Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

1.Стислий виклад позиції заявника та заінтересованих осіб. Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, з урахуванням оновленої заяви, просить суд встановити факт прийняття спадщини та проживання однією сім?єю, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , з [INFO] по день смерті [PERSON] . В обґрунтування заяви заявник, з урахуванням оновленої заяви, посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: квартира за адресою: [ADDRESS] . Померла, [PERSON] була дружиною її рідного дядька [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] був укладений 23.09.1962 року, актовий запис № 404. Її рідний дядько, [PERSON] , [INFO] , він же чоловік померлої [PERSON] , помер [INFO] Померлі [PERSON] та [PERSON] , мали доньку [PERSON] , [INFO] . Інших дітей в них не було. В зв?язку з укладенням шлюбу 09.02.1985 року, [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] » та в зв?язку з укладенням другого шлюбу 05.10.2001 року, [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] померла [INFO] . В свою чергу, померлий [PERSON] , [INFO] , був рідним братом її батька [PERSON] , [INFO] , оскільки батьками одного й другого були мати [PERSON] та батько [PERSON] . Факт споріднення між нею та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] , [INFO] помер. В зв?язку з укладенням шлюбу 23.11.1990 року, вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На момент смерті [INFO] , померла [PERSON] , не мала дітей та була вдовою. Також, померла [PERSON] , не мала рідних братів та сестер, на момент смерті її батьки померли, в зв?язку з чим спадкоємці за законом першої, другої та третьої черги відсутні. Померла, [PERSON] , постійно хворіла та потребувала постійного догляду та допомоги в побуті. За сімейними обставинами, донька померлої, [PERSON] , не мала можливості забезпечити своїй матері належний догляд та надавати постійну допомогу по господарству. В свою чергу, оскільки в неї були дуже гарні та тісні відносини з померлою, а також вона мала можливість забезпечити померлій [PERSON] належний догляд та надавати постійну допомогу по господарству, в лютому [INFO] померла [PERSON] , переїхала жити до неї. [INFO] і по день смерті [PERSON] , вони проживали разом з померлою та вели спільне господарство. Спочатку вони жили за адресою: [ADDRESS] , а з 11.01.2018 року за адресою: [ADDRESS] . Померла [PERSON] проживала разом з нею без реєстрації, а зареєстрована була за адресою: [ADDRESS] . Отже, вона є єдиною спадкоємицею за законом. Інших спадкоємців за законом у померлої [PERSON] не має та вважає, що нею фактично прийнято спадщину за померлою [PERSON] , так як вона проживала з нею останні п?ять років до дня її смерті, а саме з [INFO] по [INFO] . Фактично вона прийняла спадщину, що відкрилася після померлої [PERSON] , оскільки користується даним майном, доглядає за квартирою, сплачує комунальні послуги. 25 грудня 2023 року вона звернулася до Першої кам?янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, після із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої [PERSON] , померлої [INFO] . Їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , померлої [INFO] , з причин того, що вона звернулася до нотаріальної контори після спливу 6-ти місячного строку з дня смерті спадкодавця та не надала документи, які б підтверджували фактичне прийняття спадщини. Підтвердити факт, що вона, є спадкоємицею четвертої черги в порядку спадкування за законом, після померлої [PERSON] , та фактично прийняла спадщину, іншим шляхом, окрім судового порядку, вона не має можливості. Встановлення факту, що вона, є спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом, після померлої [PERSON] , необхідно для отримання спадщини за законом після померлої. Таким чином, у зв?язку з цим, виникла необхідність встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім?єю не менш як п?ять років до часу відкриття спадщини та фактичне прийняття спадщини. 2. Заяви, клопотання заявника та заінтересованих осіб. В судовому засіданні заявник та його представник вимоги заявника підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у оновленій заяві. Окрім цього, заявник та представник заявника надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Представник заінтересованої особи Кам?янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Представник заінтересованої особи Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її сусідка, вона мешкала з бабусею [PERSON] у [ADDRESS], а зараз у [ADDRESS] . Вони разом мешкали та вели спільне господарство, проживали разом як сім?я, разом скуплялись, готували їжу, якщо потрібно було [PERSON] лікувала та викликала швидку для [PERSON] .. [PERSON] доглядала за [PERSON] , надавала їй все необхідне. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 3. Процесуальні дії по справі. 18 березня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 15 травня 2024 року ухвалою суду заяву заявника про витребування доказів задоволено та витребувано копію спадкової справи. Вислухавши заявника, представника заявника, свідка, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , факт смерті підтверджується відомостями №577/31.2-162, наданими 16.02.2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.10). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією інформації №367405680 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна від 26.02.2024 року (а.с.25-27). Заявник зазначає, що померла [PERSON] була дружиною її рідного дядька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наступними документами. Згідно витягу №00043632884 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16 лютого 2024 року вбачається, що [INFO] [PERSON] уклала шлюб 23.09.1962 року з [PERSON] , актовий запис № 404 (а.с.11). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 958 (а.с.12). Померлі [PERSON] та [PERSON] , мали доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом № 00043632712 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 16.02.2024 року (а.с.13). В зв?язку з укладенням шлюбу 09.02.1985 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », та в зв?язку з укладенням другого шлюбу 05.10.2001 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується витягами № 00043634881 та № 00043637003 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16.02.2024 року (а.с.14-15). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис № 572 (а.с.16). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 330 (а.с.17). Згідно архівної довідки №Ч-155/0/217-24 від 30.01.2024 року, наданої державним архівом Дніпропетровської області, та запису акта про народження вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2935 (а.с.18-19). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1215 (а.с.20). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] 23 листопада 1990 року уклала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис №1401 (а.с.21). Згідно акту спільного проживання №69 від 15.01.2018 року, складеного КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» вбачається, що за адресою [ADDRESS] дійсно разом мешкали та вели спільне господарство: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка проживала фактично без реєстрації з [INFO] по 11 січня 2018 рік постійно (а.с.22). Згідно акту спільного проживання №349 від 14.12.2020 року, складеного КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» вбачається, що за адресою [ADDRESS] мешкають та ведуть спільне господарство: [PERSON] , [INFO] (зареєстрована), та [PERSON] , [INFO] , яка мешкає фактично без реєстрації з 11 січня 2018 рік по теперішній час (12.2020 рік) (а.с.23). Згідно акту спільного проживання №532 від 29.11.2023 року, складеного КП КМР «ДОБРОБУТ» вбачається, що за адресою [ADDRESS] дійсно мешкали разом та вели спільне господарство: [PERSON] , [INFO] , та фактично без реєстрації [PERSON] , [INFO] , з січня 2018 року до дня смерті [PERSON] [INFO] (а.с.24). Згідно довідок № 001266806, 001266807, виданих ТОВ «Абонент XXI» 19 грудня 2023 року, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 26.12.1972 року по день смерті [INFO] .. На день смерті за вказаною адресою була зареєстрована одна (а.с.28). Окрім цього, в матеріалах справи містяться копії спільних фотографій з [PERSON] та [PERSON] та копія амбулаторної картки [PERSON] (а.с.29-64). З копії спадкової справи №1160/2023, заведеної після померлої [PERSON] , наданої завідувачем Першою кам`янською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області Н.Трощій вбачається, що з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріальної контори звернулась лише [PERSON] . Згідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 25 грудня 2023 року за вих. №1490/02-31, державний нотаріус Першої кам`янської державної нотаріальної контори Трощій Н. відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої - [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із тим, що вона звернулася до нотаріальної контори після спливу 6-ти місячного строку з дня смерті спадкодавця та не надала документи, які б підтверджували фактичне прийняття спадщини (а.с.66). 5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Згідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ч.2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 березня 2019 року в справі №461/4689/15-ц, від 30 вересня 2019 року в справі №554/14633/15-ц, від 25 листопада 2019 року в справі №711/348/17, від 03 лютого 2021 року в справі №127/25053/17. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). За змістом частин 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Питання щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи та поданих сторонами доказів. Свідок [PERSON] підтвердила факт того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільний побут, спільне господарство. Факт спільного проживання заявника з [PERSON] підтверджується також актами спільного проживання: №69 від 15.01.2018 року, №349 від 14.12.2020 року, складеними КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду», №532 від 29.11.2023 року, складеним КП КМР «ДОБРОБУТ»; копіями спільних фотографій. Крім того, вказаними доказами підтверджується не тільки спільне проживання [PERSON] та [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а й ведення спільного господарства, пов`язаність виконання взаємних прав і обов`язків та спільний побут, а також факт прийняття спадщини [PERSON] . Враховуючи викладене та оцінюючи надані заявницею докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеними обставини на які посилається заявник як на підставу своїх вимог про встановлення факту прийняття нею спадщини та її проживання однією сім?єю з [PERSON] з [INFO] по день її смерті. Встановлення в судовому порядку даного факту необхідно [PERSON] , а отже, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення. 6. Висновки суду. Таким чином, встановлені судом, на підставі належних та допустимих доказів, фактичні обставини справи переконують суд у тому, що заяву [PERSON] слід задовольнити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Outcome: approved