Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просила визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Другою Харківською державною нотаріальною конторою [PERSON] після смерті [PERSON] , [INFO] , (дошлюбне прізвище « [PERSON] »); визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] . В обгрунтування позову зазначено, що позивачем було змінено прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] » та з « [PERSON] » на « [PERSON] », на підтвердження чого до позову надаються відповідні документи. Ленінським районним судом м. Харкова рішенням від 15.11.2011 визнано померлою [PERSON] , [INFO] . При ухваленні судом цього рішення заявнику та суду не було відомо, що [PERSON] було змінено прізвище на « [PERSON] ». 18.10.2021 Ленінським районним судом м. Харкова скасовано рішення Ленінського районного суду м. Харкова про визнання померлою [PERSON] , [INFO] . Станом на визнання [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) померлою, вона мала на праві приватної власності 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Відповідач є [PERSON] є сином позивача. У зв`язку з тим, шо позивача було визнано померлою, Другою Харківською міською Державною нотаріальною конторою видано єдиному спадкоємцю за законом, [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частин спірної квартири [ADDRESS] . Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду з даним позовом для поновлення її порушених прав. Ухвалою суду від 12.04.2023 справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 10.05.2023 за клопотанням представника позивача витребувано з Другої Харківської міської державної нотаріальної контори копії спадкових справ після смерті [PERSON] (після одруження [PERSON] ), [INFO] , визнаної померлою [INFO] Ленінським районним судом м. Харкова; та [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . 08.09.2023 третя особа, [PERSON] , надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог заперечує з тих підстав, що позивач неналежним чином здійснювала свої батьківські обов`язки відносно свого сина, відповідача по справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13.09.2023 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Друга Харківська міська державна нотаріальна контора, про усунення від спадкування, повернуто заявнику. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13.09.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.01.2024 відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. В судовому засіданні 23.01.2024 представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В судовому засіданні 23.01.2024 відповідач та його представник проти позову заперечували, вказуючи, що позивач неналежним чином здійснювала свої батьківські обов`язки відносно сина, відповідача у справі, у зв`язку з чим її було позбавлено батьківських прав та ухвалено стягувати аліменти до повноліття сина, однак, вона не сплатила жодного платежу в рахунок аліментів. Після оголошення позивача померлою, відповідач отримав у власність належне їй майно 2/3 частин квартири [ADDRESS] . Крім того, представник зазначила, що до Ленінського районного суду м. Харкова подано від імені відповідача, [PERSON] , позовну заяву до [PERSON] про усунення її від спадкування щодо майна, яке вона отримала у спадщину після смерті її батька, [PERSON] , та яке ввійшло до спадкової маси позивача. В судове засідання 16.07.2024 відповідач та його представник повторно не з`явились, заяв чи клопотань про поважність неявки суду не надали. Третя особа, [PERSON] , надавала суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи, Другої Харківської міської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явилась, надала заяву про проведення судового засідання у її відсутність. Представник позивача вважала можливим провести судове засідання у відсутність осіб, що не з`явились. Враховуючи п.п. 1, 2 ч.3 ст. 223, ч.4 ст. 223 ЦПК України, повторну неявку відповідача та його представника, не повідомлення суду про причини неявки, а також враховуючи, що відповідачем та його представником вже були надані пояснення в судовому засіданні щодо предмета спору, беручи до уваги також строки розгляду справи, суд вважає можливим продовжити судовий розгляд у відсутність осіб, що не з`явились. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила задовольнити. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] . (а.с. 14 зворотна сторона) Згідно з інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, сформованого 17.03.2023, вбачається, що [PERSON] , була в шлюбі із [PERSON] , внаслідок чого її прізвище було змінено на « [PERSON] ». Шлюб розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харкова №2-1091 від 12.04.2005. (а.с. 16) 31.01.2006 [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб із [PERSON] , внаслідок чого їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». (а.с. 14) Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова №2024/2-о-114/11 від 15.11.2011 [PERSON] , [INFO] , визнано померлою, у зв`язку з чим видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 29.11.2011, та вчинено актовий запис 02 (а.с. 101, 97). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] був її син, відповідач у справі, [PERSON] (а.с. 104) На момент відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , їй на праві власності належало 2/3 частин квартири [ADDRESS] , з яких 1/3 частина була приватизована позивачем та належала їй на праві приватної власності, а інша 1/3 частина спірної квартири належала їй, як спадкоємцю першої черги після смерті її батька [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №696/2006 щодо майна після [PERSON] , померлого [INFO] , та матеріалами спадкової справи №299/2012 щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] . (а.с. 57-155). 21.06.2012 Другою Харківською державною нотаріальною конторою видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом №4-354 після смерті [PERSON] , [INFO] , (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») на 2/3 частин квартири [ADDRESS] . Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 18.10.2021 та додатковим рішенням від 29.11.2022 скасовано рішення суду про визнання померлою [PERSON] , [INFO] , та скасовано актовий запис про смерть [PERSON] , №02 від 29.11.2011. (а.с. 10, 11) Відповідно до частини першої\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В силу пункту 11 частини першої\~статті 346 ЦК України\~право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи із змісту\~статті 392 ЦК України\~право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу) (частини перша та друга\~статті 1220 ЦК України). Згідно статей\~1216,\~1217,\~1268 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положеннями ст.\~202\~ЦК України\~передбачено,\~що правочином\~є дія\~особи,\~спрямована на\~набуття,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав та\~обов`язків. Правочини\~можуть бути\~односторонніми та\~дво-\~чи багатосторонніми\~(договори). Одностороннім\~правочином є\~дія однієї\~сторони,\~яка може\~бути представлена\~однією або\~кількома особами. Односторонній\~правочин може\~створювати обов`язки\~для інших\~осіб лише\~у випадках,\~встановлених законом,\~або за\~домовленістю з\~цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Згідно з ч.1 ст. 204 ЦК України, Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами 2, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в зв`язку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним. Так, відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин\~не створює\~юридичних наслідків,\~крім тих,\~що пов`язані\~з його\~недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ч. 1,6,7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як встановлено судом, позивача у справі [PERSON] , (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), [INFO] , було помилково визнано померлою, внаслідок чого належне їй майно вибуло з її власності в порядку спадкування за законом, та набуто відповідачем у справі, [PERSON] . Суд не бере до уваги заперечення відповідача та його представника в тій частині, що позивач неналежним чином здійснювала свої батьківські обов`язки відносно сина, відповідача у справі, у зв`язку з чим її було позбавлено батьківських прав, а також щодо того, що позивач не повинна була набути права власності на частку спірного майна після смерті батька, [PERSON] , у зв`язку з чим відповідачем подано позов до суду про усунення [PERSON] від спадкування щодо майна, яке вона отримала у спадщину після смерті її батька, [PERSON] , та яке ввійшло до спадкової маси позивача, оскільки такі заперечення жодним чином не впливають на рішення суду у даній справі, враховуючи предмет та підстави позову. Крім того, як вбачається з рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 14.06.2024, наданого представником позивача в судовому засіданні, судом відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення останньої від спадкування. За таких обставин, вимога позивача про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом №4-354 від 21.06.2012, видане Другою Харківською державною нотаріальною конторою [PERSON] після смерті [PERSON] , [INFO] , (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») підлягає задоволенню. Крім того, вимога про визнання за позивачем права власності на майно, яке помилково вибуло з її власності, підлягає також задоволенню, адже без застосування реституції, що є наслідком визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, неможливо відновити порушене право позивача на її порушене право власності. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача грунтуються на нормах закону та підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає сплаті на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 3933.60 грн.

Outcome: approved