Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 2005 року перебувала у шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Від спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] . На момент реєстрації народження дитини, при оформленні свідоцтва про народження дитини запис у Книзі реєстрацій, відомості про батька дитини були записані відповідно до ч.1\~ст.135 СК України, тобто зі слів матері та батьком дитини було зазначено « [PERSON] . З моменту народження дитини батьки проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Батько піклувався про сина, виховував, матеріально забезпечував. Після 10 річного спільного проживання подружнє життя не склалося і [PERSON] та [PERSON] стали проживати окремо, однак [PERSON] проживав у своєму помешканні на одній вулиці через дорогу від сина у будинку своєї матері і продовжував піклуватись про сина до дня своєї смерті [INFO] . У зв`язку з військовою агресією російської федерації [PERSON] в березні 2023 був мобілізований в ряди ЗСУ та захищав східні рубежі країни до своєї загибелі під час виконання обов`язків військовослужбовця-31.05.2024. Встановлення факту батьківства необхідно для захисту майнових та немайнових законних інтересів дитини. На підставі чого, заявниця в інтересах неповнолітньої дитини звернулась до суду з даною заявою. [PERSON] в інтересах заявника-неповнолітнього [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у заяві, просила заяву задовольнити. Суду пояснила, що тривалий час проживала з [PERSON] як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. [INFO] в них народився син [PERSON] . Так як в той момент [PERSON] знаходився на заробітках, дитину вона реєструвала самостійно і вказала ім`я та по батькові біологічного батька, а прізвище своє. З моменту [PERSON] сина [PERSON] визнавав його своїм, опікувався ним як під час їх спільного проживання, так і після розставання і до останнього дня свого життя. Вважає необхідним встановити факт батьківства з метою можливості отримання дитиною як спадщини, так і всіх пільг дитини загиблого військовослужбовця. В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просив задовольнити заяву. Зазначив, що сукупність наданих доказів, в тому числі й покази свідка, однозначно підтверджують факт батьківства, а саме: що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком дитини [PERSON] , який народився [INFO] в смт.Сатанів Городоцького району Хмельницької області. Заінтересована особа [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю загиблого [PERSON] . Беззаперечно визнала, що [PERSON] є її онуком сином [PERSON] . Окрім [PERSON] , інших дітей у її сина не було. Зазначила, що з моменту народження [PERSON] , її син визнавав його своїм батьком, опікувався ним до останнього дня. Проти задоволення заяви не заперечує. Заінтересована особа [PERSON] , суду пояснив, що є братом загиблого [PERSON] . Беззаперечно визнав, що [PERSON] є його племінником сином [PERSON] . Проти задоволення заяви не заперечує. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що багато років товаришує з [PERSON] , була знайома з [PERSON] . І в момент коли вони проживали як подружжя, і після розставання, [PERSON] визнавав [PERSON] своїм сином. За період його участі в бойових діях неодноразово пересилав свідку гроші для передачі сину [PERSON] . Коли за місцем проживання [PERSON] з матір`ю відбувався ремонт, віддав їм ключі від своєї квартири з пропозицією переїхати туди на час ремонту. Згідно ч.1ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заслухавши пояснення представника неповнолітнього заявника, представника заявника, свідків, дослідивши заяву, подані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено,\~що [PERSON] з 2005 року перебувала у шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Від спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] . На момент реєстрації народження дитини, при оформленні свідоцтва про народження дитини запис у Книзі реєстрацій, відомості про батька дитини були записані відповідно до ч.1ст.135 СК України, тобто зі слів матері та батьком дитини було зазначено « [PERSON] ». З моменту народження дитини [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. [PERSON] піклувався про сина, виховував, матеріально забезпечував. Подружнє життя не склалося і [PERSON] та [PERSON] стали проживати окремо. У зв`язку з військовою агресією російської федерації [PERSON] в березні 2023 був мобілізований в ряди ЗСУ. Загинув під час виконання обов`язків військовослужбовця-31.05.2024. Досліджені судом докази, пояснення учасників справи не викликають сумнівів, що за життя [PERSON] визнавав [PERSON] своїм сином, піклувався про нього, приймав участь в його утриманні та вихованні до дня своєї смерті. Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для захисту майнових та немайнових законних інтересів дитини, зокрема для оформлення спадкових прав. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями\~125,\~130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Відповідно до змісту ч.1 ст.121СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Згідно п.3 ч.2\~ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до\~ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій\~статті 128 цього Кодексу. У відповідності до п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15травня 2006року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі\~ ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2\~ст.55 СК України\~про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно\~ст.130 СК України\~у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1\~ст.135 цього Кодексу. Як вбачається зі\~ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту\~ст.130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved