Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовом до відповідача про стягнення коштів. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що в листопаді 2021 року від приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля В.О. позивач отримав копії виконавчих написів № 43551 від 18.08.2021 року та № 26310 від 19.02.2021 року, а також постанови про відкриття виконавчого провадження № 67174365 від 18.10.2021 року та № 65777414 від 11.06.2021 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.09.2023 року, яке набрало законної сили, позов [PERSON] задоволено, визнано виконавчий напис за № 43551, вчинений 18.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість в загальному розмірі 13170,00 грн., таким, що не підлягає виконанню, а також визнано виконавчий напис за № 26310, вчинений 19.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість в загальному розмірі 17330,00 грн., таким, що не підлягає виконанню. 26.10.2023 року приватним виконавцем винесені постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 67174365 та ВП 65777414 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження", за яким виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. З повідомленням приватного виконавця від 17.11.2023 року за вих. № 68374 слідує, що в ході виконавчих дій по виконавчому провадженню № 65777414 з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з дати відкриття виконавчого провадження по дату закінчення виконавчого провадження було стягнуто 19772,12 грн. Відповідно до статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» частину коштів розподілено у порядку черговості: 709,12 грн. - витрати виконавчого провадження, 1657,67 грн. - основна винагорода приватного виконавця, 16576,61 грн. перераховано на погашення боргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Залишок коштів в сумі 828,72 грн. повернуто на розрахунковий рахунок АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ", як надмірно стягнуті. По виконавчому провадженню № 67174365 з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з дати відкриття виконавчого провадження по дату закінчення виконавчого провадження було стягнуто 6663,37 грн. Відповідно до статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» частину коштів розподілено у порядку черговості: 250,00 грн. як повернення авансового внеску на користь стягувана ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", 400,00 грн. - витрати виконавчого провадження, 404,64 грн. - основна винагорода приватного виконавця, 4046,45 грн. перераховано на погашення боргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Залишок коштів в сумі 1 562,28 грн. повернуто на розрахунковий рахунок АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ", як надмірно стягнуті. Отже, відповідач за рахунок позивача набув безпідставно грошові кошти в сумі 20623,06 грн. (16576,61+4046,45), які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 31.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, представником подано заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити, щодо винесення заочного рішення у справі не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзиву, а також жодних клопотань на адресу суду не направляв. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК\~України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.09.2023 року позов [PERSON] задоволено, визнано виконавчий напис за № 43551, вчинений 18.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість в загальному розмірі 13170,00 грн., таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, визнано виконавчий напис за № 26310, вчинений 19.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість в загальному розмірі 17330,00 грн., таким, що не підлягає виконанню. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля В.О. від 11.06.2021 року відкрито виконавче провадження № 65777414 на підставі виконавчого напису № 26310 від 19.02.2021 року. Постановою приватного виконавця від 26.10.2023 року вказане виконавче провадження закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», за яким виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля В.О. від 18.10.2021 року відкрито виконавче провадження № 67174365 на підставі виконавчого напису № 43551 від 18.05.2021 року. Постановою приватного виконавця від 26.10.2023 року вказане виконавче провадження закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», за яким виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Як вбачаться із відповіді приватного виконавця Коваля В.О. від 17.11.2023 року № 68374, в рамках виконання виконавчих проваджень № 65777414 та № 67174365 з позивача на користь відповідача стягнуто на погашення боргу грошові кошти в загальній сумі сумі 20 623,06 грн. на підставі виконавчих написів, які рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.09.2023 року визнано такими, що не підлягають виконанню. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Позивач звернувся до суду з позовом про повернення безпідставно стягнутої з нього суми заборгованості за виконавчим написом, який визнано судом таким, що не підлягає виконанню. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом частини першої\~статті 1212 ЦК України\~безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини першої\~статті 1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі\~статті 1212 ЦК України\~тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття 1212 ЦК України\~може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Як свідчить аналіз матеріалів справи, виконавчі написи, відповідно до яких з позивача стягнуто 20 623,06 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, визнано такими, що не підлягають виконанню, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.09.2023 року у справі №750/11235/23. Тому, враховуючи вказане, суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача сплаченої суми боргу в розмірі 20 623,06 грн., які перераховані на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на виконання виконавчих написів нотаріуса, які визнано такими, що не підлягають виконанню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп., сплачена за подання позовної заяви. Щодо вимоги позивача про стягнення суми витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3\~ст.133 ЦПК України). Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1\~ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо. Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України\~покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved