Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

16 червня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на частину земельної ділянки, загальною площею 0,2067 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] . За життя їй належала частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , частина земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за вказаною адресою, а також земельна ділянка площею 0,86 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Лиманівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (кадастровий номер 4823382600:05:000:0208. [PERSON] за життя склала заповіт 08 жовтня 2020 року, посвідчений в.о. старости Галицинівської сільської ради (с. Лимани, с. Лупареве) Миколаївського району Миколаївської області, зареєстрований за № 1-25, яким земельну ділянку з кадастровим номером 4823382600:05:000:0208 та частину житлового будинку [ADDRESS] заповіла [PERSON] . У встановлений законом строк позивач звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом 01 липня 2021 року на його ім`я було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку [ADDRESS] . Крім цього, 29 серпня 2021 року на його ім`я було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером 4823382600:05:000:0208. В свою чергу, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] йому відмовлено, з огляду на відсутність правовстановлюючого документа виданого на ім`я спадкодавця. Оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку не зберігся. Відповідач [PERSON] у спірному земельному житловому будинку ніколи не проживала, її фактичне місцезнаходження не відоме. Посилаючись на положення статті 120 ЗК України вважає, що разом з будинком до нього перейшло право власності на частину земельної ділянки, на якій він розташований. Нині захист його прав можливий лише шляхом визнання за ними права власності на частину спірної земельної ділянки. Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження про що постановлена відповідна ухвала 20 червня 2023 року. На підставі ухвали суду від 10 червня 2024 року справа розглядається в\~порядку заочного\~провадженняза правилами загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , свідоцтво про смерть повторно видане 16 травня 2023 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), серії [NUMBER] (а.ч. 6). Ще за життя [PERSON] склала заповіт, яким земельну ділянку площею 0,86 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Галицинівської (колишньої Лиманівської) сільської ради Вітовського (колишня назва Жовтневого) району Миколаївської області, кадастровий номер 4823382600:05:000:0208, на підставі державного акту на право власності серії ЯЕ, № 931432, та свою частину будинку, за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON] (а.с. 10). Державний акт на право приватної власності на землю від 01 серпня 1994 року, серії МК, № 05930, площею 0,2067 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована на території с. Лупареве Лиманівської сільської ради, виданий на підставі рішення виконкому Лиманівської сільської ради народних депутатів від 14 квітня 1994 року № 227, на ім`я [PERSON] (а.с. 13). З огляду на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 липня 2008 року за [PERSON] визнано право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] , з відповідною частиною господарчих будівель та споруд та частину земельної ділянки площею 0,2067 га розташованої за вказаною адресою. Інша частина житлового будинку та земельної ділянки залишена у власності [PERSON] (а.с. 12). Водночас, [PERSON] за життя зареєструвала лише право власності на частину житлового будинку, отримавши витяг про реєстрацію право власності на нерухоме майно від 24 грудня 2008 року № 21391191 (а.с. 77). Належність [PERSON] частини житлового будинку також підтверджується технічним паспортом, в титульній сторінці якого вона вказана його власницею (а.с. 21-24). На підставі рішення Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 05 травня 1996 року № 3 змінено нумерацію житлового будинку по [ADDRESS] з №32 на № 30 (а.с. 20). Крім цього, спадкодавцю на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,86 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Галицинівської (колишньої Лиманівської) сільської ради Вітовського (колишня назва Жовтневого) району Миколаївської області, кадастровий номер 4823382600:05:000:0208, на підставі державного акту на право власності серії ЯЕ, № 931432 (а.с. 14). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаного нерухомого майна. Відповідно до довідки виконавчого комітету Галицинівської сільської ради від 11 січня 2021 року № 21 разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована онука [PERSON] , [INFO] (а с. 19). Син [PERSON] (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження на підставі статей 126, 133, 135 СК України від 10 січня 2021 року № 00029233243 (а.с. 9) та батько позивача (свідоцтво про народження видане 28 січня 1998 року Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, серії [NUMBER] ) (а.с. 7) [PERSON] помер [INFO] , про що Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області складений 05 липня 2004 року актовий запис № 45, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05 липня 2004 року, серії [NUMBER] (а.с. 8). Дослідивши спадкову справу №05/2021 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] судом встановлено, що до Вітовської державної нотаріальної контор Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємиць за заповітом онук [PERSON] . Останньому державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 2-66 від 01 липня 2021 року на частину у праві спільної власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 89) та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 29 вересня 2021 року № 2-113 на земельну ділянку площею 0,8600 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4823382600:05:000:0208, яка розташована в межах території [ADDRESS] (а.с. 104). Водночас у\~видачі свідоцтва\~про право\~власності на\~ частину\~земельної ділянки\~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку,\~що розташована\~на території\~с.\~Лупареве Лиманівської\~сільської ради\~позивачу відмовлено,\~в зв`язку\~з відсутністю\~правовстановлюючого документа,\~виданого на\~ім`я спадкодавця,\~про що\~видано 22\~березня 2023\~року постанову\~про відмову\~у вчиненні\~нотаріальних дій\~(а.с.\~106).\~ Відповідно до пункту 4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з пунктом 4.18 цього зазначеного Порядку - якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 1 статті 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до частини 2 статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно з частиною 4 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року в справі № 6-2цс15, 13 квітня 2016 року в справі № 6-253цс16 та 12 жовтня 2016 року в справі № 6-2225цс16, постановах Верховного Суду від 07 серпня 2019 року справа № 303/1734/15-ц, 25 лютого 2019 року, справа № 199/2099/17. Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що з набуттям [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , до нього, як до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, на якій знаходиться будинок, переходить це право у розмірі частки права власності на ці об`єкти, а саме за позивачем підлягає визнанню право власності на частину земельної ділянки розміром 0,2067 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved