Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

04 червня 2024 року позивач [PERSON] (далі- Позивач, [PERSON] ), в інтересах якої діє представник - адвокат Олешицька В.Е., звернулася до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві в сумі 240 000 гривень. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що з 02 березня 2005 року по 03 серпня 2022 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, і працювала учнем стовбурової дільниці гірничо-капітальних ремонтів №3 шахтобудівельного управління, підземною стовбуровою дільниці гірничо-капітальних ремонтів №3 проходки шахти «Тернівська» шахтобудівельного управління, з повними робочим днем в підземних умовах. 03 серпня 2022 року була звільнена з підприємства відповідача відповідно до ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з виходом на пенсію. Вказала, що рішенням МСЕК від 30 квітня 2024 року позивачу первинно та безстроково встановлено 30% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями, та третю групу інвалідності. Зазначила, що у зв`язку з отриманим профзахворюванням порушено та порушуються її нормальні життєві зв`язки, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання. Вказала, що тривалий процес лікування позбавляє її можливості вести повноцінний спосіб життя, з моменту отримання хронічного професійного захворювання позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Також внаслідок отриманого професійного захворювання позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, що спричиняє дискомфорт. Вказала, що все це постійно і негативно позначалося і позначається на душевному та фізичному станах позивачки, негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію, оскільки незважаючи на постійні курси лікування, відновлення здоров`я позивачки є неможливим. Зазначила, що вказаними обставинами позивачці завдано моральну шкоду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 21 червня 2024 року, через систему «Електронний суд», від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що [PERSON] була забезпечена спецодягом, спецвзуттям та засобами індивідуального захисту відповідно до галузевих норм. Протягом всієї роботи позивач була забезпечена протипиловими респіраторами. Також усе гірниче обладнання, яке в процесі роботи утворює пил обладнується пиловловлюючими пристроями. Крім того зазначив, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивач не відповідає принципам співмірності та розумності, є значно завищеним. Також вказав, що стійка втрата працездатності встановлена позивачу у розмірі 30%, ступень реабілітації визначений як середній, що передбачає певну можливість відновлення попереднього стану. 27 червня 2024 року, через систему «Електронний суд», від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначила, що саме відповідач не створив таких умов праці, в яких позивач могла б виконувати покладені не неї обов`язки безпечно, внаслідок чого позивачці завдано ушкодження її здоров`ю під час виконання роботи на робочому місці. Позивач зазнала фізичну біль, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я. Лікування позивача вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, втрата працездатності як і група інвалідності встановлені позивачці безстроково, що свідчить про безумовність страждань та відсутність відновлення стану здоров`я. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Вказала, що у позовній заяві чітко визначено механізм розрахунку відповідного розміру завданої моральної шкоди. Зазначила, що позовні вимоги є обґрунтованими. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні\~в матеріалах\~справи докази\~та оцінивши\~їх в\~сукупності,\~судом встановлені\~наступні обставини\~справи та\~відповідні їм\~правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 02 березня 2005 року по 03 серпня 2022 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, і працювала учнем стовбурової дільниці гірничо-капітальних ремонтів №3 шахтобудівельного управління, підземною стовбуровою дільниці гірничо-капітальних ремонтів №3 проходки шахти «Тернівська» шахтобудівельного управління, з повними робочим днем в підземних умовах, та була звільнена з підприємства відповідача 03 серпня 2022 року за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію за віком, згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с.11-13). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 26 лютого 2024 року, складеного в АТ «Криворізький залізорудний комбінат», встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В. ЛН - другого ступеня (а.с. 14-17). Згідно пункту 17 даного Акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи стовбуровим (підземним) у шахтобудівельному управлінні АТ «Кривбасзалізрудком» у період з 02.03.2005 по 03.08.2022, [PERSON] в підземних умовах шахти виконувала роботи з підіймання та опускання людей, матеріалів і вантажів на стовбурах шахт, що будуються; керувала кулачковими пристроями, штовхачами, хитними площадками, стопорами та іншими механізмами з навантаження та розвантаження баддів; робила дрібний ремонт сигнальних пристроїв, клітей, люків та засувів; прибирала розсипану гірничу масу, очищала бадді. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадала під вплив аерозолів фіброгенної дії, що перевищували нормативні показники. Відповідно до пункту 18 Акту причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) є : пил переважно фіброгенної дії. Згідно пункту 20 вказаного Акту зазначено, що враховуючи роботу [PERSON] впродовж 17 років 05 місяців в шкідливих умовах, та неодноразову зміну керівників структурного підрозділу та підприємства, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо. Внаслідок зазначено вище захворювання позивач [PERSON] , 30 квітня 2024 року пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де їй первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 30% по ХОЗЛ, з 01 квітня 2024 року безстроково, а також встановлено третю групу інвалідності з 01 квітня 2024 року безстроково. Крім того визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Також рекомендовано спостереження у сімейного лікаря. Вказані обставини підтверджується копіями довідок МСЕК серії 12ААА №144381 від 30.04.2024, серії 12ААГ №573523 від 30.04.2024 (а.с.18,19). У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 26-34). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~ Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 30% первинно та безстроково, та встановлення третьої групи інвалідності безстроково, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, її постійно турбує фізичний біль. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує період роботи позивача на підприємстві відповідача впродовж 17 років 05 місяців в шкідливих умовах, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в її життєвих і виробничих стосунках, що\~позивачу первинно встановлено 30% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, із визначенням третьої групи інвалідності, безстроково, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 180 000 гривень, задовольнивши частково позовні вимоги. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1 800 гривень.

Outcome: partial