Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

01.04.2024 позивачка звернулася до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 24140, 99 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 52567, 98 грн, понесені судові витрати в розмірі 3 211, 20 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона працювала на підприємстві ТОВ «УКРДОРС» з 29.04.2010 року на посаді личкувальника деталей меблів. Наказом ТОВ «УКРДОРС» № 49/К від 28.12.2022 позивачку звільнено з роботи за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. На день звільнення, 28.12.2022, підприємство заборгувало позивачці заробітну плату за відпрацьовані дні у жовтні, листопаді та грудні 2022 року. На даний час розрахунок з позивачкою не проведено, у зв`язку з чим позивачка змушена звертатися до суду. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 17.04.2024 до суду надійшов відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково. Зокрема, представник відповідача визнає факт не проведення повного розрахунку при звільненні з позивачем, проте вказує, що відповідачем на користь позивача частково була виплачена заборгованість по заробітній платі. Залишок заборгованості по невиплаченій заробітній платі становить 22 338,35 гривень (з урахуванням податку на доходи з фізичних осіб 18 % та військового збору 1,5%). Щодо стягнення середнього заробітку при звільненні, то представник відповідача зазначає, що сума в розмірі 52 567, 98 стане обтяжливою для відповідача, просить суд зменшити відшкодування через погіршення стану діяльності підприємства у зв`язку з дією воєнного стану в Україні. Крім того представник відповідача зазначає, що підприємство було змушене зупинити роботу виробничих цехів та закрити складські приміщення у зв`язку з відключенням електроенергії з 06.01.2023, що негативно вплинуло на економічну спроможність відповідача. 02.05.2024 судове засідання відкладено за клопотанням представника позивачки. 08.05.2024 до суду надійшла відповідь на відзив згідно якої позивачка погоджується з розміром заборгованості по заробітній платі в сумі 22 338, 35 гривень та просить суд не зменшувати суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки вже обмежено термін нарахування таких виплат шістьма місяцями. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області явку представника відповідача визнано обов`язковою, судове засідання відкладено. 18.06.2024 до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача. В поясненнях представник відповідача просить суд позовні вимоги задовольнити частково та зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, просить справу розглядати у його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, позивачка з 29.04.2010 працювала у ТОВ «УКРДОРС» на посаді личкувальника деталей меблів в деревообробному цеху №2, звідки звільнена 28.12.2022 за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України, наказом (розпорядженням) №49/К від 28.12.2022, що підтверджується записами у трудовій книжці, серії [NUMBER] та не оспорюється сторонами у справі. Згідно довідки ТОВ «УКРДОРС» про доходи №1104/1-24 від 11.04.2024 заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 22 338, 35 гривень, без утримання податків та інших обов`язкових платежів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Вказана правова позиція висловлена у постанові ВСУ від 24.06.2015 року. Передбачений ч.1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 зазначеного Кодексу. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 березня 2013 р. у справі № 6-15цс13). Згідно довідки ТзОВ «УКРДОРС» №1206-24 від 12.06.2024 розмір середньоденного заробітку позивачки становить 401,06 гривень. При розрахунку середнього заробітку суд враховує вимоги ПКМУ «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08.02.1995 року, згідно якої врахуванню при розрахунку днів затримки розрахунку підлягає не календарні дні, а робочі дні. У зв`язку з чим за період з 29.12.2022 по 29.06.2024 кількість робочих днів складає 131 робочий день ( грудень 2022 року - 2 дні; січень 2023 року - 22 дні; лютий 2023 року - 20 днів; березень 2023 року - 23 дні; квітень 2023 року - 20 днів; травень 2023 року - 23 дні; червень 2023 року - 21 день) х 401, 06 гривень (середньоденна заробітна плата позивача). Таким чином розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені складає 52 538, 86 гривень, без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Посилання відповідача на постанови Верховного Суду щодо можливості судом зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки розрахунку не приймається судом, так як зменшення розміру середнього заробітку є правом, а не обов`язком суду та залежить від конкретних обставин справи. Суд вважає визначений розмір середнього заробітку в сумі 52 538, 86 гривень є співмірним та пропорційним з розміром компенсаційних витрат позивачки, яких вона зазнала, внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку відповідача та відсутність підтвердження відповідачем поважних та обґрунтованих підстав для вказаної затримки розрахунку. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в частково та стягнути з ТзОВ «УКРДОРС» в користь [PERSON] заборгованість по нарахованій та невиплаченій заробітній платі за жовтень, листопад, грудень 2022 року в розмірі 22 338, 35 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 52 538, 86 гривень. Оскільки позивач на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати, а тому з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1211, 60 гривень. Крім цього, враховуючи вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі у виді сплаченого позивачем судового збору в сумі 1211,60 гривень слід стягнути з відповідача на користь позивача. З відповідача також підлягають стягненню витрати позивача на професійну правничу допомогу, з урахуванням критерію розумної необхідності таких витрат та їх співмірності, в сумі 2000,00 гривень, які належним чином документально підтверджені витягом з договору про надання професійної правничої допомоги від 26.03.2024 №194, квитанцією до прибуткового касового ордера № 14 від 28.03.2024 року про оплату правничих послуг, актом здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 28.03.2024.

Outcome: partial