Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

В червні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати договір довічного утримання, укладений 20 березня 2024 року між нею та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Бондар С.М. за реєстровим № 450. Позов мотивований тим, що 20.03.2024 між позивачкою та відповідачем було укладено вказаний договір довічного утримання, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] у власність належне їй майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку загальною площею 0,1 га кадастровий номер 6823610100:01:002:0334 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування будинку. Вказаний житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] . Відповідач за умовами договору зобов`язувався пожиттєво утримувати позивачку: надавати побутові послуги, проводити поточний ремонт будинку, купувати лікарські засоби, організовувати щоденне харчування, виконувати огородні роботи. Однак [PERSON] свої обов`язки, передбачені договором довічного утримання, протягом трьох місяців не виконує, не забезпечує позивачку харчуванням, не відвідує її, на телефонні дзвінки не відповідає, добровільно розірвати договір відмовляється та уникає з нею зустрічей. У зв`язку з такою поведінкою [PERSON] позивачка змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 25 червня 2024 року у справі відкрито провадження, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивачка в підготовче засідання не прибула, свої інтереси доручила представляти представнику - адвокату Кушніруку В.М. Представник позивачки адвокат Кушнірук В.М. в підготовчому засіданні 12.07.2024 позов підтримав з наведених в ньому підстав, в підготовче судове засідання 19.07.2024 року не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, просив позов задовольнити, судові витрати покласти на позивачку, у разі визнання позову відповідачем ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні 12.07.2024 позов визнав, пояснив, що дійсно 20.03.2024 уклав договір довічного утримання з позивачкою, умови якого виконував не більше місяця. Потім перестав виконувати передбачені договором обов`язки та надалі їх виконувати не бажає, а тому не заперечує проти розірвання договору довічного утримання з [PERSON] . В підготовче судове засідання 19.07.2024 відповідач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, вказав про визнання позову та просив винести рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 20 березня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Бондар С.М. за реєстровим номером 450. Відповідно до пункту 1 цього договору [PERSON] передала у власність [PERSON] нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 6823610100:01:002:0334 з цільовим призначенням будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), житловий будинок розташований по [ADDRESS] , а земельна ділянка - за адресою [ADDRESS] . Згідно з пунктами 8, 9 договору довічного утримання [PERSON] зобов`язується пожиттєво повністю утримувати [PERSON] , а саме: надавати побутові послуги (вологе прибирання в будинку, прання та прасування білизни, забезпечення паливом); проводити поточний ремонт будинку; виконувати огородні роботи; купувати лікарські засоби на підставі виданих лікарями рецептів для її лікування; забезпечувати медичну допомогу удома лікарями загального профілю, а також лікарями-спеціалістами; організовувати щоденне харчування; поховання її у випадку смерті. За згодою сторін грошова оцінка матеріального забезпечення (харчування, догляду, лікування, прибирання) складає 3500 грн. щомісячно. Належність [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки за вказаними вище адресами, підтверджено відомостями з договору довічного утримання від 20.03.2024, з яких вбачається, що житловий будинок та земельна ділянка належать позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.02.2006 року за реєстровим №236 державним нотаріусом Полонської державної нотаріальної контори Лабою В.М. та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 585566 виданого Полонською міською радою Хмельницької області 23.06.2006, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010675900296. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно проведена за [PERSON] 30.11.2015, номер запису про право власності 12374788, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 795775168236. Пункт 12 договору довічного утримання від 20.03.2024 передбачає можливість його розірвання за рішенням суду на вимогу сторін, а також за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов та відмови від добровільного розірвання однією із сторін - в судовому порядку. Відчужувач має право вимагати розірвання цього договору і разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за цим договором. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по утриманню позивачки згідно умов договору довічного утримання та з квітня 2024 року припинив навідувати позивачку, забезпечувати її харчуванням. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 202 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За положеннями ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно зі ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; 2) зобов`язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов`язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувача (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання. Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Частиною 1 ст. 756 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Таким чином, розірвання договору довічного утримання (догляду) за рішенням суду на вимогу відчужувача, можливе за умови невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відтак, суд не знаходить підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved