Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

у березні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення фактичного місця проживання дітей разом із обидвома батьками, покликаючись на те, що спільне життя із відповідачкою не склалося через те, що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, а можливості зберегти сім`ю не має, відтак просить шлюб розірвати між ними. Крім того, позивач просить визначити фактичні місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме місце прописки позивача та відповідачки. У травні 2024 року відповідачка [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який ухвалою суду від 25.06.2024 року прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи: Сектору у справах дітей виконкому Буської міської ради про розірвання шлюбу та визначення фактичного місця проживання дітей. Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні підтримав свої первісні позовні вимоги та просив їх задовольнити лише в частині розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] , а вимоги за зустрічним позовом [PERSON] щодо визначення місця проживання їхніх малолітніх дітей разом із матір`ю по [ADDRESS] він визнав повністю та просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в підготовчому судовому засідання позовні вимоги за своїм зустрічним позовом щодо визначення місця проживання їх дітей разом із нею по [ADDRESS] вона підтримала повністю та просила суд їх задовольнити, а вимогу за первісним позовом чоловіка щодо розірвання шлюбу між ними вона визнала повністю та просила суд шлюб їх розірвати. При цьому, позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] просили суд врахувати їх взаємне визнання позовних вимог, ухваливши судове рішення по суті позовних вимог саме в підготовчому судовому засіданні. Представник третьої особи Москва О.Є. в підготовчому судовому засіданні не заперечила проти визначення місця проживання дітей сторін за адресою: [ADDRESS] , а щодо вимоги про розірвання шлюбу між сторонами представник третьої особи покладається на думку суду. Заслухавши пояснення та доводи сторін по справі, думку представника третьої особи, дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають до часткового задоволення із таких мотивів. Судом встановлено, що 04 червня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №32, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції Львівської області. Майнового спору між сторонами не має, збереження сім`ї та примирення між ними не видається можливим, а спірний шлюб між сторонами існує формально. За час подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.03.2012) та [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] від 29.04.2015). Згідно рішення Виконавчого комітету Буської міської ради №89 від 25.04.2024 року про затвердження висновку про роз`яснення спору щодо визначення місця проживання дітей - [PERSON] та [PERSON] , відомо, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувають в шлюбі з 04.06.2011 року. У шлюбі в них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . При цьому, мама та діти зареєстровані за вказаною адресою з 22 вересня 2016 року, а батько дітей з 14 лютого 2020 року. Будинок [ADDRESS] на праві власності належить позивачу [PERSON] . При цьому, право власності позивача на цей будинок зареєстроване 07 вересня 2016 року. Будинок є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . При обстеженні умов проживання, яке проведене 22.04.2024 року працівниками сектору у справах дітей та психологом відділення соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю Буського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) встановлено, що будинок загальною площею 206,3 кв. м (99 кв.м задіяні для проживання) має 12 кімнат, кухню, коридор та ванну кімнату. [PERSON] та [PERSON] мають свою окрему кімнату для проживання та навчання, також мають окрему кімнату для ігор та проведення дозвілля. Хлопці забезпечені усім необхідним для комфортного проживання, навчання, відпочинку, а також забезпечені сучасним одягом, взуттям, шкільним приладдям, засобами гігієни, комп`ютерною технікою та мобільними телефонами. З дітьми представники комісії не спілкувалися через наполегливе прохання матері, яка обґрунтувала таке спілкування травмуванням психіки дітей. При оцінці потреб сім`ї, з слів позивача та відповідачки, [PERSON] працює директором товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Марс» та має дохід у розмірі мінімальної заробітної плати, [PERSON] працює у ТОВ «СОФТСЕРВ» та має дохід вище середнього рівня. Працівники сектору у справах дітей провели бесіду з [PERSON] та [PERSON] , в результаті якої встановлено, що матеріальним забезпеченням дітей займаються обоє батьків, а вихованням дітей більше часу займається пані [PERSON] , оскільки працює віддалено. 24.04.2024 року питання визначення місця проживання дітей розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Під час розгляду батько - [PERSON] повідомив, що бажає визначити фактичне місце проживання своїх малолітніх за адресою: [ADDRESS] . Мама дітей - [PERSON] заявила, що не має заперечень щодо визначення місця проживання дітей за вищевказаною адресою, оскільки вона також зареєстрована та проживає за цією адресою. Зважаючи на встановлені вище обставини, комісія прийшла до висновку, що позовна вимога позивача у справі зводиться до документальної фіксації адреси проживання дітей у будинку, в якому вони і так проживають. При цьому, проживають з обома з батьків, з якими і надалі проживатимуть, навіть у випадку розірвання шлюбу, оскільки житловий будинок [ADDRESS] в розумінні Глави 8 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю подружжя (право власності на новозбудований будинок зареєстроване 07.09.2016 року). А це свідчить про відсутність спору між батьками про визначення місця проживання їх малолітніх дітей після розірвання шлюбу. З огляду на викладене,

Outcome: partial