Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач в інтересах малолітніх дітей звернувся до суду з позовом про відібрання їх від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав відносно: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та передачу їх органу опіки та піклування для подальшого влаштування. Також просив стягнути з [PERSON] аліменти на їх утримання в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з моменту подання заяви на користь державного виховного закладу, прийомних батьків, батьків-вихователів, опікунів/піклувальників, у сім`ю якої будуть влаштовані діти. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка [PERSON] є матір`ю вказаних малолітніх дітей, відомості про батька яких в актових записах про їх народження зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Сім`я раніше вже перебувала у період з 20.03.2019 по 20.12.2019 року під соціальним супроводом у зв`язку з алкогольною залежністю відповідачки та невиконання нею батьківських обов`язків. У зв`язку із покращенням ситуації в сім`ї була знята із соціального супроводу. З 04.10.2023 року сім`я знову взята під соціальний супровід у зв`язку із складними життєвими обставинами. Сім`я зареєстрована як ВПО в с. Рогань Харківської області, але фактично проживає в [ADDRESS] . [PERSON] систематично зловживає спиртними напоями, залишає дітей без догляду на тривалий час, діти мають неохайний вигляд, брудний одяг, часто пропускають шкільні онлайн заняття, житло знаходиться у занедбаному стані, часто відсутні продукти харчування, ніде не працює, Відповідачка не здійснює належний догляд за дітьми, не бажає лікуватися від алкоголізму, брати на себе обов`язки по утриманню та вихованню дітей. Перебування дітей у даній сім`ї несе загрозу їх життю та здоров`ю. Відносно [PERSON] були неодноразово складені адміністративні протоколи за неналежне виховання та утримання дітей за ч.1 ст.184 КУпАП. 26.10.2023 на підставі наказу Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області №625 від 26.10.2023 року малолітні діти відібрані у матері [PERSON] у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дітей, влаштовані до дитячого відділення Мерефянської центральної районної лікарні на обстеження та проведення лікування. Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 10.11.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження. 02.02.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відібрання дітей насамперед суперечить їх інтересам, оскільки незважаючи на деякі складні періоди життя, інтернат не може замінити дітям матері. Крім цього активна участь матері у відновленні прав на дітей, складання відзиву та готовність до участі у судових засіданнях, говорить про те, що доля дітей для неї важлива. Зазначає, що позивачем не надано до суду беззаперечних та достатніх доказів на підтвердження винної поведінки відповідачки та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно малолітніх дітей, котрі б слугували підставою для їх відібрання. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 01.05.2024 року закрито підготовче провадження у справі, і її розгляд призначено по суті. Подалі представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала за заявленими підставами, просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Враховуючи зазначене, суд відповідно до приписів ст. 223 ЦПК України ухвалює рішення за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї . Закон України "Про охорону дитинства" у статті 11 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (статті 14 Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно статті 9 Конвенції, Держави - сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітніх: [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 522 від 23.11.211 року, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом ДРАЦС по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції; [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 233 від 23.07.2014 року, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом ДРАЦС по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області; [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 139 від 23.05.2019 року, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом ДРАЦС по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, відомості про батьків яких в актових записах про їх народження зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Зазначене підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, та не оспорюються відповідачкою. Згідно довідки Відділу центру надання адміністративних послуг Чугуївської міської ради Харківської області від 31.10.2023 року № К-18/3425-ЦА [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . До складу сім`ї або зареєстрованих в житловому приміщенні осіб входять: [PERSON] -мати, [PERSON] , [INFO] - . - син, [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - син. Згідно інформації Центру соціальних служб Чугуївської міської ради від 26.10.2023 № 01-16/182 сім`я відповідачки [PERSON] раніше вже перебувала у період з 20.03.2019 року по 20.12.2019 року під соціальним супроводом у зв`язку з алкогольною залежністю відповідачки та невиконання нею батьківських обов`язків. У зв`язку із покращенням ситуації в сім`ї була знята із соціального супроводу. З 04.10.2023 року сім`я знову взята під соціальний супровід у зв`язку із складними життєвими обставинами. [PERSON] систематично пияче, влаштовує своє особисте життя, вихованням та здоровям дітей не займається. Через низький виховнимй потенціал матері діти майже не відвідують онлайн уроки, весь час донька проводить на вулиці або у дитячій точці «Спільно» ЮНІСЕФ та благодійному фонді «Жовта Допомога». 29.09.2023 року та 05.10.2023 року під час відвідування сім`ї [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння, з дітьми спілкується тільки в телефонному режимі. 11.10.2023 року [PERSON] не відкрила двері фахівцям із соціальної роботи, хоча зранку була повідомлена, що фіхівці мають наміри відвезти її на лікування до Харківського обласного наркологічного диспансеру. 25.10.2023 року працівниками Центру соціальних служб Чугуївської міської ради та відділом ювенальної превенції Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області при відвідуванні сім`ї було з`ясовано, що [PERSON] знов перебуває у стані алкогольного сп`яніння . З нею перебував її малолітній син [PERSON] , який був голодний, не доглянутий, без теплого одягу, дитина дуже хотіла пити, в кімнаті було брудно і холодно, За цих обставин дитину було вилучено та тимчасово влаштовано до бабусі [PERSON] . Таким чином, мати батьківських обов`язків не виконує, ситуація в сім`ї [PERSON] несе пряму загрозу життю та здоров`ю дітей. Відповідно до інформації від 31.10.2023 року про стан утримання, навчання та виховання малолітнього [PERSON] , [INFO] , учня 6-а класу Комунального закладу «Чугуївський ліцей №7» Чугуївської міської ради Харківської області, неповнолітній зарекомендував себе як недисциплінований учень, навчається не в повну міру своїх можливостей на низькому рівні, має слабку пам`ять, погано виражає мислення. Систематично не виконує домашні завдання, на уроках розгублений, не зосереджений. Шкільним приладдям не забезпечений. За період дистанційного навчання [PERSON] рідко підключається до уроків. Домашні завдання не виконує, не зважаючи на те, що закладом освіти дитина забезпечена комп`ютерною технікою для навчання. Під час навчання онлайн хлопець часто мав ознаки застуди, хворобливий вигляд, зовнішній вигляд, як правило, мав неохайний. З боку матері [PERSON] контроль за навчанням сина відсутній. Мати не співпрацює із закладом освіти, не цікавиться життям сина, не звертає уваги на рекомендації педагогів щодо виховання та навічання дитини. На зв`язок з класним керівником мати дитини не виходить, на дзвінки не відповідає, двері до оселі не відчиняє. Малолітні діти часто залишаються одні або з бабусею. Зі слів сусідів [PERSON] зловживає алкоголем, може не ночувати вдома. Відповідно до довідки від 01.11.2023 № 184 про участь батьків малолітньої [PERSON] , [INFO] , учениці 4-а класу Комунального закладу «Чугуївський ліцей №5» Чугуївської міської ради Харківської області минулого навчального року у дитини не було окремого робочого місця. У травні 2023 року [PERSON] на онлайн засіданні команди супроводу пообіцяла владнати цю проблему та допомагати у процесі навчання дочки. На початку 2023/2024 навчального року адміністрація закладу забезпечила дівчинку засобом для дистанційного навчання. Та незважаючи на це ситуація погіршилася. Мати не цікавиться життям доньки, не контролювала навчальний процес дитини, не відповідала на дзвінки класного керівника, тривалий час не проживала вдома. Зазначене підтвердила й бабуся дітей. Відповідно до довідок від 26.10.2023 року сімейного лікаря КП «Чугуївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Чугуївської районної ради Харківської області під час відвідування дітей [PERSON] та [PERSON] в квартирі відмічалися антісанітарні умови перебування дітей, зі сторони матері догляд за дітьми був незадовільний. Відповідно до інформації Чугуївського РУ ГУНП в Харківській області від 26.10.2023 за №1104/119-91/01 /22-2023 на [PERSON] , на вихованні якої перебуває троє дітей,в ході огляду фактичного місця проживання за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що [PERSON] перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння та мала неохайний вигляд, зі слів її співмешканця [PERSON] остання протягом 2-3 місяців зловживає спиртними напоями, ніде не працює, у вихованні дітей участі не приймає, кошти, які надходять на утримання дітей, на них не витрачаються. Відносно [PERSON] були складені адміністративні протоколи за ч.1 ст. 184КУпАП та направлені до Чугуївського маіського суду Харківської області для прийняття відповідного рішення. Відповідно до рішення № 17/1 від 26.10.2023 комісії з питань захисту дитини виконавчого комітету Чугуївської міської ради вирішено про відібрання трьох малолітніх дітей у матері [PERSON] , повідомити про зазначене Чугуївську окружну прокуратуру та звернутися до суду з позовом про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав. Згідно наказу Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області №625 від 26.10.2023 року малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відібрані у матері [PERSON] у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дітей, влаштовані до дитячого відділення Мерефянської центральної районної лікарні на обстеження та проведення лікування. Зазначено про необхідність повідомлення Чугуївську окружну прокуратуру про факт відібрання дітей та звернення до суду з позовом про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав. Частиною другою статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із частиною першої статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною четвертої статті 155 СК України України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 року № 866 "Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно частини першої статті 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа "Мамчур проти України", № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. При винесенні рішення суд враховує положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Із вищевказаних матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не виконувала передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх малолітніх дітей, а саме, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, залишила дітей без нагляду на тривалий термін, не ночувала вдома, не створювала для своїх дітей рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. З огляду на викладене, суд зазначає, що є підстави для відібрання неповнолітніх дітей від відповідачки без позбавлення її батьківських прав , оскільки встановлено, що в сім`ї [PERSON] виникла небезпечна для дітей обстановка, що загрожує їх життю, здоров`ю і моральному вихованню. Суд вважає, що відібрання дітей від матері відповідає їх інтересам. Доводи відповідачки [PERSON] у відзиві на позовну заяву щодо того, що позивачем не надано до суду беззаперечних та достатніх доказів на підтвердження її винної поведінки та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно малолітніх дітей, котрі б слугували підставою для їх відібрання, суд не приймає до уваги, оскільки ці доводи спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (справа "Савіни проти України") у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя. Відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і відповідачка [PERSON] відповідно до частини третьої статті 170 СК України, не позбавлена можливості повернути дітей, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей, і суд за заявою матері може постановити рішення про повернення їй дітей. Приймаючи рішення про відібрання дітей, суд вважає наявними підстави для задоволення позову і в частині стягнення аліментів. Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, та несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно частин першої - п`ятої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; повинні поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів на утримання трьох дітей з відповідачки [PERSON] , суд враховує її матеріальне становище, ту обставину, що вона є працездатною особою, інших утриманців не має, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання дітей у заявленому в позові розмірі, як такий, що відповідає нормі Закону, про стягнення аліментів у розмірі на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина 5 статті 183 СК України), починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повнолітнього віку. Виходячи із вимоги статті 141 ЦПК України та статті 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 2147,20 грн., з яких: витрати по сплаті судового збору за вимогу про відібрання дітей становлять 1073,60 грн., витрати по сплаті судового збору за вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей становлять 1073,60 грн.

Outcome: approved