Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до відповідача, в якій просить відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітнього [PERSON] , [INFO] , на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття; передати малолітнього [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування м. Черкаси для подальшого влаштування. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . У квітні 2023 року малолітній [PERSON] поставлений на облік у службі у справах дітей, як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах, а саме: проживає в родині, де мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. 11.04.2023 відповідач звернулася до служби у справах дітей із заявою щодо влаштування малолітнього сина [PERSON] на виховання до патронатної родини. Мати дитини не цікавиться життям, здоров`ям та розвитком дитини, не приймає участі в утриманні дитини. \~ \~ \~ \~Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 24.06.2024. 24.06.2024 судове засідання відкладено на 23.07.2024 у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином шляхом направлення рекомендованих повідомлень на адресу зареєстрованого місця проживання, з клопотанням про розгляд справи без її участі або про відкладення судового засідання не зверталася, відзив на позовну заяву не надала, зустрічний позов не пред`явила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 977. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України відомості про батька дитини в актовому записі № 977 про народження [PERSON] записані згідно ст. 135 Сімейного кодексу України. З довідки Дошкільного навчального закладу комбінованого типу № 83 «Лісова казка» Черкаської міської ради від 18.01.2024 вбачається, що [PERSON] відвідує дошкільний заклад з 17.05.2023, мати дитини [PERSON] до групи не приходила та не цікавилася розвитком та потребами свого сина. З листів Черкаського міського центру соціальних служб Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 04.05.2023, 14.06.2023, 28.07.2023, 08.08.2023, 25.09.2023 вбачається, що сім`я [PERSON] перебувала у центрі на соціальному супроводі. Під час відвідувань місця проживання [PERSON] було виявлено незадовільні умови проживання. [PERSON] систематично відміняла консультації, заплановані в рамках соціального супроводу родини, не проявляє ініціативи та не готова обговорювати причини, які зумовили вилучення дитини з родини, не усвідомлює потреби дитини та не готова до зміни власної поведінки, в результаті чого сім`ю знято із соціального супроводу у зв`язку з негативним результатом. Згідно висновку міждисциплінарної команди від 16.10.2023 термін перебування малолітнього [PERSON] в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] продовжено на 3 місяці. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 25.10.2023 № 1572 продовжено строк перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] терміном на 6 місяців. 16.01.2024 [PERSON] подала до служби у справах дітей Черкаської міської ради заяву, якою надала добровільну згоду на відібрання у неї малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав, у зв`язку з складним матеріальним становищем. Згідно висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради від 25.03.2024 №2628-01-21 виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ч. 1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги щодо відібрання дитини без позбавлення батьківських прав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї ст. 150 Сімейного кодексу України, відносно малолітнього сина, що підтверджено висновком виконавчого комітету Черкаської міської ради та іншими наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено до суду 02.04.2024. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав у сумі 3\~028,00 грн. та за вимогу про стягнення аліментів у сумі 3\~028,00 грн., а всього 6\~056,00 грн.

Outcome: approved