Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Представник ТОВ «ЛК Трейд» звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. 26 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛК Трейд» та [PERSON] укладено Договір №26-08-21 поворотної безпроцентної фінансової допомоги (позики), умовами якого врегульовано взаємовідносини сторін, пов?язані з наданням грошових коштів у якості поворотної фінансової допомоги та їх повернення в строки і в порядку, передбачених умовами Договору. На виконання умов вищевказаного договору позивач в період з 27.08.2021 по 04.02.2022 здійснив перерахування на рахунок [PERSON] грошові кошти, в якості поворотної фінансової допомоги, на загальну суму 325 000,00 грн. Умовами п. 1.3. Договору передбачалося повернення Відповідачем грошових коштів Позивачу в строк до 31.08.2022. Як зазначає позивач, [PERSON] не виконано взятих на себе зобов`язань та не повернуто Позивачу суму отриманих в позику грошових коштів, що свідчить про порушення Відповідачем умов укладеного Договору. З метою досудового врегулювання спору, 08.11.2022 позивачем була направлена відповідачу претензія вих. № 01-08/11 з вимогою про повернення основної суми позики, а також сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат. Також позивач зазначив, що станом на день подання позовної заяви будь-якої відповіді від [PERSON] не надійшло, сума позики не повернута. За таких обставин представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК ТРЕЙД» заборгованість в сумі 486 549,52 грн., в тому числі 325 000,00 грн. - сума основної заборгованості, 123 767,12 грн.- пені, 7 426,02 грн. - 3% річних, 30 356,38 грн. - інфляційних втрат, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 50 000,00 грн. та судовий збір. Провадження в справі відкрито 21.08.2023, відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача просив розглянути спрву за його відсутності. Заперечень щодо заочного розгляду справи від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК Трейд» не надходило. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження в справі, у встановленому законом порядку відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився. Заяв та клопотань від в адресу суду не надходило. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 26 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛК Трейд» та [PERSON] укладено Договір №26-08-21 поворотної безпроцентної фінансової допомоги (позики), умовами якого врегульовано взаємовідносини сторін, пов`язані з наданням грошових коштів у якості поворотної фінансової допомоги та їх повернення у строки і в порядку, передбачених умовами Договору. За умовами п. 1.1. Договору Сторонами визначеного його предмет, а саме: надання Позичальнику Позикодавцем за рахунок власних коштів поворотної фінансової допомоги (грошових коштів) у користування на строк, визначений цим Договором, без нарахування процентів або надання Позичальником Позикодавцю інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами. Відповідності до п. 1.2. Договору Позикодавець (Позивач) зобов`язався передати Позичальнику (Відповідачу) в користування грошові кошти в сумі не більше 1 000 000,00 грн. (один мільйон гривень 00 коп.) без ПДВ включно на строк, визначений в п. 1.3. цього Договору, а Позичальник зобов`язався прийняти в користування грошові кошти у вказаній сумі та повернути таку ж суму грошових коштів. Згідно з п. 1.3. Договору сторони визначили, що строк користування фінансовою допомогою становить до 31.08.2022 року. Фінансова допомога може надаватися Позикодавцем Позичальнику в повному обсязі або частинами на протязі всього строку дії договору з дати підписання цього Договору шляхом перерахування коштів в межах суми передбаченої цим Договором на рахунок Позичальника, зазначений у Договорі (п. 2.1. Договору). Відповідно до умов п. 2.2. Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю отриману суму фінансової допомоги до закінчення строку користування нею в повному обсязі шляхом перерахування коштів на рахунок Позикодавця. Фінансова допомога вважається повернутою з моменту зарахування грошових коштів в сумі отриманої фінансової допомоги на банківський рахунок Позикодавця (п. 2.3. Договору). Відповідно до п. 4.1. Договір є укладеним з моменту його підписання обома Сторонами та діє до повного виконання Сторонами своїх обов`язків. Так, як свідчать матеріали справи, позивачем виконано зобов`язання за договором та надано позивачальнику в період з 27.08.2021 по 04.02.2022 здійснив перерахування на рахунок Відповідача грошові кошти, в якості поворотної фінансової допомоги, на загальну суму 325 000,00 грн., а саме: 27.08.2021 згідно з платіжним дорученням №59 Позивачем перераховано Відповідачу грошові кошти в сумі 100 000,00 грн.; 01.09.2021 згідно з платіжним дорученням №68 Позивачем перераховано Відповідачу грошові кошти в сумі 135 000,00 грн.; 06.12.2021 року згідно з платіжним дорученням №179 Позивачем перераховано Відповідачу грошові кошти в сумі 30 000,00 грн.; 28.12.202 згідно з платіжним дорученням №200 Позивачем перераховано Відповідачу грошові кошти в сумі 30 000,00 грн.; 04.02.2022 року згідно з платіжним дорученням №248 Позивачем перераховано Відповідачу грошові кошти в сумі 30 000,00 грн. (копії платіжних доручень наявні в матеріалах справи). Як вже зазначалося, умовами п. 1.3. Договору передбачалося повернення Відповідачем грошових коштів Позивачу в строк до 31.08.2022. З метою досудового врегулювання спору, 08.11.2022 року позивачем була направлена [PERSON] Претензія вих. №01-08/11 з вимогою про повернення основної суми позики, а також сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат. Як зазначає позивач на день подання позовної заяви будь-якої відповіді від відповідача не надійшло, сума позики не повернута. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідачем повернуто грошові кошти отримані на підставі договору №26-08-21 поворотної безпроцентної фінансової допомоги (позики). Так, Відповідач не виконав взятих на себе умовами Договору №26-08-21 поворотної безпроцентної фінансової допомоги (позики) від 26.08.2021 року зобов?язань з повернення отриманих в позику грошових коштів, внаслідок чого виникла заборгованість перед Позивачем на загальну суму 325 000,00 грн., будь-якої відповіді від Відповідача на Претензію Позивача не надійшло, Відповідач уникає будь-якої комунікації із Позивачем та ухиляється від виконання зобов`язання, передбаченого Договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч. 1, 2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Частиною першою ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За частиною ж другою цієї статті якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому на підставі статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання [PERSON] повинен був дотриматись визначеного у п. 1.3. Договору строку повернення суми позики, а прострочення відповідачем виконання зобов`язання є його порушенням, вищенаведене свідчить, що є належною правовою підставою для заявлення Позивачем вимоги про стягнення з відповідача основної суми заборгованості за Договором в розмірі 325 000,00 грн. Також позивач просить суд стягнути з Відповідача на його користь пеню, 3 % річних та інфляційні втрати за порушення грошового зобов`язання в загальному розмірі 161 549, 52 грн. Невиконання зобов`язання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов`язання. Згідно норми ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, порушення Відповідачем прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування Позивачем щодо нього встановленої законом чи договором відповідальності. Так, відповідно до п.3.2 Договору у випадку порушення строків повернення фінансової допомоги Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми неповернутої фінансової допомоги за кожен день і за весь період прострочення. Як вбачається з розрахунку наданого позивачем розмір пені складає суму у розмірі 123 767,12 грн. (період з 01.09.2022 по 05.06.2023. Частиною першою ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Згідно з постановою №127/15672/16-ц від 08 листопада 2019 року Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах №910/16945/14 та №908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі №918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. За розрахунком позивача, який було перевірено під час розгляду справи 3% річних за період з 01.09.2022 по 05.06.2023 становлять суму у розмірі 7 426,02 грн., інфляційні втрати - 30 356,38 грн. Підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що стороною позивача належним чином доведено обставини, з якими чинне законодавство України передбачає можливість стягнення заборгованості, пені, 3 % річних, інфляційні витрати, а оскільки відповідачем не подано заперечень і доказів на їх спростування, суд вважає заявлені вимоги підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved