Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] разом із своїм представником - адвокатом Осокіним С.Ю. 08 грудня 2023 року звернулися до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] та просять розірвати між ними шлюб, зареєстрований 19 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 173. Крім того, просили стягнути всі судові витрати, в тому числі на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. Від даного шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2014 року, від шлюбу мають двоє дітей. Сторони фактично перестали підтримувати між собою шлюбні відносини, так як сімейні стосунки останнім часом у них не склалися, постійно виникали сварки, так як кожний має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Тому можливість подальшого спільного життя і збереження шлюбу стало неможливим. Ухвалою суду від 09 лютого 2024 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, та просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за відсутності не надавав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що шлюб, зареєстрований 19 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 173, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Від даного шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження виданого повторно серії [NUMBER] від 23.08.2023, актовий запис № 2), та [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.02.2015, актовий запис № 71). На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, можливість їх відновлення втрачена. Згідно зі ст.\~112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ст. 114 ч. 2 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач вказала, що не бажає відновлювати своє прізвище на дошлюбне, у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивачем прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у сумі 1073,60 грн. Щодо витрат на правову допомогу. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду: розрахунок наданих послуг адвокатом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; квитанцію, відповідно до якої позивач сплатила адвокату Осокіну С. Ю. 6000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на зазначене, беручи до уваги складність справи, обсяг матеріалів у справі, складність їх збору та отримання представником позивача, кількість підготовлених процесуальних документів, кількість засідань, тривалість розгляду справи судом, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимоги представника позивача щодо судових витрат, а саме у розмірі 2000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial