Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Макєєва О.В., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Просить суд\~зменшити розмір аліментів, які стягуються із нього на користь [PERSON] , на підставіі судового наказу Франківського районного суду м. Львова від 16.11.2018 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] із 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/8 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання цим рішенням законної сили щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що 16.11.2018 року судовим наказом Франківського районного суду м. Львова по справі №465/6297/18 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що [INFO] він уклав шлюб із [PERSON] . [INFO] у них народився син [PERSON] . У зв`язку з тим, що на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина у нього змінився сімейний стан, дружина не працює, у зв`язку з доглядом за дитиною до трьох років, а тому аліменти, які стягуються на утримання сина [PERSON] на користь відповідачки мають бути зменшені до 1/8 частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Представник позивача адвокат Макєєв О.В. в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Зазначив, що позовну заяву підтримує, просив задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, з невідомих суду причин, хоча своєчасно та належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справ. Відзив на позовну заяву не подавала. Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.11.2018 року судовим наказом Франківського районного суду м.Львова по справі №465/6297/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] 05.11.2021 року уклав шлюб із [PERSON] , що вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.11.2021 року (а.с.9). [INFO] народився [PERSON] , який являється сином [PERSON] та [PERSON] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.02.2022 року (а.с.19). Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України\~визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на тримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або у твердій грошовій сумі (ст.184 СК) за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 5\~ст. 183 СК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно із п. 4 ч. 1\~ст. 161 ЦПК України\~судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Відповідно до ч. 7\~ст. 170 ЦПК України\~у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 161 цього Кодексу\~боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він утримує ще одну дитину та дружину, оскільки остання не працює, здійснює догляд за дитиною до трьох років. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права свідчить, що підставами зміни розміру аліментів є, як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зістаттею 80\~ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем не доведено, що його матеріальний стан змінився, оскільки він є працездатним, має можливість працювати та отримувати заробітну плату, а відтак матеріально забезпечувати свого сина та, відповідно, інших своїх дітей. Відповідно до частини 3\~статті 70 Закону України «Про виконавче провадження»\~загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Позивач не довів, що розмір аліментів, які він сплачує на виконання судових рішень перевищує 70 відсотків його доходів. Також позивачем не надано доказів того, що його дитина проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні. Крім того, навіть, якщо це вважати за дійсність, наявність на утриманні позивача іншої його дитини не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання сина, оскільки це не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти в розмірі, який би забезпечував найкращі інтереси дитини. Нормами сімейного законодавства України передбачено мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів на дітей і передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач не надав суду достатніх доказів свого важкого матеріального становища та покращення такого у відповідачки, з якою проживає їх спільний син. Твердження представника позивача відповідно до змісту позовної заяви, які не є підтвердженими, що у його довірителя на утриманні є ще одна дитина, та дружина, яка не працює. Бо здійснює догояд за дитиною до трьох років, не є тими безумовними підставами для зменшення розміру аліментів і не звільняє [PERSON] від обов`язку утримувати дитину у визначеному судом розмірі. Позивач є працездатною особою, має можливість заробляти на життя своєю працею, а зменшення розміру стягнутих аліментів негативно вплине на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІвід 27лютого 1991року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі№ 715/2073/20 зменшення розміру раніше стягнутих аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. На підставі вищевикладеного, а також у зв`язку із тим, що позивач є особою працездатного віку,\~відсутність будь-яких належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту прийняття судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина, а також ті обставини, які наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за судовим наказом розміру аліментів, адже факт наявності у позивача іншої дитини,\~яку він утримує, не може слугувати самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів. Враховуючи,\~що розмір цих аліментів за судовим наказом не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого\~Сімейного кодексу України,\~суд\~приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed