Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов мотивував тим, що [INFO] помер його брат [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] . Після його смерті залишилось спадкове майно земельна частка (пай), що перебувала в колективній власності КСП «Нива» с. Бахтин Мурованокуриловецького району Вінницької області, розміром 2,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки внатурі (на місцевості), належне померлому на підставі сертифіката серії ВН № 0074791. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] був [PERSON] , який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, однак за життя не оформив своїх спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] , який з 27.12.2005 постійно проживав та був зареєстрований в Жмеринському психоневрологічному будинку-інтернаті. До складу спадкового майна після його смерті входила успадкована ним земельна частка (пай), що належала [PERSON] . Позивач являється єдиним спадкоємцем третьої черги за законом після смерті [PERSON] , спадщину прийняв у встановленому законом порядку. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі не взмозі, оскільки втрачений правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), тому він змушений звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину, не оформивши спадкових прав, після смерті [PERSON] . Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 14.05.2024 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою судом витребувано з першої Жмеринської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведену щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . 13.06.2024 підготовче засідання було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці. Позивач в підготовче засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутності (а.с. 2). Відповідач копію ухвали від 14.05.2024 та доданих до неї матеріалів отримав 17.05.2024, однак відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с. 48,50). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши\~ матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с.Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с.5). [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП Нива Бахтинської сільської ради, розміром 2,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0074791. Вартість вказаної земельної частки (паю) становить 61880 грн 88 коп. Державний акт на земельну ділянку не видавався (а.с. 13,14). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України). Спадкодавець [PERSON] по своїй смерті заповіту не залишав (а.с.51-52). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00025686989 від 20.02.2020 (а.с.9), рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області №139/126/19 від 28.03.2019, яке набрало законної сили 03.05.2019 (а.с.15-16), довідкою старости Бахтинського старостинського округу №01-01/141 від 01.04.2024 (а.с.11) стверджується, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був його син [PERSON] , який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований з спадкодавцем за однією адресою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, суд вважає доведеним, що [PERSON] єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину в порядку передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [INFO] в м.Жмеринка Вінницької області помер [PERSON] (а.с.6). [PERSON] належало прийняте у спадщину після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай), яке він за життя не оформив. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №74368609 від 17.10.2023 (а.с.39-41) слідує, що спадкодавець [PERSON] по своїй смерті заповіту не залишав. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.2 ст.1223 ЦК України). У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ч.1 ст. 1263 ЦК України). Свідоцтвом про народження позивача (а.с.7), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] (а.с.8), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] (а.с.9), довідкою Бахтинського старостинського округу №01-01/141 від 01.04.2024 (а.с.11) стверджується, що спадкоємцем третьої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України (в редакції чинній станом на 10.04.2010), спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи № 130/2023 заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] слідує, що рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області у справі №139/295/23 від 26.07.2023, яке набрало законної сили 26.08.2023, [PERSON] було визначено додатковий строк в три місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . 17.10.2024 [PERSON] подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом відсутні. Отже, суд вважає доведеним, що позивач єдиний спадкоємець третьої черги за законом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину в порядку передбаченому ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Разом з тим, 08.05.2024 державним нотаріусом позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на неї (а.с. 10, 17-18). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та прийняв спадщину, не оформивши спадкових прав, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1212 грн (а.с. 19). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого ним судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved