення виконкому Люботинської міської ради депутатів трудящих від 12 лютого 1959 року, [PERSON] в 1970 році розпочав будівництво нового житлового будинку, а старий будинок був знесений. Оскільки будівництво нового житлового будинку було завершено у 1988 році, він не належить до самочинного будівництва,а його існування та відповідність технічним вимогам підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації. З моменту завершення будівництва новий житловий будинок належав [PERSON] . Але [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем на відкриту спадщину після смерті батька є позивач [PERSON] , яка фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки постійно проживала її батьком. Але оформити свої спадкові права позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, тому вона була змушена звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою від 21 травня 2024 року було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. У визначений судом строк відповідачем Люботинською міською радою Харківської області відзив не поданий. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, але її представник [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказала, що позов підтримує повністю та просить суд його задовольнити.\~ В судове засідання Люботинська міська рада Харківської області не з`явилась, але до суду подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі її представника за наявними у справі документами та відповідно до вимог чинного законодавства. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. За інформацією, наявною у розпорядженні КП «Люботинське АПБ» Люботинської міської ради Харківської області, станом на 31 грудня 2012 року обліковується запис про реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Люботинською нотконторою 08 червня 1959 року, реєстровий № 1942. Право власності зареєстровано було 01 листопада 1962 року. Актом про завершення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 07 липня 1962 року підтверджується факт будівництва забудовником [PERSON] в період з травня 1959 року по вересень 1961 року на земельній ділянці [ADDRESS] житлового будинку загальною площею 24,20 кв.м., і житловою площею 15,00 кв.м. Але, як вбачається з технічного паспорту, виготовленого ФОП [PERSON] станом на 14 травня 2024 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , були побудовані: в 1988 році - житловий будинок літ. «А-1», прибудова літ. «А1-1», гараж літ. «Г», погреб літ. «гп», вбиральня літ. «Ж»; в 1970 році - літня кухня літ. «Б», сарай літ. « В», душ літ. «Д», сарай літ. «Е», в 2000 році ганок літ. «а». В довідці від 14 травня 2024 року ФОП [PERSON] вказав, що збудовані житловий будинок і надвірні будівлі не являються самочинним будівництвом, а житловий будинок загальною площею 24,20 кв.м., і житловою площею 15,00 кв.м, який був прийнятий в експлуатації у 1962 році, наразі знесений. Станом на 1988 рік питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Таким чином, з моменту завершення будівництва житлового будинку [PERSON] набув статусу власника житлового будинку та він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , був збудований саме [PERSON] , якому належав раніше існуючий житловий будинок, та якому земельна ділянка за вказаною адресою була передана у 1959 році у безстрокове користування під індивідуальне будівництво, і набутий ним у особисту власність. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 14\~ червня 2000 року, виданого Люботинським міським відділом\~ реєстрації актів громадянського стану. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №341/01-16/п від 28 травня 2024 року, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався. Спадкоємцем на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є його донька [PERSON] , що відповідає ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги в рівних частках є діти, той з подружжя котрий залишився. Дружина [PERSON] [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 17 вересня 1987 року Люботинською міською радою. Факт родинних відносин позивача [PERSON] та її померлого батька [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке було видане Люботинським міським бюро ЗАГС 24 липня 1958 року, та копіями свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , виданого 10 вересня 1976 року Люботинською міською радою Харківського району, та свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 20 грудня 1997 року Люботинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, якими підтверджується послідовна зміна прізвища позивача з [PERSON] на Подзель. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з копії паспорта позивача, [PERSON] зареєстрована в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , та постійно в ньому проживає з 25 червня 1979 року і до часу звернення з позовом до суду. Постійне проживання позивача у спірному житловому будинку як на час смерті його власника [PERSON] , так і протягом наступних шести місяців підтверджується записами в будинковій книзі для прописки громадян у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] Враховуючи ту обставину, що після смерті [PERSON] його донька залишилася проживати в спірному житловому будинку, суд приходить до висновку, що позивач спадщину у виді житлового будинку за вказаною вище адресою після смерті [PERSON] прийняла в управління та володіння. А тому суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після батька [PERSON] . Тому суд задовольняє позов повністю і визнає за позивачем право власності на вказаний житловий будинок в поряду спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved