Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

11 січня 2024 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 30 травня 2023 року Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що зроблено відповідний актовий запис №468, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на життя, фактично сім`я припинила своє існування, шлюб носить формальний характер. У подружжя відсутні спільні інтереси, спільне господарство не ведеться, місцезнаходження відповідача позивачці невідомо. Від даного шлюбу спільних дітей немає. Позивач на бачить підстав для збереження шлюбу, у зв`язку з чим просить його розірвати. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Приморського районного суду міста Одеси. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2024 справу передано для розгляду по суті судді [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року було відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30 квітня 2024 року від відповідачки на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якій відповідач зазначила, що спільного майна та дітей подружжя не має, примирення неможливе. Крім того вказала, що відповідач [PERSON] про час судового засідання повідомлений через сайт SUDPOVISTKA, оскільки він надіслав позивачці на Вайбер копію отриманої ним повістки, що підтверджується копією доданою до клопотання. У судове засідання учасники процесу не з`явились. В позовній заяві позивач просить провадити розгляд справи без її участі. Крім того, 30 квітня2024 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд страви за її відсутністю. Відповідач повідомлений про дату і час судового засідання через SMS повідомлення, що підтверджується довідкою про доставку SMS від 27.05.2024 року. Крім того. На сайті суду розміщено оголошення про виклик [PERSON] в судове засідання як відповідача по справі про розірвання шлюбу. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони спору перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 травня 2023 року Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що зроблено відповідний актовий запис №468, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що у позивача та відповідача різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Шлюбні відносини фактично припинилися, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Дітей від шлюбу немає. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо судового збору, відповідно до положення п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. В матеріалах справи міститься квитанція від 11.01.ю2024 року про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved