Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. При зверненні до суду позивач посилався на те, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 30.12.1998. Зазначає, що від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Просить врахувати, що протягом останніх років сімейне життя між ним та відповідачкою поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення шлюбних відносин. З огляду на наведене просить позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 28.06.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. [PERSON] подала до суду заяву про визнання позову. Оскільки справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Іллічівська Одеської обл., було зареєстровано 30.12.1998 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 428. Також встановлено, що у сторін є малолітній син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській обл., від 14.02.2013, актовий запис №111. Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Суперечності, що виникали між ними, привели до її розпаду. За визначенням ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи матеріали справи та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер, а тому позов підлягає задоволенню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved