Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Зміст позовних вимог. 22.02.2024 позивачка звернулася до Великописарівського районного суду Сумської області з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який проживав по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Лебедєвою Л.М. була заведена спадкова справа №103/2021, позивачка успадкувала частину спадкового майна, зокрема земельні ділянки. Однак приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними господарськими спорудами, який був побудований до 05.08.1992, через відсутність на це нерухоме майно правовстановлюючих документів. Тому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , що має такі технічні характеристики: житловий будинок, 1982 року побудови, з прибудовою, загальною площею 66,7 кв.м, в тому числі житловою площею 35,8 кв.м, що визначено у технічному паспорті житлового будинку під літ. «А,а»; сарай, що визначено у технічному паспорті житлового будинку під літ. «Б»; сарай, що визначено у технічному паспорті житлового будинку під літ. «В»; сарай-літня кухня, що визначено у технічному паспорті житлового будинку під літ. «Г»; прибудова, що визначено у технічному паспорті житлового будинку під літ. «г»; погріб, що визначено у технічному паспорті житлового будинку під літ. «пг»; огорожа, що визначено у технічному паспорті житлового будинку під №1,2,3. Процесуальні дії у справі та аргументи учасників справи. Ухвалою судді Великописарівського районного суду Сумської області від 23.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 23.04.2024 №1224/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Великописарівського районного суду Сумської області», в зв`язку із зміною з 01.05.2024 територіальної підсудності судових справи Великописарівського районного суду Сумської області шляхом її передачі до Охтирського міськрайонного суду Сумської області, цивільну справу №575/182/24 згідно з актом від 16.05.2024 передано до Охтирського міськрайонного суду Сумської області. 27.05.2024 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області цивільну справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. 26.06.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням учасників справи. Представник позивачки позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила задовольнити у її відсутність, про що подала письмову заяву. Від Великописарівської селищної ради Охтирського району Сумської області надійшла заява про розгляд справи без представника селищної ради, з позовними вимогами погоджуються. Суд, проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку. Установлено, що [INFO] в смт. Велика Писарівка Охтирського району Сумської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16.09.2021 Великописарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 10). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.12.1963 Великописарівською селищною радою Охтирського району Сумської області, та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 03.03.1989 відділом РАГС міськвиконкому м. Суми, вбачається, що [PERSON] доводився позивачці [PERSON] батьком (а.с. 11). За заявою [PERSON] приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Лебедєвою Л.М. 14.12.2021 була відкрита спадкова справа №103/2021, що підтверджується копією цієї спадкової справи та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 15.03.2024 №76219067 (а.с. 89-107, 76а). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 15.03.2024 №76219110 вбачається, що за життя [PERSON] заповіт не складав (а.с. 76). Згідно з довідкою Великописарівської селищної ради Охтирського району Сумської області від 03.12.2021 №4138 станом на 14.09.2021 у будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований лише [PERSON] . Станом на 03.12.2021 за вищевказаною адресою зареєстровані особи відсутні (а.с. 20). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 01.02.2024, зареєстрованих в реєстрі за №122, №123 та №124, [PERSON] успадкувала після смерті свого батька [PERSON] земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,15 га, кадастровий номер 5921255100:02:018:0183, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,5 га, кадастровий номер 5921255100:02:018:0184 та земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 4,6815 га, кадастровий номер 5921255100:10:002:0017 (а.с. 16, 18, 104). 01.02.2024 право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 5921255100:02:018:0183, 5921255100:02:018:0184 та 5921255100:10:002:0017 було зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав від 01.02.2024 №364065922, №364074064 та №364078188 (а.с. 17, 19, 105). Постановою від 01.02.2024 приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Лебедєвою Л.М. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок із господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що спадкоємицею [PERSON] не подано належним чином оформлений документ, що підтверджує право власності померлого [INFO] [PERSON] на вказаний житловий будинок та документи, що підтверджують прийняття в експлуатацію цього житлового будинку із господарськими спорудами (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 08.07.1976, записаного в реєстрову книгу №4 за реєстровим №1013, жилий будинок, котрий розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 41). Рішенням Великописарівського виконкому районної Ради від 10.03.1981 [PERSON] надано дозвіл на забудову присадибної ділянки або будівництво нового житлового будинку замість старого, що прийшов у непридатний стан на земельній ділянці, що знаходиться в його користуванні по [ADDRESS] (а.с. 42-43). Відповідно до відповіді Великописарівської селищної ради Охтирського району Сумської області від 25.01.2024 №127 акт про закінчення будівництва та інші документи, що стосуються житлового будинку за адресою: [ADDRESS] відсутні (а.с. 13). Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1216\~ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. У відповідності до ст.ст. 1220-1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що визначається ст. 1261 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, позивачці, як єдиній спадкоємиці після смерті [PERSON] , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, а саме на житловий будинок із господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , що мотивовано нотаріусом відсутністю документа про право власності на вказане нерухоме майно та реєстрації права власності. Відповідно до п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Так відповідно до норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію. У п. 9 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що набрав чинності з 12.03.2011, передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05.08.1992 до 12.03.2011. Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992 не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Правовідносини щодо будівництва садових будинків і набуття прав на них до 05.08.1992 регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва (втратила чинність), якою не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Отже, до 05.08.1992 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права. Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01.07.2019 у справі №206/6298/16-ц (провадження № 61-31398св18), від 26.02.2020 у справі №607/16873/18 (провадження № 61-12451св19). З інформаційної довідки КНП ОМР «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» від 21.12.2021 №585 та технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] вбачається, що за вказаною адресою розташовані такі об`єкти: житловий будинок літ. «А» житловою площею 35,8 кв.м, прибудова літ. «а», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літня кухня літ. «Г», прибудова літ. «г», погріб літ. «пг», огорожа №1,2,3. Одноквартирний житловий будинок одноповерховий, з 3-х житлових кімнат, загальною площею 66,7 кв.м. Рік будівництва житлового будинку 1982 рік. Станом на 31.12.2012 реєстрація права власності на це будинковолодіння відсутня (а.с. 21, 22-30). З огляду на викладене, враховуючи, що спірний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05.08.1992, суд дійшов висновку, що померлий [PERSON] набув за життя право власності на вказане домоволодіння, тому воно увійшло до складу спадщини після його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Висновок суду. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved