Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог В жовтні 2023 року позивач [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять суд: визнати відсутнім право власності на нерухоме майно за [PERSON] на приміщення [ADDRESS] , яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 15 серпня 2022 року, номер відомостей про речове право: 47641448, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64548972 від 19 серпня 2022 року; скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] на приміщення [ADDRESS] , яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 15 серпня 2022 року, номер відомостей про речове право: 47641448, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64548972 від 19 серпня 2022 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що позивачі є власниками квартир, розташованих у будинку [ADDRESS] . Спірне приміщення [ADDRESS] , є місцем загального користування за технічною документацією на будинок - є сміттєзбірником, в порушення норм діючого законодавства зареєстровано право власності за відповідачем [PERSON] на підставі договору інвестування. Проте, договори, та інші документи, що надані для проведення державної реєстрації забудовником ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» не укладалися, [PERSON] не видавалися, що доводиться відповіддю на адвокатський запит. Вважають, що договір, який став підставою для проведення державної реєстрації є неукладеним, право власності на спірний об`єкт відповідач [PERSON] не набула. Позивачі, як співвласники усіх місць загального користування, посилаються, що спірний об`єкт є місцем загального користування, тому є об`єктом спільної сумісної власності усіх власників квартир будинку. Державна реєстрація права власності за [PERSON] порушує право володіння та користування даним об`єктом, яке відноситься до місць загального користування технічного призначення. Враховуючи те, що нотаріус здійснив реєстрацію права власності на підставі нікчемного правочину, який не укладався, є підробленим документом, вважають, що рішення про державну реєстрацію підлягає скасуванню. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху. 08 листопада 2023 року позивачами подано заяву про усунення недоліків позовної заяви та надано квитанції про сплату судового збору. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва 09 листопада 2023 року відкрито провадження по справі, призначено до підготовчого розгляду на 04 грудня 2023 року. Від представника відповідача приватного нотаріуса [PERSON] - адвоката Іщенко І.П. надійшов відзив на позовну заяву в якому зауважує, що не є належним відповідачем у справі. В підготовчому судовому засіданні представник третьої особи ТОВ «Затишна оселя» надала письмові пояснення щодо суті спору та долучила до матеріалів справи рішення зборів співвласників від 06 червня 2016 року про обрання управителем ТОВ «Затишна оселя» та копію договору про надання послуг управителя від 25 липня 2017 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва 04 грудня 2023 року витребувано у приватного нотаріуса КМНО [PERSON] матеріали реєстраційної справи, сформованої у процесі проведення державної реєстрації права власності [PERSON] на приміщення [ADDRESS] , здійсненої 15 серпня 2022 року, номер відомостей про речове право: 47641448, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64548972 від 19 серпня 2022 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва за клопотанням представника відповідача 24 січня 2024 року повернуто [PERSON] позовну заяву до [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], треті особи: ПАТ «Трест Київміськбуд-1», ТОВ «Управляюча компанія «Затишна оселя» про визнання відсутнім права та скасування державної реєстрації права власності. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва 24 січня 2024 року витребувано у ПАТ «Трест Київміськбуд-1» та [PERSON] оригінал договору № 104-83/ВПП інвестування будівництва житлового будинку від 21 вересня 2003 року, укладеного між ЗАТ «Трест Київміськбуд-1» та [PERSON] , предметом договору є нежитлове приміщення [ADDRESS] ; оригінал Акту прийому-передачі майнових прав на об`єкт інвестування від 20 липня 2022 року; оригінал Акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 01 серпня 2022 року; довідку-витяг з реєстру інвесторів від 01 серпня 2023 року; довідку від 22 липня 2022 року про сплату вартості вбудованого нежитлового приміщення № 104. За клопотанням позивача [PERSON] , ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання 22 лютого 2024 року, долучено до матеріалів справи копію технічної - проектної документації, яка отримана в ТОВ «Управляюча компанія «Затишна оселя» першого поверху, ділянки 83, секції 1:2, розробленої АТ «Київпроект» ДП «Інститут «Київпроект-5» забудови мікрорайону 3-А, житлового масиву «Оболонь» та експлікацію приміщень (секції 1). В підготовчому судовому засіданні 21 березня 2024 року представник позивачів - адвокат Малютін Г.А. подав заяву про зміну предмету позову в якому просить: визнати відсутнім право власності [PERSON] на нерухоме майно приміщення [ADDRESS] та скасувати рішення державного реєстратора - від 19 серпня 2022 року щодо права власності на це нерухоме майно за [PERSON] (а.с.187-188 том1). Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2024 року застосовано до відповідача [PERSON] заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, у зв`язку з невиконанням ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 24 січня 2024 року про витребування доказів, оригінали документів, які надавалася нею нотаріусу для проведення реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомості. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 06 червня 2024 року. Неодноразово розгляд справи відкладався через відсутність електропостачання в Оболонському районному суді м.Києва. В судовому засіданні 09 липня 2024 року представник позивачів - адвокат Кібець С.В. підтримав заявлені позовні вимоги з підстав та мотивів викладених в позовній заяв та заяві про зміну предмету позову в редакції від 21 березня 2024 року. Наполягав на їх задоволенні. Зауважив, що договір інвестування не укладався, документ є підробленим, тому у відповідача не виникло право власності на технічне приміщення загального користування - сміттєзбірник. Державна реєстрація не надає право власності на об`єкт нерухомого майна. Договір інвестування не укладався, так як забудовник надав відповідь про відсутність такого договору на спірне приміщення №104, доказів проведення розрахунків за даним договором, як і оригіналів документів, що надавались нотаріусу для проведення державної реєстрації на вимогу суду відповідачем не надано, наполягає на задоволенні заявлених вимог. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Красюк Н.І. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених вимог. Зауважила, що відповідач набула право власності на підставі договорів, які не оскаржені, не визнані недійсними, тому є чинними. Наявність або відсутність документів не свідчить про відсутність права володіння. Нотаріусом при проведенні реєстрації перевірено всі документи та проведено реєстрацію права власності. Спірне приміщення не використовувалось, не є об`єктом загального користування. Представник третьої особи ТОВ «Управляюча компанія «Затишна оселя» - адвокат Маркович В.О. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги. Пояснили суду, що товариство здійснює управління майном, зокрема, серед іншого будинком [ADDRESS] . На підставі технічної документації, спірне приміщення №104, право власності на яке неправомірно зареєстроване за відповідачем, є нежитловим приміщенням - сміттєзбірником. Його правовий статус не дозволяє відчуження в приватну власність, оскільки є допоміжним приміщенням для обслуговування співвласників багатоквартирного будинку. Просить застосувати до спірних правовідносин правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 598/175/15-ц (провадження № 14-363цс19). Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] до суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином. На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від приватного нотаріуса Стопченко К.О. надійшла копія архівної справи сформованої нотаріусом [PERSON] у процесі проведення державної реєстрації права власності [PERSON] на приміщення [ADDRESS] , здійсненої 15 серпня 2022 року, номер відомостей про речове право: 47641448, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64548972 від 19 серпня 2022 року (а.с. 103-130 том1).Також сповіщено суд, що наказом Центрального міжрегіонального управління Мінюсту зупинено нотаріальну діяльність [PERSON] від 23 березня 2023 року. На підставі договору заміщення нотаріус [PERSON] передала архів нотаріусу Стопченко К.О. Представник третьої особи ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» до суду не зявився, сповіщений належним чином. Поштова кореспонденція повернута без вручення. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Встановлені судом обставини справи З свідоцтва про право власності на житло, виданого Головним управлінням житлового забезпечення від 11 липня 206 року [PERSON] є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.12 том1). З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 жовтня 2023 року встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.13-14, том1). Голова правління ПрАТ «Трест Київмісьбуд-1» на адвокатський запит Маркович В.О. від 26 вересня 2023 року повідомив, що інвестор-забудовник багатоквартирних будинків у 3-А мікрорайону «Оболонь» м.Києва згідно електронної інформаційної бази даних ПрАТ «Трест Київмісьбуд-1» Договір №104-83- ВПП інвестування будівництва житлового будинку від 21 вересня 2003 року ЗАТ «Трест Київмісьбуд-1» не укладався. Інші вказані в адвокатському запиті документи не видавались. Інших даних не має (а.с.17,18 том 1). З досліджених в судовому засіданні копії матеріалів реєстраційної справи заведеної за заявою [PERSON] про реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 серпня 2022 року встановлено, що на підставі наданих оригіналів документів, зокрема договору №104-83/ВПП інвестування будівництва житлового будинку від 21 вересня 2003 року, акту прийому-передачі майнових прав від 20 липня 2022 року, акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 01 серпня 2022 року, довідки - витягу з реєстру інвесторів від 01 серпня 2022 року, довідки від 22 липня 2022 року, інформаційної довідки БТІ від 18 липня 2022 року про відсутність реєстрації на нежитлове приміщення, технічний паспорт, виготовлений 01 серпня 2022 року на замовлення [PERSON] на групу нежитлових приміщень №104. Згідно акту №550 від 29 грудня 2004 року державною приймальною комісією прийнято в експлуатацію закінчене будівництвом об`єкт ділянка [ADDRESS] . Розпорядженням Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації від 18 лютого 2005 року за №141 ділянці №83 присвоєно поштову адресу. На підстав наданих документів, приватним нотаріусом [PERSON] проведено державну реєстрацію право власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] , що підтверджується сформованим витягом (а.с.103-130). З проектної технічної документації, ділянки №83, яка досліджена в судовому засіданні, судом встановлено, що спірне приміщення № 104 , складається з двох приміщень позначених 5 та 9, згідно експлікації приміщень - запроектовані , як 5 - сміттєкамера, 9 - тамбур службового входу (а.с.169-170, том1). Згідно протоколу №1 Зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням, [ADDRESS] від 06 червня 2016 року, в порядку передбаченому ст.9,10 Закону України «Про особливі здійснення права власності в багатоквартирному будинку», ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішенням загальних зборів визначено управителя ТОВ «Затишна оселя» (а.с. 80-82, том 1). Згідно з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22 вересня 2023 року порушено кримінальне провадження 42023102050000157 за ч.3 ст.190 КК України на підставі заяви [PERSON] за фактом незаконного заволодіння, в умовах воєнного стану, невстановленими особами на підставі підроблених документів шахрайським шляхом нерухомим майном, нежитловими приміщеннями, що розташовані у будинку [ADDRESS] (а.с.16, том 2). Спір між сторонами виник з приводу правомірності проведення державної реєстрації права власності на нежитловий об`єкт №104 за відповідачем [PERSON] , який за твердженням позивачів є об`єктом загального користування - технічним приміщенням - сміттєзбірником. Щодо права позивачів на звернення за захистом порушеного права Суд вважає неприйнятними твердження сторони відповідача щодо відсутність у позивачів порушеного права, та як наслідок, право на звернення за його захистом. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-78цс13; постанова Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-806цс16. Позивачі, як власники квартир багатоквартирного будинку мають право на звернення до суду за захистом порушеного права на користування нерухомим об`єктом, яке є допоміжним приміщенням та місцем загального користування усіх власників квартир в будинку незважаючи на те, що не були стороною правочину та їм не належало право володіння спірним об`єктом. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст.76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд забезпечив сторонам рівні можливості надання доказів та доведеності їх перед судом. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Відповідно до ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди , які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія , у разі державної реєстрації таких прав. Аналогічна за змістом норма визначена і п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» . Підтвердження права власності на допоміжне приміщення не потребує здійснення додаткових дій. Відповідно до ст.ст. 319,321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Ст.369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що питання використання спільного майна відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників. Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 допоміжні приміщення житлового будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Згідно з приписами ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Згідно з ч.1 ст.204 ЦК України , встановлена презумпція правомірності правочину; правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Мотиви та висновки суду Звертаючись до суду із позовом, в обґрунтування заявлених вимог, позивачі, як співвласники багатоквартирного будинку посилались на ту обставину, що договір інвестування на підставі якого відповідач [PERSON] зареєструвала право власності із інвестором-забудовником не укладався, про що свідчить надана довідка ПрАТ «Трест Київміськбуд-1». Клопотали про витребування оригіналу договору з можливістю проведення судової експертизи. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача посилалась, що договір інвестування є дійсним. На вимогу суду, ухвалою про витребування доказів, оригінал договору, як інші документи, що стали підставою для проведення державної реєстрації ні відповідачем, ні її представником не надано. З приводу чого, застосовано заходи процесуального примусу. Твердження представника відповідача, що оригінали витребуваних документів залишилися у нотаріуса, є неспроможними, такі, що суперечать нормам діючого законодавства. Частина 2 Статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачає, що реєстраційна справа ведеться в електронній формі та формується автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав, до якої за результатом проведення кожної реєстраційної дії щодо об`єкта нерухомого майна автоматично включаються заяви, сформовані або подані в електронній формі, електронні копії документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, поданих у паперовій формі, документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії, подані в електронній формі, документи в електронній формі, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, а також відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав, електронні копії запитів державного реєстратора в паперовій формі та документів, отриманих із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року. Документи, подані заявником для проведення реєстраційних дій в паперовій формі, підлягають поверненню такому заявнику. Доказів звернення заявника [PERSON] до нотаріуса із вимогою про повернення їй оригіналів наданих документів відповідачем не надано. Суд погоджується із твердженням представника позивачів, що відповідач не надала доказів укладання нею договору інвестування будівництва житлового будинку, тому що оригінал договору суду не надала. Як і не надала розрахункового документу проведення оплати, на виконання п.3.2 договору інвестування, в якому міститься обов`язок інвестора, тобто [PERSON] в термін до 25 травня 2005 року перерахувати на рахунок забудовника 60000 грн (а.с.110, том1 ). Акт прийому - передачі майнових прав, Акт прийому-передачі нежитлового приміщення, довідку-витяг з реєстру інвесторів та довідку про оплату за нежитлове приміщення, суд вважає недопустимими доказами, оскільки з відповіді голови правління ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» М.Саксонова вбачається, що ці документи товариством не видавалися та відомості про укладання договору - відсутні. В положеннях статті 626 ЦК України закріплено поняття договру,яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встанолвення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є двостороннім, якщо правилами та обов`язками наділені обидві сторони договру ()частина третя статті 626 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні абє є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди ()частина перша статті 638 ЦК України). Відповідач [PERSON] не надала суду докази на підтвердження перерахування коштів забудовнику за спірний об`єкт нерухомості. Належних та допустимих доказів на підтвердження укладання [PERSON] договору №104-83/ВПП інвестування будівництва житлового будинку від 21 вересня 2003 року суду не надано, навпроти міститься довідка забудовника про те, що такий договір не укладався, приходжу до переконання, що договір є неукладений, а отже не потребує визнання судом недійсним. Даний висновок міститься в постанові ВП ВС від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 та в постанові ВП ВС від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Згідно положення ч.4 ст.263 ЦПК України даний правовий висновок суд застосовує до спірних правовідносин. Суд, вважає неприйнятними заперечення представника відповідача, що спірний об`єкт є нежитловим приміщенням, який може бути окремим об`єктом майнових прав. Суд погоджується з доводами представника третьої особи ТОВ «Затишна оселя», що спірний об`єкт нерухомості є місцем загального користування - технічного призначення, як зазначено за експлікацією приміщень проектної документації є сміттєзбірником й тамбуром службового входу, тому не може бути переданий у власність. Законодавство розділяє поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення, як окремого об`єкта нерухомості. Так, нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Для розмежування допоміжних та нежилих приміщень слід виходити як з місця їх розташування, так і із загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання. Як встановлено з проектної документації, спірне приміщення 5 входить до приміщення житлового будинку площею при проектуванні - 3,51 м2, за цільовим призначенням є сміттєкамера, приміщення 9 - тамбур службового входу належить до вбудованого приміщення площею - 3,89 м2, та примикає до сміттєкамери та має зовнішній вхід/вихід (а.с. 169-170 том1). За конфігурацією та місцем розташування дані приміщення відповідають групі нежитлових приміщень № 104 , загальною площею - 11,1 м2, зазначених у поверхневому плані технічного паспорту, що виготовлений ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] (а.с.117-118, том 1). Різниця у визначені площин даних приміщень, виникла з огляду на проектну документацію та фактичні розміри після забудові, проте не доводить твердження представника відповідача, що це різні об`єкти. З огляду на визначення при проектуванні цільового призначення приміщення 5 і 9 як сміттєкамера та допоміжне приміщення, фактично вхід/вихід з вулиці, суд погоджується, що дані приміщення є допоміжними приміщеннями, за функціональним призначенням для користування невизначеного кола осіб, тобто місцями загального користування, тому не можна віднести до нежитлового фонду, та не може бути окремим об`єктом продажу. Заперечення представника відповідача, що це приміщення не використовується співвласниками, як сміттєзбірник не змінює його функціонального значення, що відповідає проектній документації. Доказів зміни функціонального призначення забудовником чи або управителем за рішення загальних зборів співвласниками багатоквартирного будинку матеріали справи не містять. Стосовно позовних вимог [PERSON] та [PERSON] в частині визнання відсутнім право власності на нерухоме майно за [PERSON] на приміщення [ADDRESS] , яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 15 серпня 2022 року, номер відомостей про речове право: 47641448, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64548972 від 19 серпня 2022 року, суд вважає, що не є ефективним способом захисту, не призведе до відновлення порушеного становища позивачів, тому ці вимоги не підлягають задоволенню. Особливістю правового статусу допоміжних приміщень є те, що вони є спільною власністю власників квартир у багатоквартирному будинку в силу прямої норми закону і підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення співвласниками будь-яких додаткових дій. Зазначене виключає набуття будь-якою особою права власності на такі приміщення, як на окремий об`єкт цивільних прав. Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі № 914/554/19 від 16 грудня 2020 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності в даній справі не буде суперечити зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення не призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Саме скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] 64548972 від 19 серпня 2022 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] на приміщення [ADDRESS] , яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 15 серпня 2022 року, номер відомостей про речове право: 47641448 - відновить порушене право позивачів, як співвласників багатоповерхового будинку на користування спірним приміщенням, яке є місцем загального користування, тому позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положенням ст. 141 ЦПК України. Судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПУ України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог з [PERSON] на користь кожного з позивачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір по 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial