Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

Адвокат Єрьомкін І.В., який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Гощанського районного суду Рівненської області з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, [INFO] помер батько Позивача [PERSON] . Зазначає, що після смерті останнього відкрилася спадщина на його спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] та земельна ділянка. Крім того, зазначає, що спадкодавець [PERSON] залишив заповіт посвідчений секретарем Посягвівської сільської ради Гощанського району Рівненської області 08 січня 2010 року, відповідно до якого житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заповів Позивачеві - [PERSON] . Позивач прийняв спадщину у визначений законом шестимісячний термін подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Савчук Н.Г. від 27.12.2017. Проте оформити свої спадкові права на вказане майно не має можливості, оскільки в заповіті складеним спадкодавцем відсутні ідентифікуючі ознаки спадкового майна, що підтверджує постановою №295/02-31 приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Савчук Н.Г. від 15.12.2021. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2024 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Позивач та його представник в заяві поданій на адресу суду, позовні вимоги підтримали повністю та справу просять розглянути без їх участі. Представник відповідача Бугринської сільської ради Рівненського району в судове засідання не з`явивсь. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 39,5 м2 (право власності підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №116518392 від 07.03.2018 та земельні ділянки загальною площею 0,3461 га, розташовані в с. М`ятин Рівненського (кол. Гощанського) району Рівненської області (Держаний акт на право власності на землю серії ІІІ-РВ №031204, що підтверджується запитом приватного нотаріуса від 21.02.2018 №89/02/14. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , актовий запис №52. Після смерті [PERSON] відповідно до ст.ст. 1216 - 1223 ЦК України відкрилась спадщина на майно. Судом встановлено, що [PERSON] залишив заповіт посвідчений секретарем виконкому Посягвівської сільської ради Гощанського району Рівненської області 08.01.2010, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій під №01, яким земельну ділянку та житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , що належить йому на праві власності, заповів сину [PERSON] . За даними постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №295/02-31 від 15.12.2021 приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Савчук Н.Г., оскільки в заповіті складеним спадкодавцем відсутні ідентифікуючі ознаки спадкового майна: номер житлового будинку, площа, цільове призначення земельної ділянки, її місце знаходження, окрім того, в тексті заповіту зазначена земельна ділянка в однині, коли спадкоємець просить видати йому згідно складеного на його користь заповіту, свідоцтво на дві конкретно визначені земельні ділянки, тому позивач не може реалізувати своє право на спадкове майно. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Пункт 1 ч. 2 ст.16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Потреба у застосуванні такого способу виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджено відповідними доказами, не визнається іншими особами або ними оспорюється (пункт 37 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Суд, наголошує на тому, що відсутність ідентифікуючих ознак спадкового майна - будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки яка не була сформована момент складення заповіту не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При цьому, суд враховує аргументи позивача, наведені ним на підтвердження обставин, зазначених у позові, оскільки такі не оспорювалися відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів. При вирішенні даного спору, суд зважає на те, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. Задоволення позову, на переконання суду, не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб та відповідає завданням цивільного судочинства, які визначені у ст. 2 ЦПК України. Враховуючи вищевикладена та

Outcome: approved