Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

09.05.2024 КП «Чернігівводоканал» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути зі [PERSON] заборгованість за\~надані послуги\~з централізованого\~водопостачання та\~водовідведення в\~сумі 12\~500\~грн 58\~коп.\~за період\~з 01.03.2020\~по 01.05.2024.\~У обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS] та споживачем послуг з водопостачання і водовідведення, які надає позивач. Відповідачка своєчасно і в повному обсязі не здійснювала плату за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку відповідачкою не погашена. Ухвалою судді від 20.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 10.07.2024. 05.06.2024 відповідачка засобами електронного\~поштового зв`язку подала відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав: - протягом спірного періоду вона проживала за іншою адресою, а тому послуг від позивача не отримувала; - у розрахунках заборгованості не вказані прізвище, ім`я та по батькові відповідачки та вони здійснені поза межами позовної давності; - квитанції про оплату послуг з водопостачання та водовідведення вона не отримувала. 12.06.2024 позивач через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив. 10.07.2024 оголошено перерву в судовому засіданні до 17.07.2024, у зв`язку з неотриманням відповідачем відповіді на відзив. 15.07.2024 відповідачка подала заперечення на відповідь на відзив. У судовому засіданні представниця позивача позов підтримала, відповідачка та її представниця позов не визнали. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення для об`єктів усіх форм власності, у тому числі за адресою: [ADDRESS] . Власником даної квартири є відповідачка, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 11). Згідно зі статтею 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ. Зокрема, цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII до комунальних послуг належать, зокрема, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Пунктом 1\~частини першої\~статті 7 Закону № 2189-VIII передбачено, зокрема, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Також, частиною першою статті 9 Закону № 2189-VIII визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Із огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на споживачів покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач надавав відповідачці послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в повному обсязі та належної якості, однак відповідачка свої зобов`язання щодо\~оплати наданих послуг\~належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача, виникла заборгованість за період з 01.03.2020 по 01.05.2024 в сумі 12 500 грн 58 коп. (а.с. 7). Оскільки відповідачка стала власницею квартири з 02.03.2024, її заборгованість становить 12\~494,46 грн. Заперечення відповідачки щодо відсутності у неї з позивачем договірних відносин та не проживання у спірний період у квартирі [ADDRESS] суд відхиляє з наступних підстав. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону Закону № 2189-VIII передбачено, зокрема, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 вищевказаного Закону України обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За визначення пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Договірні відносини між КП «Чернігівводоканал» та відповідачкою як з власницею квартири врегульовані Типовим індивідуальним договором про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, який є публічним договором приєднання та опублікований на веб-сайті КП «Чернігівводоканал», відповідно до норм частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтей 633, 634 Цивільного кодексу України. Відповідачкою надані послуги КП «Чернігівводоканал» приймались в повному обсязі, оскільки заяв від неї щодо відключення (відмови) від послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення до КП «Чернігівводоканал» не надходило. Отже відповідачка прийняла умови публічного договору про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення. Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 7 Закону № 2189-VIII споживач має право розірвати договір про надання комунальної послуги, попередивши про це виконавця відповідної комунальної послуги не менш як за два місяці до дати розірвання договору, за умови допуску виконавця для здійснення технічного припинення надання відповідної послуги. Як встановлено у ході судового розгляду та визнавалось відповідачкою, правом на припинення надання послуг з водопостачання та водовідведення у порядку, встновленому пунктом 13 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вона не скористалася. Щодо незгоди відповідачки із наданими позивачем розрахунками суд зазначає, що сума заборгованості розрахована по затвердженим рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 181 від 20.04.2017 нормам споживання та згідно з діючим тарифом на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, встановленим відповідними постановами НКРЕКП від 04.02.2020, 16.12.2020, 22.12.2021, та плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного постановою Кабінету Міністрів України № 808 від 21.08.2019. Також вказаним рішенням передбачено, що у випадку, коли за адресою споживача відсутні чи незареєстровані належним чином прилади обліку і в його помешканні не зареєстровано жодної особи, нарахування за послуги водопостачання та водовідведення проводиться на одну особу. Прилади обліку води в квартирі відповідачки не встановлені, а тому нарахування за послуги правомірно проводиться згідно з затвердженими нормами споживання на одну особу. Вирішуючи заяву відповідачки про застосування позовнї давності суд виходить з наступного. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої статті 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частини п`ятої статті 261 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено вказаним вище п. 12 на підставі п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-IX, який був чинним до 30.06.2023. Пунктом 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Воєнний стан в України введено в дію згідно Указу Президента України з 24.02.2022 і станом на час розгляду справи не скасований. Ураховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги положення пунктів 12, 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, правові підстави для застосування інституту позовної давності відсутні. Із огляду на викладені обставини та норми закону, оскільки відповідачкою, як власником майна, яке вона зобов`язана утримувати, порушено зобов`язання щодо обов`язкової оплати в установлені строки наданих позивачем послуг, вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2020 по 01.05.2024 підлягають частковому задоволенню в сумі 12 494,46 грн. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно до розміру задволених вимог (99,95%). Ураховуючи викладене,

Outcome: partial