Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява. Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В. Ухвалою суду від 03.04.2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 05.04.2024 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, зокрема, шляхом подачі заяв по суті справи. За клопотанням відповідача, ухвалою суду від 21.05.2024 року провадження у справі зупинено у зв`язку з наданням сторонам по справі строку тривалістю 1 місяць для примирення. Ухвалою суду від 24.06.2024 року провадження у справі відновлено, призначено судове засідання на 08.07.2024 року. У судове засідання від 08.07.2024 року позивач [PERSON] та його представник - адвокат Орещенко Л.А. не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань від сторони позивача не надходило. Як вбачається з довідок, сформованих з автоматизованої системи документообігу суду, копію ухвали суду від 24.06.2024 року про відновлення провадження у справі і призначення судового засідання, а також судові повістки про виклик до суду на 08.07.2024 року були доставлені в електронний кабінет позивача та його представника. Таким чином, сторона позивача була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце його проведення. До судового засідання від [PERSON] надійшла заява, в якій відповідач просила судовий розгляд проводити за її відсутності з урахуванням раніше висловленої позиції по справі. Під час судового розгляду [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що зазначені у позові підстави для розлучення є штучно створеними висновками, що не відповідають фактам, посиланням на які позивач намагається їх підтвердити. У відзиві на позовну заяву [PERSON] підтвердила, що не проживає з позивачем понад два роки, що зумовлено повномасштабною збройною агресією російської федерації та виїздом [PERSON] разом з дітьми з дозволу позивача за кордон у безпечне місце. Крім того, [PERSON] засвідчила спроби відновлення шлюбних відносин, намагання відновити сім`ю, а також зазначила, що про незрозумілість підстав для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. У зв`язку з цим у відзиві на позовну заяву відповідач просила надати сторонам строк для примирення для з`ясування справжніх причин розірвання шлюбу. Під час перебігу строку для примирення від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона підтвердила, що бажання позивача розірвати шлюб стало для неї неочікуваним, а отримання інформації про звернення до суду з відповідним позовом - випадковим. Не зважаючи на вжиті заходи щодо примирення сторін та з`ясування причин розірвання шлюбу, [PERSON] так і не вдалося дізнатися справжню причину розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивач та відповідач були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, враховуючи подану відповідачем заяву про проведення судового розгляду за її відсутності, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення судового розгляду від сторони позивача, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали поданої позовної заяви, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.09.2006 року (а.с. 11) судом встановлено, що 09.09.2006 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] ), було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції було складено відповідний актовий запис № 1489. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02.02.2011 року (а.с. 12), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06.04.2013 року (а.с. 13). Наразі діти проживають з відповідачем [PERSON] . За результатами дослідження матеріалів справи судом встановлено, що спільне сімейне життя [PERSON] та [PERSON] не склалося через особисті причини. Шлюбні відносини між сторонами, ведення спільного господарства та спільного бюджету фактично припинилося. Сторони проживають окремо. Не зважаючи на надання сторонам строку на примирення, а також вжиті сторонами заходи щодо збереження сім`ї, примиритися у позивача та відповідача не вдалося, як і досягти домовленості щодо збереження шлюбних відносин. Судом встановлено, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, а подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам подружжя. Оскільки заходи примирення між сторонами не дали відповідного результату, одна з сторін шлюбних відносин продовжує наполягати на припиненні цих відносин, то позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в протиправному випадку продовження перебування у шлюбних відносинах проти волі одного з їх учасників неминуче призведе до порушення особистих прав такої особи. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved