Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа - Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку щомісячно починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення [PERSON] повноліття (до [INFO] ). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем являються батьками - [PERSON] , [INFO] . 17 травня 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси було винесене рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . На даний час дитина перебуває на повному забезпеченні матері та проживає разом із матір?ю [PERSON] . На момент подання позову дитині ще не має чотирнадцяти років, а вона і досі не відчуває ніякого зв?язку зі своїм батьком, так як той жодного разу не приїздив, не цікавився життям власної доньки, не кажучи вже про якусь допомогу. З урахуванням викладеного, позивач звернулася з наведеним позовом до суду. 22 вересня 2023 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. (а.с. 29-30) Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 червня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгля по суті позовних вимог. (а.с. 91-92) Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду міста Одеси. Відзив у визначений судом строк відповідач не подавав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься її клопотання про розгляд справи за її відсутності та надано до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. ст. 280,281 ЦПК України, про що не заперечувала представник позивача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов`язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являється донькою сторін у справі - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи. (а.с. 10) Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. (а.с. 7) Згідно до письмових пояснень друзів сім`ї та сусідів дитина перебуває на повному забезпеченні матері та проживає разом із матір?ю [PERSON] . Батько дитини жодного разу не приїздив, не приймає участі у вихованні та не цікавиться життям власної дитини. (а.с.12-16) Відповідно до відповіді КНП «Дитяча міська поліклініка №5» на заяву позивача від 30.06.2023 року № 320 зазначається наступне - дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на обліку та спостерігається КНП «Дитяча міська поліклініка №5» ОМР з народження. Згідно рапорту лікаря-педіатра за період спостереження дитини Комунальним некомерційним підприємством «Дитяча міська поліклініка №5» Одеської міської ради разом з дитиною за медичною, консультативно-діагностичною та профілактичною допомогою дитині звертаєтесь виключно мати дитини [PERSON] . Рекомендації лікаря-педіатра щодо лікування та профілактики захворювань виконує в повному обсязі, щеплення дитині проводить за Національним календарем, який затверджений наказом МОЗ України. (а.с. 18) Згідно до характеристики з місця проживання, яка засвідчена підписами сусідів, а також підписом та печаткою голови правління ОСББ "Бреуса 16", зазначається, що [PERSON] мешкає в м. Одеса за вказаною адресою з 24 липня 2000 року. За період мешкання скарг, заяв, вимог до [PERSON] як в письмовій, так і в усній формі не надходило. [PERSON] має доньку [PERSON] 2010 року народження, а також батьків пенсіонерів [PERSON] та [PERSON] , які також проживають з нею за даною адресою. За місцем проживання характеризується з позитивного боку. У побуті завжди ввічлива, тактована, працелюбна. Доброзичлива мати та господиня родини, приділяє багато часу, власних сил для підтримки добрих стосунків у родині. Утримує дитину та допомагає батькам, які перебувають на пенсії за віком. (а.с. 19) Мати дитини має стабільний дохід, займаючи посаду начальника відділу по роботі з VIP клієнтами у компанії ТВД «Страхове товариство «Мегаполіс», що підтверджується Довідкою № 2906/1 від 29 червня 2023 року. (а.с.21) Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Оцінюючи висновок органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 10.05.2024р. № С-2279 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що даний висновок відповідає інтересам дитини. (а.с. 76-79) Окрім того в тексті вищезазначеного висновку зазначено наступне: «Відповідно до протоколу бесіди з неповнолітньою [PERSON] від 23.04.2024, складеного органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради з дозволу та у присутності матері дитини, стало відомо, що [PERSON] навчається в 8-му класі, улюблені предмети: географія, геометрія, хімія. Має багато друзів. Батька бачила десь чотири роки тому. Батько не телефонує, не відвідує, не цікавиться її життям. [PERSON] вважає, що доцільним позбавити батьківських прав батька, [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків, з дитиною не спілкується, від виховання доньки самоусунувся, за місцем проживання доньку не відвідує, не піклується про фізичний і духовний розвиток Маргарити, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, станом здоров?я не цікавиться, не приділяє уваги розвитку особистості, талантів, розумових і фізичних здібностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріальної допомоги не надає. На засідання комісій з питань захисту прав дітей Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради 24.04.2024 та 08.05.2024 батько дитини, [PERSON] , жодного разу не з`явився та свою думку не висловив..» За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. У відповідності до положень ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї доньки, не повідомив суд про намір в подальшому здійснювати піклування над нею, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] , фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а тому, захищаючи права та інтереси дитини, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав щодо його доньки. Частиною 1 ст.8 Закону України«Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). В силу вимог ч.2 ст.166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 182 цього Кодексу при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Згідно положень ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частиною 3 статті 181СКУкраїни передбачено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За даних підстав суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (за вимогу щодо стягнення аліментів). На підставі викладеного та

Outcome: approved