Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

З Котелевського районного суду Полтавської області до Южного міського суду Одеської області надійшла позовна заява представника АТ «СЕНС БАНК» - Ременюк Тетяни Олександрівни до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що рішенням №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 припинено АТ «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до АТ «АЛЬФА-БАНК» де в п.п. 1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов?язків АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк» з 15.10.2019. 30.05.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали договір кредиту №2008/36-20/67. Загальними Зборами Акціонерів 09.03.2010 було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», а з 10.08.2018 ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - АТ «Укрсоцбанк»). Відповідно до кредитного договору, Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 62580,00 дол. США. 12.08.2022 позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». ??Відповідно до Договору про внесення змін №1 до Договору кредиту №2008/36-20/67 від 30.05.2008 змінено валюту Кредиту, та переведено суму 41412,67 дол. США, разом із нарахованими процентами в сумі 151,91 дол.США. ??Зміна валюти заборгованості за Договором кредиту здійснюється шляхом видачі двох разових кредитів загальною сумою 1 097 304,00 гривень, з якої сума першого кредиту (надалі за текстом - «Кредит в гривні 1») складає 665 033,28 гривень та сума другого кредиту (надалі за текстом - «Кредит в гривні 2») складає 432 271,63 гривень. Свої зобов?язання Позивач виконав, надавши грошові кошти Позичальникові. На забезпечення умов виконання кредитного договору №2008/36-20/67 від 30.05.2008 [PERSON] було укладено Договір поруки №06-09/1306 від 13.05.2008. У зв?язку з невиконанням Боржником свого обов?язку по сплаті кредиту, у Кредитора виникло право задовольнити свої вимоги також і за рахунок Поручителя. У порушення умов Договору, позичальник [PERSON] , свої зобов?язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 29.03.2023 має заборгованість, а саме: За Кредитом 1 -??Сума заборгованості за кредитом 426 384,78 грн. -??Сума заборгованості за відсотками 78 863,33 грн. -Загальна сума заборгованості 505 248,11 грн. За Кредитом 2 -??Сума заборгованості за кредитом 292 073,29 грн. -??Сума заборгованості за відсотками 282,49 грн. -??Загальна сума заборгованості 292 355,78 грн. В зв`язку з чим позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом 1 в розмірі 505248,11 грн. та за кредитом 2 в розмірі 292355,78 грн. Крім того просив стягнути судові витрати по сплаті судового збору у сумі 4385,34 грн. та 7578,72 грн. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 20.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 29.08.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідачів адвоката Юшинської І.Є. згідно якого просять позовну заяву залишити без задоволення. Відзив обґрунтовано тим, що банком порушено строки позовної давності; не доведено суму заборгованості, оскільки у матеріалах справи відсутні виписки по рахунку обліку заборгованості за кредитним договором; існування форс-мажорних обставин; припинення поруки. Ухвалою Южного міського суду Одеської області визнано обов`язковою явку представника АТ «СЕНС Банк» у судове засідання. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 19.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу за його відсутності. Представник відповідачів адвокат Юшинська І.Є. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог заперечує. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Судом встановлено, згідно рішення №5/2019 AT «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного Товариста «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариста «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - AT «Укрсоцбанк»). 30.05.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали договір кредиту № 2008/36-20/67. Відповідно до кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 62580,00 дол.США. 12.08.2022 було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. Відповідно до Договору про внесення змін №1 до Договору кредиту № 2008/36-20/67 від 30.05.2008, змінено валюту Кредиту, та переведено суму 41412,67 дол. США, разом із нарахованими процентами в сумі 151,91 дол. США. Зміна валюти заборгованості за Договором кредиту здійснюється шляхом видачі двох разових кредитів загальною сумою 1097304,00 гривень, з якої сума першого кредиту складає 665033,28 гривень та сума другого кредиту складає 432271,63 гривень (т.1, а.с.7). На забезпечення умов виконання кредитного договору № 2008/36-20/67 від 30.05.2008 з [PERSON] було укладено Договір поруки № 06-09/1306 від 30.05.2008. Відповідно до умов Договору поруки Поручитель поручається за виконання Боржником умов Кредитного договору власними коштами. У випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за Кредитним Договором Поручитель разом з Відповідачем солідарно відповідає перед Позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених Кредитним Договором (т.1, а.с.44). Згідно матеріалів справи свої зобов`язання Позивач виконав, надавши грошові кошти Позичальникові. Однак,\~позичальник\~прийняті на себе зобов`язання належним чином не виконував, а тому станом на 29.03.2023 року має заборгованість, а саме: За Кредитом 1: Сума заборгованості за кредитом 426 384,78 грн; Сума заборгованості за відсотками 78 863,33 грн; Загальна сума заборгованості 505 248,11 грн. За Кредитом 2: Сума заборгованості за кредитом 292 073,29 грн; Сума заборгованості за відсотками 282,49 грн; Загальна сума заборгованості 292 355,78 грн. Останній платіж позичальником було здійснено 25.04.2022, що підтверджується розрахунком заборгованості\~за кредитним договором (т.1, а.с. 63-65). Щодо\~заявленого\~розміру заборгованості за кредитним договором та застосування строку позовної давності. Як свідчить тлумачення\~статті 526 ЦК України\~цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. За приписами\~статей 530, 599, 610,\~611,\~612 ЦК України порушенням зобов`язання є його\~невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).\~Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.\~У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.\~Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.\~А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З матеріалів справи вбачається, що умовами договору кредиту № 2008/36-20/67 від 30.05.2008 між ПАТ«Укрсоцбанк» та [PERSON] , визначений кінцевий термін повернення заборгованості по кредиту 29 травня 2033 року (т.1, а.с.45) При цьому пунктом 3.2.3 договору передбачено, що Кредитор має право вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів, зокрема, у разі затримання Позичальником сплати Кредиту та/або процентів щонайменше на 30 календарних днів; або перевищення сумою простроченої заборгованості суми Кредиту більш як на 10 процентів або несплати Позичальником в терміни, встановлені цим Договором більше однієї виплати по Кредиту, яка перевищує 5 процентів загальної суми Кредиту, або порушення Позичальником або третьою особою обов`язків, встановлених цим Договором та договорами, зазначеними в п.п. 1.1.3, 1.3., п.3.3.5. цього Договору або у разі припинення цих договорів. Обов`язки позичальника передбачені пунктом 3.3 договору, якими зокрема є: сплачувати проценти за користування кредитом (пункт 3.3.7); своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному в пунктом 1.1., 2.4. цього договору (пункт 3.3.8); протягом 30 календарних днів з дати одержання письмового повідомлення Кредитора, достроково повернути в повному обсязі Кредит, нараховані проценти, комісії, а також можливі штрафні санкції (пеню, штраф) у випадках, визначених пунктами 2.7.3, 3.2.3, 5.4 договору (пункт 3.3.14). Пунктом 4.5 договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Зважаючи на те, що на підставі пункту 4.5 кредитного договору строк користування [PERSON] кредитом сплив (припинився) достроково, останній платіж за тілом кредиту було здійснено ним 25.06.2021 (кредит №2) та 23.03.2022 (кредит №1), а за відсотками 25.04.2022, а з цим позовом представник банку звернувся у червні 2023 року, тому позовні вимоги банку заявлені до позичальника в межах строку позовної давності, є обґрунтованими в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом до зміненої дати закінчення строку кредитування. При цьому, у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, які були нараховані банком після закінчення строку кредитування (25.07.2022), слід відмовити за їх необґрунтованістю, оскільки таке право кредитодавця припинилося після зміни строку виконання зобов`язань на підставі пункту 4.5 кредитного договору. Оскільки за умовами пункту 4.5 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, і відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, тобто з 25.07.2022, то після зміни строку виконання зобов`язання (25.07.2022) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5 кредитного договору позичальник зобов`язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1174цс16 та постанові Верховного Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 15 червня 2020 року у справі № 138/240/16-ц (провадження № 61-14987св19). Щодо доводів сторони відповідачів про відсутність підстав для стягнення боргу у зв`язку з форс-мажорними обставинами, а саме військовою агресією росїї проти України, то суд виходить з наступного. У пункті 1 частини 1 статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина 2 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»). Єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), є сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні». Лист ТПП України від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного Договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому відповідачі не були позбавлені можливості звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини, дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18 грудня 2014 року, саме за спірним зобов`язанням. Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, зменшення доходів, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. Наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Водночас сторона, яка посилається на форс-мажор, з урахуванням умов Договору у даній справі, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі №910/8580/22. [PERSON] та [PERSON] не надано жодних належних та допустимих доказів неможливості своєчасного виконання зобов`язання внаслідок обставин непереборної сили. Сам по собі факт збройної агресії росії проти України не є підставою для звільнення від обов`язків зі сплати кредитних коштів. Щодо визнання поруки за договором поруки припиненою. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука (частина перша статті 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, визначені у статті 554 цього Кодексу. Як вбачається зі змісту Договору про внесення змін № 1 до Договору поруки №06-09/1306 від 30.05.2008 укладеного 23 грудня 2015 року (п.4), сторони узгодили, що цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до 29 травня 2035 року (т.1, а.с.15). Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України). Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина четверта статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15). Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Отже, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителів про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитного договору вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Проте, якщо кредитор змінює строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. В такому разі кредитор зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Щодо визначеного кредитним договором строку його дії, то цей строк було змінено на підставі умов договору кредиту (пункт 4.5) до 25.07.2022, з якого і почався перебіг позовної давності. Таким чином, відповідно до умов договору порука припинилася, а тому задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Висновки суду. Враховуючи факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, а також те, що останній свого розрахунку на спростування заявлених позовних вимог не надав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитом, зменшену на суму відсотків, які були нараховані банком після закінчення строку кредитування (25.07.2022) та відмовити у позовних вимогах до [PERSON] . Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом\~ст. 141 ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно меморіального ордеру № 1769798293 від 29.05.2023 позивачем було сплачено 4385, 34 грн судового збору (кредит № 2), який підлягає стягненню з [PERSON] в повному обсязі. Згідно меморіального ордеру № 1769798298 від 29.05.2023 позивачем було сплачено 7578,72 грн судового збору (кредит № 1), який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги наведені норми закону і те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору в пропорційному відношенні до задоволених вимог у розмірі 4385, 34 грн та 6818,76 грн (454584,34 х 7578,72 : 505248). У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial