Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг. В обґрунтування зазначено, що [PERSON] на праві власності належить нежитлова площа 246,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна яке було зареєстровано 13.01.2014 року. 02 жовтня 2021 року на виконання вимог Закону Позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. З матеріалів позовної заяви маються вказівки, що за адресою: [ADDRESS] у нежитловому приміщенні літ.А-1 здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] станом на 01.11.2021 року між ФОП [PERSON] було укладено типовий індивідуальний договір №85017281 про надання послуг з постачання теплової енергії. Власник майна має заборгованість перед позивачем на загальну суму у розмірі 55\~367,07 гривень, яка утворилася за період з 01.11.2021 року по 31.07.2022 року. Таким чином позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права. 14 березня 2024 року через канцелярію суду надійшли письмові пояснення представника позивача у цивільній справі 333/5263/22. За письмовими поясненнями представника позивача встановлено, що з 01.11.2021 року між сторонами був укладений типовий індивідуальний договір №85017281 про надання послуг з постачання теплової енергії. Зазначено, що згідно «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869 Концерном «МТМ для застосування протягом опалювального періоду 2021-2022 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затвердженні Рішенням Виконавчого комітету ЗМР від 11.10.2021 року №374. Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо. Який складається з першої ставки (умовно-змінні витрати) та другої ставки (умовно-постійні витрати). 12 квітня 2024 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву по цивільній справі №333/4441/22. Відповідно до якого [PERSON] зазначає що є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , яким користується ФОП [PERSON] . Крім цього, відповідач зазначає, що в належне їй нежитлове приміщення не постачається теплова енергія і відповідно нею та особою, яка здійснює в ньому свою діяльність, теплова енергія не споживається, нежитлове приміщення є не опалюваним. Таким чином відповідач в повній мірі не погоджується з позовом та не визнає позовних вимог Концерну МТМ. 01 травня 2024 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на письмові пояснення по цивільній справі №333/5263/22 який за змістом є аналогічним відзиву поданим відповідачем на позовну заяву. 08 травня 2024 року представником позивача надано до канцелярію суду заяву та долучено до неї Рішення Виконавчого комітету ЗМР №223/15 від 15.06.2022 року про відключення нежитлової будівлі ФОП [PERSON] та Запорізької обласної спілки споживчих товариств по вул.Парамонова, буд.15 в м.Запоріжжя від мереж (системи) централізованого опалення. Представник позивача, будучи повідомленим судом своєчасно та належним чином про час там місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідач та її представник, будучи повідомленими судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкт нерухомого майна площею 246,2 кв.м. (реєстраційний номер 261835423101) за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано 13.01.2014 року за [PERSON] (а.с.36-39). Правовідносини між позивачем та відповідачем щодо надання послуг з постачання теплової енергії за адресою [ADDRESS] регулюються типовим індивідуальним договором №85017281 (за номером особового рахунку), вважається укладеним з 01.11.2021 року (а.с.21-22). Відповідно до наданого Концерном «МТМ» розрахунку основного боргу за договором №85017281 за адресою: [ADDRESS] , за період з листопада 2021 року по липень 2022 року, у власника виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 55\~367 гривень 07 копійок (а.с.9). Позивач здійснював повідомлення ФОП [PERSON] про нарахування плати за комунальні послуг за адресою [ADDRESS] , за адресою реєстрації його як фізичної особи підприємця, а саме: [ADDRESS] , про що свідчить реєстр на відправку листів актів взаємних розрахунків за період з 01.11.2021 року (а.с.19). Згідно з актом на зняття приладу обліку на держповірку від 29.01.2021 року, складеного за участі представника Концерну «МТМ», представника споживача ФОП [PERSON] в особі [PERSON] , було знято на держповірку прилад обліку теплової енергії в приміщенні за адресою [ADDRESS] (а.с.20). Відповідно до Рішення Виконавчого комітету ЗМР №223/15 від 15.06.2022 року про відключення нежитлової будівлі ФОП [PERSON] та Запорізької обласної спілки споживчих товариств по [ADDRESS] від мереж (системи) централізованого опалення останнім було надано дозвіл на відключення нежитлової будівлі по [ADDRESS] від мереж (системи) централізованого опалення. Згідно з інформації по нарахуванням споживача викладеної у формі таблиці яка містить розрахунки за період з листопада 2021 року по липень 2022 року за такими даними: - постачання теплової енергії 0 гривень; - постачання теплової енергії - теплові втрати 36\~437 гривень 22 копійки; - постачання теплової енергії (постійна) 18\~767 гривень 85 копійок; - абонентська плата 162 гривні 00 копійок; на загальну суму 55\~367 гривень 07 копійок (а.с.79). Правовідносини між позивачем та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України,Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21.08.2019 № 830, Положенням про Міністерство регіонального\~розвитку,\~будівництва та\~житлово-комунального\~господарства України,\~Наказом Міністерства\~регіонального розвитку,\~будівництва та\~житлово-комунальні\~господарства України\~від 22.11.2018\~№315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до ч.1 ст.317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2 ст.317\~ЦК України зазначає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до переліку житлово-комунальних послуг відносяться, зокрема, і послуги з постачання теплової енергії. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24 червня 2004 року передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.09.2019 у справі №904/6293/17, відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Концерн «Міські теплові мережі» на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору споживачі не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Відповідно до ст.633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається через те, що вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин. Крім того ч.6 ст.633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними. Розділом VI Методики розподілу визначені вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваному приміщенні та встановлено, що для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями вузлів розподільного обліку теплової енергії / приладів-розподілювачів теплової енергії / вузлів розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії. Пунктом 5 Договору зазначено, що виконавець (позивач) зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідно пункту 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315. Згідно з пунктом 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 Договору вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до пункту 38 Договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору. У визначений нормативними актами строк співвласниками будинку за адресою: [ADDRESS] , та безпосередньо з [PERSON] як наймачем приміщення в інтересах власниці майна [PERSON] не прийнято рішення про вибір моделі договірних відносин з надавачем послуг з постачання теплової енергії. Відповідно до Акту №2252 здавання-приймання робіт (послуг) за договором №2252 здійснено опломбування приладу обліку тепла (а.с.61). Відповідно до Акту про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік за договором №85017281 15.02.2021 року у приміщенні, яким користувався [PERSON] , проведено огляд і опломбування вузла комерційного обліку теплової енергії (а.с.59). 14.09.2021 року [PERSON] звернувся до Концерну МТМ із заявою про відключення нежитлової будівлі по [ADDRESS] від мереж централізованого теплопостачання (а.с.62). Відповідно до Рішення Виконавчого комітету ЗМР №223/15 від 15.06.2022 року відповідачу було надано дозвіл на відключення нежитлової будівлі. З огляду на зміст вказаних документів спростовується твердження представника відповідача щодо не підключення нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] до системи опалення. Разом з тим, той факт, що у рахунках фактурах, що сформовані Концерном МТМ на приміщенням по [ADDRESS] , зазначено особу яка користується даним приміщенням, не може бути спростуванням факту не надання послуг, враховуючи, що саме споживач повинен інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про власника житла. Проведені розрахунки щодо вирахування заборгованості здійсненні представником позивача в судовому засіданні не спростовані, відповідач контррозрахунку не надав, за такого суд приймає розрахунок заборгованості наданий представником позивача як належний доказ. Будинок по [ADDRESS] , в якому розташоване нежитлове приміщення належне відповідачу, обладнано вузлом комерційного обліку. Пунктами 8,9 Правил надання послуг з постачання теплової енергії визначено, що постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами. Опалювальний період починається не пізніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря становить 8°С та нижче, а закінчується не раніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря перевищує 8°С. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою\~статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». На виконання Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими\~Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830\~Позивачем формуються рахунки на оплату спожитої послуги та надаються споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до\~статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». На підставі викладено суд дійшов висновку, що відповідачу надавалаися послуги з постачання теплової енергії. Однак відповідач не виконав свої обов`язки по оплаті послуги з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим у Відповідача виникла заборгованість за період з 01.11.2021 року по 31.07.2022 на загальну суму 55\~367,07 гривень, що підтверджується розрахунком основного боргу за договором №85017281 (а.с.9). Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться приміщення відповідача підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких Позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м.Запоріжжі. Відповідні рішення містяться на офіційному сайті ЗМР. Відсутність фактичного споживання відповідачем теплової енергії не спростовує доводи позивача щодо наявності заборгованості по оплаті постачання теплової енергії. Так, згідно «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869 використовують двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії. Ці тарифи затверджені Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11.10.2021 року №374 (з наступними змінами). Двоставковий формат тарифу передбачає компенсацію двох частин витрат. Це умовно-змінні витрати, які залежать від обсягів спожитої теплової енергії і формується за показами приладу обліку. Ці витрати виникають в опалювальний період. І умовно-постійні витрати, до яких відносяться, зокрема, витрати щодо транспортування та постачання теплової енергії, обслуговування обладнання. Ці витрати виникають на протязі всього року і розраховуються помісячно рівними частинами в опалювальний та між опалювальний періоди. Їх розмір не залежить від обсягів спожитих послуг. Також за п.7.2.43. Наказу Міністерства палива та енергетики України №71 від 14.02.2007 року «Про затвердження Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» у разі організації вузла обліку не на межі розділу теплових мереж розрахунок за теплову енергію здійснюється з урахуванням втрат на ділянці мережі від межі розділу до місця установки розрахункових приладів. За такого, з розрахунку наданого позивачем вбачається, що відповідачу не було нарахована заборгованість за спожиту теплову енергію (постачання ТЕ (змінна) дорівнює «0»). Означене відповідає заяві представника відповідача, що його клієнт у вказаний період не споживав теплову енергію. Разом з тим розрахунок містить витрати, понесені Концерном МТМ, нарахування яких не залежить від того споживав відповідач теплову енергію чи не споживав. А саме: теплові втрати у розмір 36437,22 гривень, постійні витрати у розмірі 18767,85 гривень, абонентська плата у розмірі 162 гривні (а.с.79). Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved