Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

У березні 2024 року позивачка [PERSON] , через адвоката Вотінцева Є.Г. (ордер, свідоцтво а.с.41,42), звернулась до суду з вищенаведеним позовом, в прохальній частині якого просила встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , та виділи у користування позивачці [PERSON] жилу кімнату площею 17,7 кв.м. з лоджією, відповідачам - житлову кімнату 17,5 кв.м., інші приміщення: коридор, санвузел, ванну та кухню залишити у спільному користуванні. В обґрунтування позовних вимог, позивачка зазначає, що вона є інвалідом 2-ої групи довічно, постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії. Відповідно до медичного висновку № 275 (дату не зазначено), позивачка хворіє бронхіальною астмою ІV ст., тяжкий перебіг, неконтрольована, ХОЗЛ, ЛН, ІІ-ІІІ ст. Дане захворювання передбачене Переліком хронічних захворювань відповідно до додатку до наказу МОЗ України від 08 лютого 1985 р. № 52. За станом здоров`я позивачка не може проживати в комунальній квартирі, із членами своєї сім`ї в одній кімнаті, має право на першочергове отримання житлового приміщення на нижніх поверхах або в будинку з ліфтом. У зв`язку з цим, у вересні 2023 року на підставі ордера № 015845 серії Б, за розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 11 вересня 2023р. № 561, позивачка [PERSON] на склад сім`ї з п`яти осіб (позивачка, [PERSON] - донька, [PERSON] - донька, [PERSON] - онука, [PERSON] - онук) отримала двокімнатну квартиру в [ADDRESS] . Вказується, що спірна квартира надана з урахуванням приватної жилої площі, що є власністю членів родини, а саме: кв. [ADDRESS] (загальна площа 69,90 кв.м.): -[PERSON] - 1/5 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності від 23 грудня 1997 року (8,22 кв.м. житлової площі); -[PERSON] -1/5 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності від 23 грудня 1997 року (8,22 кв.м. житлової площі); -[PERSON] - 1/5 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності від 23 грудня 1997 року (8,22 кв.м. житлової площі); -[PERSON] ( [PERSON] ) - 2/5 частини: 1/5 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності від 23 грудня 1997 року, 1/5 частина картири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (16,44 кв.м. житлової площі). Після отримання ордера на спірну квартиру позивач і відповідачі зареєструвались у спірній квартирі. Оскільки між сторонами виникають конфлікти з приводу користування житловим приміщенням, позивачка вимушена звернутися до суду, посилаючись на положення ст.ст.48,63,104 ЖК України, та просить позов задовольнити. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29 березня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення сторін (а.с.51-53). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог Службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (а.с.69,70). Відповідачами [PERSON] і [PERSON] 17 квітня 2024 року подано відзив на позовну заяву. Зазначається, що позивачці на праві приватної власності належить 1/5 частини житлової площі (8,22 кв.м) кв. [ADDRESS] . За погодженням співвласників даної квартири, у зв`язку із незадовільним станом здоров`я позивачки, їй була відведена у користування кімната жилою площею 10,7 кв.м., отже відсутні підстави для повторного виділення ій окремої кімнати у спірній квартирі, в якій окрім позивачки зареєстровано ще чотири особи. У разі виділення позивачці окремої кімнати 17,7 кв.м. відбудеться штучне погіршення умов проживання відповідачів, які також зареєстровані у спірній квартирі. Вказується, що позивачка і відповідачка [PERSON] не дають ключі від спірної квартири, перешкоджають вільному доступу до квартири, та, як стало відомо, квартира здається в оренду. Пояснює, що відповідачка [PERSON] має у власності 1/5 частину квартири кв. [ADDRESS] , в якій проживає сім`я відповідачки [PERSON] та також перешкоджають користуватися даною квартирою. Крім того, зазначається, що позивачка не мала повноважень на подачу цього позову в інтересах відповідачів в частині встановлення між ними порядку користування квартирою (а.с.98-123). У судове засідання, призначене на 16 липня 2024 року, учасники справи не з`явились, про з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись судом належним чином. Від представника позивача та представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про проведення судового засідання без їх участі. У судовому засіданні 14 травня 2024 року позивач та її представник просили задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Позивач додатково пояснювала, що вона є дуже хворою людиною, наразі живе у трьохкімнатній квартирі по вул. Шолом-Алейхема у м. Києві , де немає своєї окремої кімнати: в одній кімнаті проживають її донька [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] , в другій - позивач з онуком [PERSON] , у третій періодично живуть донька [PERSON] з онукою [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] коли приходять у вказану квартиру вчиняють сварки, позивачці час від часу дзвонять колектори, які вимагають повернення боргів даних відповідачів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] забрали ключі від квартири по пров. Моторному у м. Києві , не пускають туди позивачку, хоча квартира надавалась їй як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вказана квартира знаходиться на першому поверсі, має балкон, на який вона зможе виходити та дихати повітрям, адже страждає на астму. Представник позивача адвокат Вотінцев Є.Г. у судовому засіданні просив долучити звернення позивачки до поліції, з яким вона звернулась вже після звернення до суду із даною позовною заявою, пояснював, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] змінили замки до спірної квартири, внаслідок чого позивачка взагалі не може до неї потрапити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 14 травня 2024 року повідомила, що повністю підтримує маму [PERSON] . Пояснювала, що мама зараз живе у будинку, де постійно ламається ліфт, вона не може виходити на вулицю, у квартирі по вул. Шолом-Алейхема у м. Києві живе, окрім позивачки, вона - [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] періодично живуть у своїй кімнаті у квартирі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 14 травня 2024 року повідомив, що він живе у кімнаті зі своєю бабусею - [PERSON] , у квартирі постійні скандали з відповідачами [PERSON] та [PERSON] , які важко терпіти, тому він вимушений іноді ночувати у друзів. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Волков С.А. просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача з підстав, викладених у відзиві. Додатково пояснив, що між сторонами існує конфлікт, сторони не можуть домовитись щодо проживання у двох квартирах, які разом мають п`ять кімнат. Позивачка має право проживати у кв. по провул. Моторному як наймач, та у кв. по вул. Шолом-Алейхема - як співвласниця. Відповідачі, інтереси яких представляє адвокат, також звертались до поліції, адже також не могли потрапити до спірної квартири, та наразі у ній дійсно поміняли замки. Повідомив, що його довірителі періодично живуть у квартирах по вул. Милютенка, вул. Шолом-Алейхема та пров. Моторному у м. Києві . Представник третьої особи ТОВ «Житло-сервіс Груп» у судовому засіданні повідомила, що позивачка має право проживати у спірній квартирі, яка розташована на першому поверсі. У випадку задоволення позову, третьою особою будуть укладений відповідний договір із позивачкою. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. За матеріалами справи, відповідно до розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 561 від 11 вересня 2023р., на підставі ордера № 015845 серія Б від 14 вересня 2023р., позивачка [PERSON] отримала на сім`ю з п`яти осіб - вона, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - онука, [PERSON] - онук, двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Житло надано з урахуванням приватної житлової площі, що є у власності членів родини, медичного висновку, виданого [PERSON] КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Деснянського району міста Києва від 29 травня 2023 року № 275, та згідно з черговістю. Вказано, що на квартирному обліку [PERSON] перебуває з 18 серпня 1995 року на загальних підставах та у списках осіб, які користуються правом позачергового отримання жилих приміщень в категорії «постраждалі в зв`язку з аварією на ЧАЕС, 1 кат.». (а.с.12,13,23). Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого 23 листопада 2023р., двокімнатна кв. [ADDRESS] загальної площею 75,2 кв.м., розташовав на першому поверсі, складається з двох ізольованих кімнат житловою площею 35,2 кв. м, а саме: площею 17,5 кв. м та 17,7 кв. м, а також має кухню площею 12,2 кв.м., ванну кімнату площею 3,8 кв. м, санвузел площею 2,9 кв. м, коридор площею 15,6 кв. м, лоджія - 5.5 кв.м (відноситься до кімнати жилою площею 17,7 кв.м) (а.с.24-29). 27 листопада 2023 року між ТОВ «Житло-Сервіс Груп» та [PERSON] укладено договір про відшкодування споживачем витрат підприємства при забезпеченні будинку послугами, необхідними для його функціювання. Договір укладено щодо обслуговування, користування кв. [ADDRESS] (а.с.38,39). Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 1337 від 02 листопада 1996 року відділу реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району міста Києва, [PERSON] укладала шлюб з [PERSON] . Прізвише « [PERSON] » після укладання шлюбу - « [PERSON] ». Шлюб розірвано відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 1253 від 10 листопада 1998 р. відділу реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району міста Києва. Прізвище після розірвання шлюбу [PERSON] залишила « [PERSON] » (а.с.20,21). Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 1314 від 20 вересня 2003 року відділу реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києва, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] . Прізвише « [PERSON] » після укладання шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с.22). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23 грудня 1997 року [NUMBER] відділу приватизації Ватутінської районної державної адміністрації, квартира, яка знаходиться в [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної (сумісної, часткової): [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях (а.с.30). Відповідно до технічного паспорту на кв. [ADDRESS] , квартира розташована на 6 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 3 кімнат житловою площею 41,1 кв.м. (10,7 кв.м., 20,3 кв.м. та 10,1 кв.м. відповідно), кухня площею 6,7 кв.м., ванна кімната - 2,1 кв.м., вбиральня (поєднана) - 1,4 кв.м., коридор - 4,9 кв.м., балкон - 0,9 к.м. Загальна площа квартири - 57,1 кв.м. (а.с. 31-32). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бессараб О.В. від 22 січня 2021 року, зареєстрованого у реєстрі № 52, [PERSON] отримала у спадок після померлого [PERSON] 1/5 частку квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] . Що також вбачається і з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 241433909 від 22 січня 2021р. (а.с.33,34). Частиною першою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 1 статті 58 ЖК Української РСР встановлено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. У статті 9 ЖК Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до частин першої та другої статті 61, статей 64 та 65 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Оскільки, відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК Української РСР, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , з 25 вересня 2023 року зареєстровано 5 осіб. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, зареєстровані за вказаною адресою з 25 вересня 2023 року по теперішній час (а.с. 10,47-50). Звертаючись до суду з позовом про встановлення порядку користування вказаною квартирою, позивачка просить виділити їй кімнату 17,7 кв.м. у кв. [ADDRESS] . Як вказано вище, за технічним паспортом дана квартира складається з двох окремих кімнат жилою площею 17,7 кв.м та 17,5 кв.м. Дана квартира була надана позивачці відповідно до розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 11 вересня 2023 № 561. Згідно витягу із протоколу № 1 від 15 серпня 2023 року, на засіданні комісії з питань розподілу жилої площі, що надається громадянам, які внаслідок Чорнобильської катастрофи перенесли променеву хворобу будь-якого ступеня або стали інвалідами, дітям-інвалідам, які потребують особливого догляду, сім`ям, що втратили годувальника з числа осіб, віднесених до категорії І, особам, які самостійно переселились з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, переглядалось рішення міської комісії від 23 листопада 2022 року (протокол № 1) питання для надання пільгового житла родині [PERSON] з урахуванням змін, які відбулися у родині [PERSON] та медичного висновку Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медики-санітарної допомоги № 3» Деснянського району м.Києва від 29 травня 2023 року № 275 (а.с.14-18). Як вбачається з Медичного висновку № 275 за обстеженням лікарсько-консультативної комісії КНП «Центр первинної медики-санітарної допомоги № 3» Деснянського району м.Києва від 29 травня 2023 року, [PERSON] хворіє бронхіальною астмою ІV ст., тяжкий перебіг, неконтрольована ХОЗЛ,ЛН ІІ-ІІІ ст. Дане захворювання передбачене Переліком хронічних захворювання (додаток до наказу МОЗ України від 08 лютого 1985 року № 52, розділ ІІ пункт 1. [PERSON] за станом здоров`я не може проживати у комунальній квартирі та в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Зазначається, що [PERSON] хворіє захворюванням, передбаченим п.6 наказу МОЗ України від 28 березня 1983 року № 330 і відповідно до п.п.3 п.44 Правил має право на першочергове отримання житлового приміщення на нижніх поверхах або в будинку з ліфтом (а.с.19). Відповідно підпункту 3 пункту 44, пункту 52 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, особи, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, перелічених у списку захворювань, затвердженому Міністерством охорони здоров`я СРСР за погодженням з Державним комітетом СРСР по праці і соціальних питаннях та ВЦРПС, мають право на першочергове отримання житлового приміщення на нижніх поверхах або в будинку з ліфтом. За матеріалами справи, [PERSON] отримала спірне житлове приміщення з урахування стану її здоров`я та з урахуванням приватної житлової площі, що є у власності членів родини. Сторони зареєстровані у спірній квартирі. Відповідно до наданих у судовому засіданні сторонами пояснень, у спірній квартирі сторони не проживають, кожна із сторін посилається на те, що ним чиняться перешкоди у користуванні. Наразі доступ до спірної квартири позивачці відсутній через те, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] змінено замки у квартирі. Як зазначено вище, за технічним паспортом спірна квартира розташована на першому поверсі і складається з двох окремих кімнат жилою площею17,5 кв.м і 17,7 кв.м. За таких обставин суд вважає, що запропонований позивачкою порядок користування спільною квартирою відповідає її праву на проживання в окремій кімнаті за станом здоров`я. Держава забезпечила позивачку [PERSON] , яка користується першочерговим правом отримання житла, спірним житловим приміщення, як особу, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС. Суд вважає, що встановлення запропонованого позивачкою порядок користування спірним не свідчить про порушення прав відповідачів Так, за матеріалами справи сторонам, окрім відповідача [PERSON] , на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , у відповідних частках. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею, відтак критерій необхідності виділення у користування кожному із наймачів ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Згідно п. 47 Правил обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, позивач [PERSON] мала право позачергового одержання житлового приміщення, а відповідачі при поселенні до нього, набули це право разом з нею лише як члени її сімї (п. 11, 15 Правил та ст. 64 ЖК України). Крім того, відповідачі зберігають за собою право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: [ADDRESS] Отже, сторони мають рівні права на користування спірною квартирою, а відтак з огляду на технічні характеристики квартири, з урахуванням обставин справи щодо наявності іншого житлового приміщення, належного на праві приватної власності сторонам, запропонований позивачкою порядок користування квартирою забезпечить кожному із сторін в певній мірі правом користуватися житлом. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку виділити у користування позивачки жилу кімнату площею 17,7 кв.м. з лоджією, відповідачам жилу кімнату площею 17,5 кв.м., залишивши в їхньому спільному користуванні приміщення кухні, коридору, ванної кімнати та туалету. На думку суду такий порядок користування спірної квартирою є виправданою необхідністю забезпечення позивачки користування окремою кімнатою. Що стосується доводів відповідачів [PERSON] та [PERSON] стосовного того, що позивачка не мала повноважень на подачу цього позову і в інтересах відповідачів в частині встановлення між ними порядку користування квартирою, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 506/450/19 від 14 липня 2021 року, для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Отже, позивачка, звертаючись до суду з даним позовом, діє виключно у своїх інтересах, ніяких повноважень від відповідачів для цього законом не передбачено. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт першийстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010). Підсумовуючи все вищенаведене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вказаних позовних вимог. Згідно з.п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка як інвалід ІІ групи, що підтверджується довідкою Дніпровської МСЕК м.Києва серія 12 ААГ № 255611 від 17 липня 2023р. (а.с.8), звільняється від сплати судового збору. Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, відтак судовий збір підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних частках по 302,80 грн. на користь держави.

Outcome: approved