Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач 01 лютого 2022 року уклав кредитний договір з ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ", а 24 січня 2022 року - з ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА", право вимоги за якими перейшло до позивача на підставі Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року та Договору факторингу №19072023 від 19 липня 2023 року відповідно. Умови договорів виконував не належним чином, тому позивач звертається до суду для захисту своїх прав і просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики №74264161 та Кредитним договором №2856287 в загальному розмірі 29 491,24 грн. Процесуальні дії у справі. 14 травня 2024 року позовна заява надійшла до суду. 16 травня 2024 року судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. 20 травня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження\~у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони не з`явились, представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Порядок виклику відповідача до суду, передбачений ст.128 ЦПК України, дотримано, судові повістки та копія ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви з додатками двіччі надсилалися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача, але були повернуті до суду. На підставі цього відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, а також шляхом направлення судової повістки на електронну пошту відповідача, однак в судове засідання він повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223\~та ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Фактичні обставини, встановлені судом. 01 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №74264161, відповідно до якого позичальник отримав у позику 10 200,00 грн на строк 64 дні, знижена процентна ставка 1,60% в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% в день, пеня- 2,70%, орієнтовна річна процентна ставка 20973,34%, орієнтована загальна вартість позики 17\~461,12 грн. У договорі вказано, що до його підписання позичальник вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення, а також процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою йому зрозумілі. Договір підписаний позичальником електронним підписом, одноразовим ідентифікатором. Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем за договором №74264161 від 01 лютого 2022 року заборгованість відповідача не погашена та складає 18\~992,24 грн, з яких: 10\~200,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 8\~792,24 грн заборгованість за відсотками. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював. 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржника, у тому числі грошової вимоги до відповідача за договором позики №74264161. 24 січня 2022 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] укладено кредитний договір №2856287, відповідно до якого позичальник отримав у позику 2 000,00 грн, на строк - 365 днів, стандартна процентна ставка 1,99%. У договорі вказано, що позичальник ознайомився з його умовами та прийняв їх. Договір підписаний позичальником електронним підписом. Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем за договором №2856287 від 24 січня 2022 року заборгованість відповідача не погашена та складає 10\~499,90 грн, з яких: 2\~000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 8\~499,00 грн заборгованість за процентами. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював. 19 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТзОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" укладено договір факторингу №19072023, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржника, у тому числі грошової вимоги до відповідача за договором позики №2856287. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини з відступлення права грошової вимоги фактору, належного виконання зобов`язань за договором кредиту та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань і наслідків, які виникають при неналежній відмові. Норми права, які застосовує суд. За нормами\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Нормою ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається\~шляхом пропозиції однієї сторони\~укласти договір\~(оферти)\~і прийняття\~пропозиції (акцепту)\~другою стороною. Згідно\~ст.640\~ЦК України\~-\~договір є\~укладеним з\~моменту одержання особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~договір,\~відповіді про\~прийняття цієї пропозиції. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини 1\~цієї статті\~Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з положеннями ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Стаття 1082 ЦК України\~передбачає, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитних договорів №74264161 та №2856287, після підписання яких між сторонами договору виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання повернути кредитору кошти відповідно до умов договорів і сплатити відсотки за користування ними. Так, позивачем надано як докази на підтвердження позовних вимог копію вищевказаних кредитних договорів, укладених відповідачем з первісними кредиторами, копії договорів факторингу, витягів з реєстру боржників, розрахунок заборгованості, сума за яким відповідає боргу на момент передачі права вимоги за кредитними договорами, указаними в Реєстрі боржників. Тобто, позивачем доведено порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, доказів відсутності заборгованості не надав, тому на підставі наданих позивачем доказів, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки права позивача порушені неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитними договорами. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved