Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

Заявник, [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Дану заяву мотивував тим, що він проживає разом зі своїм дідусем - [PERSON] , 1948 року народження за однією адресою. [PERSON] є особою похилого віку та інвалідом другої групи (безстроково), що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12ААГ від 24.04.2024. Враховуючи вік дідуся, [PERSON] , стан його здоров`я, інвалідність другої групи загального захворювання на довічно з 02.04.2024 року через ампутовану праву нижню кінцівку на рівні гомілки у 2023 році, через 20-ти річну хворобу на цукровий діабет 2-го типу, він є неспроможним до самообслуговування, а саме: не може самостійно забезпечувати собі гігієнічні потреби, потребує допомоги на прогулянках, потребує допомоги в побутових умовах (потрібно його піднімати, водити до туалету, роздягати, купати, що не може робити особа жіночої статі), а тому він потребує постійного стороннього догляду. Також дідусь заявника потребує допомоги у веденні домашнього господарства, а саме: закупівля і доставка продуктів харчування, ліків та інших товарів; приготування їжі, оплата комунальних платежів, в організації взаємодії з іншими фахівцями та службами (виклик лікаря, працівників комунальних служб, транспортних служб тощо). Виключно заявник надає дідусеві всі ці перераховані послуги, за своїм станом здоров`я і графіком роботи [PERSON] може повноцінно і постійно доглядати за дідусем. Окрім заявника, у дідуся є дві доньки: матір заявника - [PERSON] , 1976 року народження та тітка - [PERSON] , 1972 року народження, які зареєстровані та мешкають за іншою адресою в м. Києві, навідуються до свого батька виключно за бажанням дідуся, так як він не бажає через свій стан здоров`я і особливо різну з ними стать довіряти свій догляд своїм донькам. Дідусь впевнено стверджує, що купати його, переодягати піднімати та інше він може довірити тільки своєму онуку [PERSON] . Факт здійснення постійного догляду за дідусем, [PERSON] , який потребує постійного стороннього догляду, має юридичне значення, оскільки породжує для заявника права та обв`язки щодо отримання соціальних пільг і виплат, надасть можливість в майбутньому звернутися в державні органи з приводу реалізації права на отримання соціальних виплат. Заявник у судове засідання не з`явився. При цьому, від його представника через канцелярію суду надійшла заяву про розгляд справи без участі заявника та його представника, де також представник вказала, що заявник заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у ній докази суд дійшов наступних висновків. Згідно з частиною 2 статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Так, Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.06.2024 року у справі відкрито провадження та призначено її в порядку окремого провадження до судового розгляду. До початку судового розгляду справи, 05.07.2024 року, за вх. № 32211 від представника заявника [PERSON] - адвоката Опришко Е. В. до суду надійшло клопотання про приєднання доказів, а саме, копії висновку № 847 від 10.06.2024 р., в якому зазначено, що [PERSON] рекомендовано отримання послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Крім того, від представника заінтересованої особи Оболонської районної в місті Києві державна адміністрації - Коваленко О. І., 05.07.2024 року, за вх. № 32188, до суду надійшли заперечення, згідно з якими, представник вказує, що в даному випадку існує досудова процедура встановлення даного факту, тому просила суд залишити вказану заяву без розгляду та закрити провадження у ній. При цьому, під час судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] , 1948 року народження, є дідусем заявника та проживає разом з заявником за однією адресою, що підтверджується наявними у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20.04.1976 року відділом ЗАГС Мінського району м. Києва, копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 25.10.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16.07.1998 року Відділом реєстрації актів цивільного громадянського стану Мінського району м. Києва. Згідно з наявною у матеріалах справи медичною документацією, в тому числі виписки із історії хвороби № 8118, № 18358, № 120121529, консультаційного висновку спеціаліста від 26.03.2024 року, висновку про наявність порушення функцій організму через невиліковні хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на професійній основі, довідки до акту МСЕК серії 12 ААГ № 743512, вбачається, що дідусь заявника - [PERSON] , є інвалідом другої групи загального захворювання довічно з 02.04.2024 року, через ампутовану праву нижню кінцівку на рівні гомілки у 2023 році та 20-ти річну хворобу на цукровий діабет 2-го типу, він є неспроможним до самообслуговування та потребує стороннього догляду, а саме: він не може самостійно забезпечувати собі гігієнічні потреби, потребує допомоги на прогулянках, потребує допомоги в побутових умовах в тому числі щодо гігієнічного догляду, харчування, закупівлі продуктів, ліків та інших побутових предметів, а також господарського обслуговування помешкання, де проживає останній. Відповідно до висновку лікарської комісії комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» за № 847 від 10.06.2024 р. [PERSON] , [INFO] рекомендовано соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Також судом встановлено, що окрім заявника, у [PERSON] , є дві доньки: матір заявника - [PERSON] , 1976 року народження та тітка - [PERSON] , 1972 року народження, які зареєстровані та мешкають за іншою адресою в м. Києві та зрідка навідуються до свого батька виключно за його бажанням, оскільки він через свій стан здоров`я та відмінність статі не бажає, щоб догляд за ним здійснювали доньки, що підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] . При цьому, як вбачається з заяви, саме заявник, [PERSON] займається доглядом за дідусем та ведення домашнього господарства, здійснює закупівлю і доставку продуктів харчування, приготування їжі, оплачує комунальні платежів, займається організацією взаємодії дідуся з іншими фахівцями та службами (виклик лікаря, працівників комунальних служб, транспортних служб тощо). Виключно заявник надає дідусеві всі ці перераховані послуги, за своїм станом здоров`я і графіком роботи [PERSON] може повноцінно і постійно доглядати за дідусем. Родинні відносини між заявником та дідусем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20.04.1976 року відділом ЗАГС Мінського району м. Києва, копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 25.10.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16.07.1998 року Відділом реєстрації актів цивільного громадянського стану Мінського району м. Києва. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії договору суборенди житлового приміщення від 22.05.2024 року та наявних письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] , незважаючи на зареєстроване місце проживання у м. Києві, заявник з дідусем наразі проживають за адресою: [ADDRESS] . На даний час заявник є єдиною особою, яка здійснює догляд та піклується за своїм дідусем [PERSON] , а саме: постійно доглядає його, прибирає житло, готує їжу, купує необхідні ліки та продукти харчування, оскільки він самостійно не може цього зробити. Заявник має змогу забезпечувати потреби дідуся та здійснювати догляд за ним. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Встановлення факту здійснення постійного стороннього догляду за дідусем заявнику необхідно для офіційного його підтвердження на законних підставах. Від його встановлення залежить виникнення прав та обов`язків у заявника, зокрема щодо можливості надавати допомогу та представляти особу, яку він доглядає, в медичних закладах, органах місцевого самоврядування та органах державної влади, щодо отримання соціальних пільг і виплат, а також виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про соціальні послуги». В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі №363/214/17-ц від 22.08.2018 року, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що чинниками, які можуть зумовити складні життєві обставини є: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність. Статтею 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» передбачено, що інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист; медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності. Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках). Відповідно до частини третьої статті 8 Закону, рішення медико-соціальних експертних комісій є обов`язковими для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, реабілітаційними закладами незалежно від типу і форми власності. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю І групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговування; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в статті 315 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду та перебування фізичної особи на утриманні, не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено. Крім того, судом враховано заперечення заінтересованої особи щодо наявності позасудового врегулювання даного питання, однак з огляду на небажання та відмову у догляді особою яка потребує такого догляду - [PERSON] , від своїх доньок [PERSON] та [PERSON] , стан здоров`я та медичні показання щодо останнього, а також те, що заявник є неєдиною особою з точки зору законодавства, яка може здійснювати догляд за [PERSON] , враховуючи що мова йде про догляд особи не на професійній основі, суд вважає, що в даному випадку даний факт слід встановити саме в судовому порядку. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд, враховуючи те, що [PERSON] , 1948 р.н. є інвалідом другої групи, з 02.04.2024 року через ампутовану праву нижню кінцівку на рівні гомілки у 2023 році та через 20-ти річну хворобу на цукровий діабет 2-го типу, він є неспроможним до самообслуговування та потребує постійної сторонньої допомоги, має значну залежність від інших осіб, заявник офіційно оформити догляд за своїм дідусем інвалідом в інших державних органах як за особою, яка потребує стороннього догляду в позасудовому порядку не може, при цьому заявник є працездатною особою, та в змозі постійно доглядати за дідусем [PERSON] . Отже, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved