Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Вобґрунтування заявлених вимог посилається на те, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 01.12.1997 року, виданим органом приватизації Монастириським ВАТ «Українська тютюнова компанія», квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності їй, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказану трикімнатну квартиру [ADDRESS] було надано її чоловікові [PERSON] , сім`я якого складалася з чотирьох членів. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , залишилось спадкове майно, до складу якого входить 1/4 частина квартири [ADDRESS] , загальною площею 65,9 м2, житловою площею 39,8 м2, до якої також належить підвал площею 5,6 м2. Вона є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняла, оскільки у визначений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] , хоч і були зареєстровані разом із батьком, проте на момент відкриття спадщини не проживали разом з ним, оскільки перебували за кордоном, а також не подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Однак позивачка не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із відсутністю (втратою) правовстановлюючого документа на зазначену квартиру. Окрім того, частка спадкодавця [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру, яка належить чотирьом особам, не визначена. З огляду на наведені обставини просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Андрусенко І. Я. в підготовче засідання не з`явилися, проте представник позивача подав клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, представник відповідачів адвокат Микулич І. В. подав суду письмову заяву від імені [PERSON] та [PERSON] про визнання позовних вимог [PERSON] , в якій також зазначає, що відповідачі погоджуються з тією обставиною, що на час смерті батька [PERSON] вони постійно проживали за кордоном, де перебувають дотепер, та не прийняли спадщину. З огляду на наведене вважає, що позов слід задовольнити та просить розглянути справу за їхньої відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.06.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано в Монастириської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Судом встановлено такі обставини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області 31.07.2015 року, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 08.01.1983 року. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як вбачається зі свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого повторно 28.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] , [INFO] , 28.12.2005\~року змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (прізвище, ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені [PERSON] ). Наказом № 71 ВАТ «Українська тютюнова компанія» Монастириського району Тернопільської області від 20.10.1997 року введено в експлуатацію прийнятий Державною технічною комісією 30-квартнирний житловий будинок в [ADDRESS] (балансова вартість 6009,30 грн), що підтверджується архівним витягом з наказу № 71. Спільним засіданням\~правління ВАТ\~та профкомітету\~«Українська тютюнова\~компанія» Монастириського\~району Тернопільської\~області від\~04.08.1997\~року було\~вирішено надати\~житлову площу\~в новозбудованому\~30-ти\~квартирному житловому\~будинку по\~ [ADDRESS] ,\~працівнику [PERSON] ,\~сім`я\~якого складається\~з чотирьох\~членів,\~а саме\~ надати\~трикімнатну квартиру\~ [ADDRESS] \~на першому\~поверсі другого\~під`їзду,\~житловою площею\~39,8\~(архівний\~витяг з\~протоколу №\~11\~спільного засідання\~правління ВАТ\~та профкомітету\~«Українська тютюнова\~компанія» Монастириського\~району Тернопільської\~області від\~04.08.1997\~року).\~ Як вбачається з фотокопії свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1997 року, виданого органом приватизації Монастириське Відкрите акціонерне товариство «Українська тютюнова компанія», та відповіді начальника КП «Монастириське бюро технічної інвентаризації» №\~89 від 19.04.2024 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] (позивачка), [PERSON] та [PERSON] (відповідачі). Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», загальна площа квартири [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] зареєстрована в Монастириському районному БТІ і записана у реєстрову книгу за № І М, стор. 64. Окрім того, із зазначеної відповіді №\~89 від 19.04.2024 року вбачається, що право спільної сумісної власності на вищевказану квартиру зареєстровано за [PERSON] та членами його сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки № 23 від 21.02.2024 року, виданої КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», загальна площа трикімнатної квартири [ADDRESS] , становить 65,9 м2, житлова площа 39,7 м2. До квартири також належить підвал площею 5,6 м2.\~ 21.02.2024 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» на замовлення позивачки виготовлено технічний паспорт на вищевказану квартиру. Свідоцтво про право власності на житло від 01.12.1997 року, видане [PERSON] Монастириським ВАТ «Українська тютюнова компанія», втрачено, про що позивачем розміщено оголошення в місцевій газеті «Вісті Придністров`я» (редакція від 25.01.2024 року). Згідно з відповіддю №\~89 від 19.04.2024 року КП «Монастириське бюро технічної інвентаризації» не може видати дублікат свідоцтва про право власності на житло, видане 01.12.1997 року Монастириським ВАТ «Українська тютюнова компанія». [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 12.01.2024 року Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно з відповіддю Монастириської міської ради Тернопільської області № 522/02-20 від 08.03.2024 року на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [INFO] (позивачка), [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (відповідачі), а також [PERSON] , [INFO] . Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 262/01-16 від 03.07.2024 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу № 11 за 2024 рік. З матеріалів вищевказаної спадкової справи вбачається, що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 16.01.2024 року подано позивачкою [PERSON] . Постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека\~В.\~І. № 225/02-31 від 11.06.2024 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , та до якої належить підвал площею 5,6 м2, що залишилася після смерті [PERSON] у зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Окрім того, встановлено, що частка померлого у спільній сумісній власності на квартиру, яка належить чотирьом особам, не визначена. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). У силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 368 та ч. 2 ст. 372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Згідно з роз`ясненням Міністерства юстиції України, викладеним в листі № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014\~року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду"). Частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Поряд з цим в постанові Верховного Суду від 16.06.2021 року (справа № 570/997/19) викладено висновок про те, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. В п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК) ( 435-15 ). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Зважаючи на наведене, оскільки згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 01.12.1997 року, виданим органом приватизації Монастириським ВАТ «Українська тютюнова компанія», частки співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , не визначені, отже кожному із співвласників належить по 1/4 частці вказаної квартири. Той факт, що за життя спадкодавець [PERSON] не оформив свою частку у праві спільної сумісної власності, не впливає на можливість захисту права позивачки, як спадкоємця після смерті останнього, шляхом визнання за нею права власності на 1/4 частку спірної квартири. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що позивачці, її чоловіку [PERSON] та відповідачам на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] , загальною площею 65,9 м2, житловою площею 39,7 м2, до якої належить підвал площею 5,6 м2. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на 1/4 частини вказаної квартири. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , спадщину прийняла. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали, дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. На підставі наведеного,

Outcome: approved