Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог та процесуальний рух справи У 2021 році Яремчанська міська рада звернулась до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2611091501:16:001:0036, площею 1, 3226 га, яка розташована за межами села Микуличин, підлягала обов`язковій передачі в комунальну власність Яремчанської міської ради Івано-Франківської області. Однак, в період проведення заходів з інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення для передачі в комунальну власність територіальних громад, остання передана Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області у приватну власність відповідачу 2 [PERSON] всупереч відмови органу місцевого самоврядування у погодженні надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, у зв`язку з тим, що земельна ділянка перебуває більше як 20 років у користуванні місцевих жителів. Вказане призвело до передачі у приватну власність земельної ділянки, що десятки років знаходиться у постійному користування мешканців місцевості та порушує право громади в особі Яремчанської міської ради реалізувати свої повноваження як законного власника землі. Ухвалою суду від 11.05.2021 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та витребувано з Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області: наказ № 9-62/15-21-СГ від 14.01.2021, виданий Головним Управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області та наказ\~№\~9-2104/15-20-СГ від 17.12.2020, виданий Головним Управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області. Ухвалою суду від 13.05.2021 заяву Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: 2611091501:16:001:0036, площею 1,3226 га, яка на праві власності зареєстрована за [PERSON] . Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки; заборонено [PERSON] вчиняти дії, спрямовані на зміну цільового призначення цієї земельної ділянки, її поділу чи об`єднання з іншими ділянками, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї. Ухвалою суду від 15.11.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] . Ухвалою суду від 21.03.2022 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. У період з 03.08.2022 по 19.07.2024 відбувся судовий розгляд справи по суті. 2. ПОЗИЦІЯ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ 2.1 Позиція позивача Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Позивач зазначає, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2611091501:16:001:0036, площею 1, 3226 га, яка розташована за межами села Микуличин, всупереч законодавству, підлягала обов`язковій передачі в комунальну власність Яремчанської міської ради. Однак, в період проведення заходів з інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення для передачі в комунальну власність територіальних громад, остання передана Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області в приватну власність відповідачу 2 [PERSON] . Так, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 р. № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» (далі Постанова КМУ №\~1113) Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру зобов`язано забезпечити передачу з 17 листопада 2020 р. земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність. 11.12.2020 та 18.12.2020 Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області видано накази №50-ОТГ та №58-ОТГ, якими Яремчанській міській раді передано земельні ділянки державної власності у комунальну власність, згідно актів приймання-передачі. Зареєструвавши комунальну власність на отримані згідно актів приймання-передачі земельні ділянки, позивачем Яремчанською міською радою встановлено, що ряд земельних ділянок, які охоплені, зокрема, генеральним планом села Микуличин, та підлягали передачі з державної в комунальну власність, в комунальну власність відповідачем 1 ГУ Держгеокадастром не передані. Серед них і земельна ділянка з кадастровим номером 2611091501:16:001:0036, яка надана ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області в приватну власність відповідачу 2 [PERSON] на підставі наказу про надання у власність від 07.12.2020 р. №9-62/15-21-СГ (зі змінами, внесеними наказом від 14.01.2021 №9-62/15-21-СГ). Позивач вказує, що для отримання громадянами у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення у відповідності до Постанови КМУ № 1113 - є обов`язкова наявність сукупності таких умов: отримання фізичною особою дозволу на розроблення документації із землеустрою до 16.11.2020 та подання фізичною особою на затвердження до територіальних органів Держгеокадастру документації із землеустрою до 15.12.2020. В той же час, до дозволів на розроблення документації із землеустрою (які громадяни отримали до 16.11.2020) застосовувався порядок їх отримання, визначений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 р. № 60-р. Вказаним Розпорядженням встановлювалося під час передачі у власність таких земельних ділянок, обов`язкове погодження з об`єднаними територіальними громадами, шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні. Така ж процедура погодження передбачена рішенням колегії Державного агентства земельних ресурсів від 14.10.2014 № 2/1 «Про обов`язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності», у відповідності до якого, під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності необхідно надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування. Позивач зазначає, що отримання погодження органу місцевого самоврядування, виходячи з вимог законодавства, є передумовою надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, якщо особа бажає отримати у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Відповідач 1 листом від 09.10.2020 р. №11-9-0.331-5811/0/2-20 просив Микуличинську сільську раду висловити позицію щодо можливості надання дозволу на розробку проекту землеустрою, в тому числі щодо земельної ділянки з кадастровим номером 2611091501:16:001:0036. Проте, в межах десятиденного терміну, рішенням Микуличинської сільської ради від 22.10.2020 №269-40/2020 відмовлено у погодженні наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки з кадастровим номером 2611091501:16:001:0036 у зв`язку з тим, що остання перебуває в постійному користуванні жителів села [PERSON] більше як 20 років та використовується для випасання великої рогатої худоби та овець. Однак, незважаючи на наявність обґрунтованої відмови органу місцевого самоврядування в погодженні, спірна земельна ділянка Відповідачем 1 все таки надана в приватну власність відповідачу 2 [PERSON] . Позивач вважає, що Відповідачем 1 не було дотримано вимог законодавства щодо передачі спірної земельної ділянки державної форми власності у приватну власність [PERSON] , що відбулося поза визначеною процедурою. Надання у приватну власність Відповідачу 2 земельної ділянки, яка мала бути передана у комунальну власність порушує право громади в особі Яремчанської міської ради реалізувати свої повноваження як законного власника землі. Оскільки при передачі земельної ділянки в приватну власність відповідач 1 діяв всупереч вимогам Закону, то наказ від 07.12.2020 №9-62/15-21-СГ (зі змінами, внесеними наказом від 14.01.2021 №9-62/15-21-СГ), яким надано у власність [PERSON] спірну земельну ділянку є недійсним та підлягає скасуванню. Також Позивач просить скасувати державну реєстрацію права власності відповідача 2 [PERSON] , на спірну земельну ділянку, оскільки така проведена на незаконній підставі та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області передати спірну земельну ділянку у комунальну власність Яремчанської міської ради. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених вище. Додатково зазначила, що відповідачем 1 ГУ Держгеокадастру допущено численні порушення при виданні оскаржуваного наказу. У зв`язку з неврахуванням позиції органу місцевого самоврядування за місцем знаходження спірної земельної ділянки, Відповідач 1 надав дозвіл Відповідачу 2 [PERSON] виготовити проект відведення земельної ділянки, а в подальшому і затвердив такий проект та передав у власність земельну ділянку, яка понад 20 років перебуває у користуванні місцевих жителів, зокрема, [PERSON] . Крім того, Представник позивача зазначила, що третя особа [PERSON] є користувачем частини спірної земельної ділянки, він має її в користуванні більше 20 років, і з 2003 року [PERSON] вживав заходи для оформлення права на земельну ділянку в рамках діючого на той час законодавства. Просила задоволити позов у повному обсязі. 2.2. Позиція Відповідача 1 Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Відповідач 1 вважає доводи позовної заяви безпідставними та необґрунтованими, виходячи з такого. На виконання Указу Президента України від 15 жовтня 2020 р. № 449 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» та постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 р. № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області, на підставі наказів від 11.12.2020 р. № 50-ОТГ та від 18.12.2020 р. передано Яремчанській міській раді Івано-Франківської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, площею 797,8407 га та площею 88,7916 га, які розташовані за межами населених пунктів Яремчанської міської територіальної громади. 05.11.2020 року громадянин [PERSON] у відповідності до вимог статей 118, 122 Земельного кодексу України, подав до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,3226 га (кадастровий номер 2611091501:16:001:0036), яка розташована за межами населеного пункту села Микуличина Яремчанської міської ради для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні. Так, протягом місячного часу Головним управлінням вживалось ряд заходів щодо розгляду вказаного клопотання заявника, зокрема, звернення до державного кадастрового реєстратора за місцем знаходження запитуваної земельної ділянки від 06.11.2020 № 3071/3-20-0.331. Відділом у м. Яремчому Міськрайонного управління у Надвірнянському районі та м.\~Яремчому Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області надано відомості з Державного земельного кадастру - запитуваної земельної ділянки. Законодавством не передбачено імперативного обов`язку Держгеокадастру звертатися до відповідної сільської ради за місцем знаходження земельної ділянки для отримання згоди надати дозвіл фізичній особі розробити проект землеустрою. Відтак, за результатами розгляду клопотання та долучених до нього матеріалів, Головним управлінням, відповідно до вимог законодавства видано наказ № 9-1763/15-СГ від 13.11.2020 року, яким надано [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Стосовно долученого до позовної заяви запиту Головного управління від 09.10.2020 року № 11-9-0.331-5811/0/2-20 «Про погодження надання земельних ділянок», адресованого Микуличинській сільській раді, то серед переліку громадян, прізвища [PERSON] не має. Більше того, і в долученому рішенні Микуличинської сільської ради від 22.10.2020 року №\~269-40/2020 «Про відмову у погодженні наданні земельних ділянок», в списку громадян, котрим відмовлено в погодженні не має прізвища [PERSON] . Аргументація Позивача про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів у зв`язку з відсутності погодження Микуличинської сільської ради при наданні Головним управлінням дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою [PERSON] є необґрунтованою і абсолютно невірною. Дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було надано [PERSON] наказом Головного управління від № 9-1763/15-СГ від 13.11.2020 року, який не скасований, не є предметом оспорення в даній справі, є актом індивідуальної дії та вичерпав свою дію, оскільки проект землеустрою виготовлено, відведена по ньому земельна ділянка є сформованою як об`єкт цивільних прав. Після розроблення проекту землеустрою, його було направлено на погодження. Вказаний проект землеустрою за принципом екстериторіальності потрапив на погодження до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області. Висновком про розгляд документації із землеустрою від 27.11.2020 р. № 16580/82-20 погоджено поданий проект землеустрою. 01.12.2020 [PERSON] звернувся через Центр надання адміністративних послуг до Головного управління із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність, тобто в межах визначеного Постановою №\~1113 строку, а саме до 15.12.2020 року. Оскільки зазначений проект був погоджений у встановленому законом порядку, інших підстав для відмови не було, Головне управління 02.12.2020 року видало наказ № Ф-2106/1/19-20 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність». Відповідач 1 вважає, що оспорюваний наказ є законним, а доводи Позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів є абстрактними, не містять жодного обґрунтування негативного впливу на його конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси. Стосовно доводів позивача, про те, що спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні жителів села Микуличин та використовується для випасання великої рогатої худоби та овець, то представник відповідача стверджує, що згідно інформації про оспорювану земельну ділянку, наданої Міськрайонним управлінням у Надвірнянському районі та м.\~Яремчому, оспорювана земельна ділянка згідно Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель» відноситься до земель запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) (код класифікації 16.00), а землі для випасання худоби згідно Класифікації видів цільового призначення земель мають інший код класифікації, а саме 18.00. Частиною сьомою статті 118 ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Використання земельної ділянки для випасання великої рогатої худоби та овець не визначено самостійною підставою для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тому твердження позивача про прийняття Головним управлінням наказу про надання у власність [PERSON] спірну земельну ділянку всупереч чинному законодавству є безпідставним. Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, то представник відповідача зазначає, що Держгеокадастр та його територіальні органи не є суб`єктами реєстрації речових прав та відповідно не може скасувати державну реєстрацію права власності. Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання Головного управління передати в комунальну власність Яремчанській міській раді спірну земельну ділянку, то оскільки згідно з пунктом 24 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України з 27.05.2021 землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, то на даний час, Головне управління не має права розпоряджатись землями сільськогосподарського призначення, розташованими поза межами населеного пункту, оскільки такі землі вважаються землями комунальної власності. Відповідно, задоволення позовної вимоги про зобов`язання Головне управління передати спірну земельну ділянку у комунальну власність є такою, що суперечить чинному законодавству. Представник відповідача зазначає, що Головне управління діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України, а відтак вимоги позовної заяви є безпідставними та не підлягають до задоволенню. 2.3. Позиція Відповідача 2 [PERSON] Представник Відповідача 2 суду пояснила, що [PERSON] з метою реалізації права на безоплатне одержання земельної ділянки, в порядку статей 116, 118, 122 ЗК України, звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області із заявою від 05.11.2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель сільськогосподарського призначення, площею 1,3226 га, яка розташована за межами населених пунктів Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, з метою подальшої передачі вищевказаної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Вказана заява територіальним органом Держгеокадастру зареєстрована 05.11.2020 року за № 2106/0/19-20. За результатами розгляду заяви [PERSON] , наказом Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 13.11.2020 № 9-1763/15-20-СГ останньому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Після чого, він звернувся до спеціалізованої організації для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вподальшому, 01.12.2020 року, [PERSON] звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області через Центр надання адміністративних послуг про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вказана заява отримана та зареєстрована територіальним органом Держгеокадастру 02.12.2020 за № Ф-2106/1/19-20. 17.12.2020 наказом Головного управління в Івано-Франківській області №\~9-2104/15-20-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства (01.03), яка розташована за межами населеного пункту с. Микуличин Яремчанської міської ради Надвірнянського району. Оскільки, згідно із статтями 125, 126 ЗК України право власності виникає з моменту державної реєстрації, 15.01.2021 року, [PERSON] звернувся до державного реєстратора про реєстрацію речового праву на вищевказану земельну ділянку. Таким чином, право власності на спірну земельну ділянку набуте [PERSON] шляхом добросовісного виконання набувачем земельної ділянки обов`язків щодо безоплатного отримання земельної ділянки у власність відповідно до положень ЗК України. Третя особа [PERSON] , який стверджує, що користується частиною спірної земельної ділянки, не реалізував своє право на отримання цієї землі у приватну власність відповідно до вимог законодавства. Відтак, Сторона відповідача 2 вважає доводи позовної заяви необґрунтованими та безпідставними, а тому такими, що не підлягають до задоволення. Просить відмовити у задоволенні позову. 2.4. Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] . Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 15.11.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] . У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що частина земельної ділянки з кадастровим номером 26110941501:16:001:0036, яка є предметом спору в даній справі, тривалий час, а саме понад 20 років перебуває в його користуванні та в користуванні його сім`ї. Так, Рішенням виконкому Микуличинської сільської ради від 12.08.2003 року № 57 йому надано із земель [PERSON] в користування земельну ділянку площею 0.18 га на участку Печенівська для ведення особистого селянського господарства, яка включена до спірної земельної ділянки. Суміжним землекористувачем є [PERSON] , а з іншої сторони розташована дорога загального користування. 30.05.2007 року рішенням Микуличинської сільської ради №85-10/2007 йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації на вказану вище земельну ділянку площею 0,1728 га. На підставі цього рішення на замовлення [PERSON] , приватним підприємством «ЕКСПКРТНО-КАДАСТРОВИЙ ЦЕНТР» розроблено технічну документацію по складанню державного акту на земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501:10:003:0073 в с. Микуличин, на участку Печенівська. В подальшому, рішенням Микуличинської сільської ради № 147-21/2008 від 07.10.2008 року затверджено технічну документацію [PERSON] на вказану земельну ділянку та передано йому у власність. На підставі цього рішення Івано-Франківським обласним управлінням земельних ресурсів було заведено реєстраційну картку земельної ділянки серії [NUMBER] . Проте, технічна документація по складанню державного акта на цю земельну ділянку з Івано-Франківського обласного управління земельних ресурсів повернулася з не підписаною реєстраційною карткою земельної ділянки. Як йому пояснили працівники Відділу земельних ресурсів у місті Яремче Державного агенства земельних ресурсів України, що видати державний акт на право власності на земельну ділянку не є неможливим через відсутність певних рішень органів державної влади. [PERSON] зазначає, що ввесь час користується земельною ділянкою, до цього часу сплачує земельний податок на неї. Вважає, що рішення Микуличинської сільської ради, на підставі яких йому передано на праві власності цю земельну ділянку не скасовані і є чинними, а тому у Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області були відсутні підстави передавати його земельну ділянку [PERSON] . Просить задоволити позов Яремчанської міської ради, оскільки останній підставний та обґрунтований. 3. ПОКАЗИ СВІДКІВ Свідок [PERSON] суду показав, що приблизно у 1990 році [PERSON] , яку доглядав [PERSON] , надала у користування йому земельну ділянку із своїх земель, якою він користується з того часу. Ця земельна ділянка знаходиться приблизно шістсот метрів від його земельної ділянки. Крім [PERSON] цією земельною ділянкою ніхто не користується. Свідок [PERSON] суду показала, що раніше на участку Печенівська в с. Микуличині проживала [PERSON] . У її користуванні перебувала велика площа земельної ділянки, котру вона надала своїм дітям. А приблизно в 1990 році, будучи тіткою [PERSON] , передала і йому у користування 30 соток землі, оскільки той доглядав її. На цій землі [PERSON] звів шопу і користується по сьогоднішній день, робить сіно. Пояснила, що раніше вона проживала зі своєю матір`ю і була сусідкою [PERSON] . На даний час вона проживає на участку [PERSON] , але кожного дня відвідує маму і бачила, що спірною земельною ділянкою користується тільки [PERSON] . Земельними ділянками на цьому участку люди користуються давно, оскільки такі земельні ділянки переходили їм у спадок від діда та прадіда. Пояснила, що вона намагалася оформити правовстановлюючі документи на свою земельну ділянку на цьому участку, проте їй було відмовлено в зв`язку з тим, що її земельна ділянка знаходиться за межами села. Свідок [PERSON] суду показав, що із самого початку спірна земельна ділянка, яка входила в масив земельної ділянки, що приблизно становила 2 га, належала та перебувала у користуванні його діда [PERSON] та баби [PERSON] . На половині цієї земельної ділянки пасли корови, а іншу половину використовували для сінокосіння. Дідо мав там невелику хатину. Потім дідо та баба постаріли. Оскільки батько та тета проживали далеко від діда [PERSON] і не мали можливості допогати по господарству, то їм допомогав [PERSON] , який у той час проживав по сусідству з ними. Останній мав у своєму господарстві вантажну машину, возив їм сіно та дрова. За те, що [PERSON] постійно допомагав по господарству, дідо та баба йому віддали 0, 30 га земельної ділянки із 2 га землі, що була у їхньому користуванні. Більша площа території залишилась батькові свідка та його сестрі. Вони вже обоє померли. Розподіл землі відбувся орієнтовно в 1990-их роках. Відтоді цією земельною ділянкою користується [PERSON] . В подальшому, батько свідка дав йому земельну ділянку, яка розташована по межі із земельною ділянкою [PERSON] . Йому невідомо чи [PERSON] приватизував свою земельну ділянку. Свідок зазначив, що свою земельну ділянку не приватизував, оскільки не має коштів. 4. ПОЗИЦІЯ СУДУ Суд, вислухавши учасників, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у своїй сукупності та співставленні приходить до висновку. Відповідно до статті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства. Одними із принципів земельного законодавства, зазначених у статті 5 ЗК України є забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави та забезпечення гарантій прав на землю. Статтею 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності (стаття 80 ЗК України). Згідно з частиною першою статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. Відповідно до частини першої статті 117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Однією із підстав набуття громадянами України власності на земельні ділянки є безоплатна передача останніх із земель державної і комунальної власності (пункт б частина перша статті 81 ЗК України). Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (частина перша статті 3 ЗК України). Так, 31 січня 2018 р. Кабінетом Міністрів України прийнято Розпорядження «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» № 60-р (далі Розпорядження КМУ № 60-р), яке діяло до 17.11.2020. Відповідно до абзацу другого вказаного Розпорядження КМУ № 60-р на Державну службі з питань геодезії, картографії та кадастру, починаючи з 1 лютого 2018 р. покладено ряд обов`яків. А саме, забезпечити з 1 лютого 2018 р. формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із статтею 117 Земельного кодексу України. Крім того, за змістом абзацу четвертого Розпорядження КМУ № 60-р на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру покладався також обов`язок з 1 лютого 2018 р., до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність, розпоряджатися землями вказаної категорії, в тому числі, на час передачі у їх власність фізичним чи юридичним особам, за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні). В подальшому, Указом Президента України від 15 жовтня 2020 р. № 449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» (далі Указ № 449/2020) доручено Кабінету Міністрів України активізувати діяльність із передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність, а також вжити в установленому порядку заходів щодо врегулювання питання забезпечення набуття гарантованого права громадян на землю під час передачі у комунальну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, щодо яких громадянам надано дозволи на розроблення документації із землеустрою. З метою забезпечення виконання вказаного вище Указу № 449/2020, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 16 листопада 2020 р. № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» (далі Постанова № 1113). Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 1 Постанови № 1113 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру було покладено обов`язки забезпечити: 1) прискорення проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності; 2) передачу з 17 листопада 2020 р. земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність відповідно до статті 117 Земельного кодексу України. Пунктом 4 Постанови № 1113 рекомендовано органам місцевого самоврядування зареєструвати право комунальної власності на отримані земельні ділянки сільськогосподарського призначення у порядку, встановленому законом. На виконання Постанови № 1113, 10.12.2020 Яремчанською міською радою Івано-Франківської області, як правонаступником Микуличинської сільської ради, прийнято Рішення від 10.12.2020 №\~15-1/2020, яким ініційовано передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність Яремчанської територіальної громади в межах території Микуличинської сільської ради (т.1, а. с. 15). Вказане рішення надіслано Головному управлінню Держгеокадастру в Івано-Франківській області. 11.12.2020 та 18.12.2020 Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області прийнято накази № 50-ОТГ та №58-ОТГ, відповідно до яких Яремчанській міській раді Івано-Франківської області передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 797, 8407 га та площею 88, 7916 га, що розташовані за межами населених пунктів Яремчанської міської територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області, згідно з актами приймання-передач. Однак, позивач Яремчанська міська рада зазначає, що не всі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які підлягали передачі, були передані. Зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером 2611091501:16:001:0036, яка охоплюється генеральним планом села Микуличин, в період проведення заходів з інвентаризації земельних ділянок сільськогогосподарського призначення для передачі в комунальну власність територіальних громад, Відповідачем 1 ГУ Держгеокадастру передана у приватну власність фізичній особі відповідачу [PERSON] . Як вбачається з викопіювання з Генерального плану села Микуличин орієнтовне розташування вказаної земельної ділянки: село Микуличин, урочище «Печенівська» (т.1, а. с. 19). Позивач вважає, що така передача земельної ділянки є незаконною, оскільки надана у приватну власність Відповідачу [PERSON] за наявності відмови органу місцевого самоврядування у погодженні такої передачі та всупереч визначеному законодавством порядку. Аналізуючи законність та підставність надання у приватну власність ГУ Держгеокадастром в Івано-Франківській області Відповідачу [PERSON] спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності, Суд виходить з такого. Зі змісту Постанови № 1113 вбачається, що передачі у комунальну власність підлягали всі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, окрім тих, щодо яких надано дозволи на розроблення документації із землеустрою та щодо яких до 15 грудня 2020 р. подано на затвердження до територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру документацію із землеустрою (пункт 4 Постанови № 1113). Отже, фізична особа могла отримати у приватну власність земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності за наявності двох умов: 1) якщо особа отримала дозвіл на розроблення документації із землеустрою та 2) до 15 грудня 2020 року особа подала на затвердження до територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру документацію із землеустрою. Статтею 118 Земельного кодексу України передбачено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, складовою якого є отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Так, відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади, який передає земельні ділянки державної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Аналіз системи спеціальних підзаконних нормативно-правових та локальних актів свідчить, що процедура розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою саме відносно земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, деталізована у рішенні Колегії Державного агентства земельних ресурсів України 14.10.2014 № 2/1 (далі Рішення Колегії Держземагентства №\~2/1), яке введено в дію наказом Державного агентства земельних ресурсів № 328 від 15.10.2014, і діяло на час існування спірних правовідносин. Так, за змістом пункту 2 рішення Колегії Держземагентства № 2/1, головні управління Держземагентства в областях за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15 жовтня 2014 року, зобов`язані забезпечити обов`язкове надіслання органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки, запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування. Надіслання таких запитів має мати місце на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою. Згідно з пунктами 2.3, 2.4. Рішення Колегії Держземагентства № 2/1, чинного на той час, у разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання. У разі якщо у десятиденний строк відповідний орган місцевого самоврядування письмово або за замовчанням погодив (не надав мотивованих заперечень) надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності або надав заперечення, які суперечать вимогам чинного законодавства, забезпечувати у встановленому порядку розгляд клопотань заявників з урахуванням зазначених обставин. Відповідно до пункту 2.2. Рішення Колегії Держземагентства № 2/1, відсутність протягом десятиденного строку мотивованих заперечень органу місцевого самоврядування є мовчазною згодою на надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою. Таким чином, однією із підстав надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності є отримання згоди органу місцевого самоврядування у письмовій формі, або мовчазна згода відсутність будь-якої відповіді органу місцевого самоврядування протягом десятиденного строку з приводу зазначеного. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2611091501:16:001:0036 відносилася до земель сільськогогосподарського призначення, перебувала у державній власності та була розташована за межами населеного пункту с.\~Микуличина Надвірнянського району Івано-Франківської області, що вбачається з інформації про земельну ділянку з викопіювання з Публічної кадастрової карти. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником земельної ділянки з кадастровим номером 2611091501:16:001:0036 є відповідач [PERSON] . З Державного реєстру речових прав вбачається, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку 15.01.2021. Підставою для реєстрації права власності є наказ №\~9-62/15-21-СГ, виданий 14.01.2021, видавник: Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області та наказ №9-2104/15/20-СГ, виданий 17.12.2020, видавник: Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області законність якого оспорюється Позивачем. Відтак, передача Відповідачу 2 спірної земельної ділянки у приватну власність мала місце після 17 листопада 2020 р., тобто, у період передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність. 05.11.2020 року відповідач 2 [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель сільськогогосподарського призначення державної власності, площею 1, 3226 га, яка розташована за межами населеного пункту Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області з метою подальшої передачі вказаної земельної ділянки йому у власність для ведення особистого селянського господарства. Як вбачається, на час подання відповідачем 2 [PERSON] вказаної заяви, відносно зазначеної категорії земель діяли спеціальні вимоги, які стосувалися обов`язкового отримання згоди від органу місцевого самоврядування на надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою (Рішення Колегії Держземагентства № 2/1) та необхідність погодженням Держгеокадастром з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні) питання надання у приватну власність земельну ділянку вказаної категорії та форми власності (Розпорядження КМУ № 60-р). Матеріали справи свідчать, що Наказом від 13.11.2020 № 9-1763/15-20-СГ Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області надало дозвіл відповідачу 2 [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,3226 га (кадастровий номер 2611091501:16:001:0036), яка розташована за межами населеного пункту Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради Надвірнянського району, з метою подальшої передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази про звернення ГУ Держгеокадастру для погодження/отримання позиції органу місцевого самоврядування щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою відносно спірної земельної ділянки до Микуличинської сільської ради на етапі надання цього дозволу [PERSON] . Також у ході судового розгляду справи представник відповідача 1 ГУ Держгеокадастру не надав інформації та підтверджуючих документів про відправлення зазначеного вище запиту Микуличинській сільській раді і доказів отримання Микуличинською сільською радою такого запиту. Разом з тим, у судовому засіданні представник відповідача 1 зазначив, що отримання такого дозволу не було обов`язковим, а носило рекомендаційний характер. Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина третя-четверта статті 12 ЦПК України). Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на те, що у матеріалах справи відсутні, і в ході судового розгляду не долучені докази про звернення ГУ Держгеокадастром до Микуличинської сільської радою щодо висловлення позиції відносно можливості надання дозволу [PERSON] на розроблення документації із землеустрою на спірну земельну ділянку, Суд приходить до висновку, що Відповідачем 1 не доведено дотримання процедури надання дозволу відповідачу [PERSON] на розроблення документації із землеустрою, визначеної у діючому на той час Рішенні Колегії Держземагентства № 2/1, яке введене в дію наказом Державного агентства земельних ресурсів № 328 від 15.10.2014, що є нормативно-правовим актом. Таким чином, у ході судового розгляду з`ясовано, що надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки відбулося без погодження з Микуличинською сільською радою. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 09.10.2020 Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області зверталося листом від 09.10.2020 № 11-9-0.331-5811/0/2-20 до Микуличинської сільської ради з проханням висловити свою позицію протягом десяти календарних днів з дня отримання вказаного листа щодо можливості надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ряду земельних ділянок за межами населеного пункту с. Микуличин, в тому числі, і на земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501:16:001:0036, відповідним громадянам, перелік яких зазначається у цьому листі. Аналіз вказаного листа Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області показує, що серед зазначених у листі громадян, прізвище відповідача 2 [PERSON] не зазначено, однак, вказаний кадастровий номер земельної ділянки №\~2611091501:16:001:0036, дозвіл на розроблення проекту землеустрою якої було надано Відповідачу 2 Наказом Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 13.11.2020 № 9-1763/15-20-СГ. Як вбачається з Рішення Микуличинської сільської ради Яремчанської міськради Івано-Франківської області від 22.10.2020 № 269-40/2020, Микуличинська сільська рада відмовила у погодженні наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за межами с. Микуличин, в тому числі з кадастровим номером 2611091501:16:001:0036, в зв`язку з тим, що останні перебувають в постійному користуванні жителів с. Микуличин більше як 20 років та використовуються для випасання великої рогатої худоби та овець. Однак, незважаючи на зазначену вище відмову, та маючи інформацію про те, що земельна ділянка перебуває десятки років у користуванні жителів села, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області наказом від 13.11.2020 № 9-1763/15-20-СГ надало дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1, 3226 га (кадастровий номер 2611091500:64:001:0036) за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту с.\~Микуличин, з метою подальшої передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства. А вподальшому, 17.12.2020 р. Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області прийняло наказ №9-2104/15-20-СГ, яким затвердило проект землеустрою щодо відведення зазначеної спірної земельної ділянки [PERSON] та надало останньому цю земельну ділянку у власність. Отже, з наведеного вбачається, що на час прийняття рішення про надання відповідачу [PERSON] дозволу на виготовлення проекту землеустрою та прийняття оспорюваного наказу від 07.12.2020 №\~9-2104/15-20-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення йому спірної земельної ділянки та надання у власність, відповідачу ГУ Держгеокадастру було відомо, що ця земельна ділянка перебуває у користуванні жителів села [PERSON] . Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що частина спірної земельної ділянки перебуває у його користуванні понад 20 років, яка надана йому із земель [PERSON] на підставі рішення виконкому Микуличинської сільської ради від 12.08.2003 року №\~57. Оформлення права власності на земельну ділянку не завершив, оскільки технічну документацію по складанню державного акту йому повернуто з не підписаною реєстраційною карткою земельної ділянки. У Відділі земельних ресурсів у місті Яремчі ДЗК України йому пояснили, що видати державний акт на цю земельну ділянку неможливо через відсутність певних рішень органів державної влади. Як вбачається з рішення Микуличинської сільської ради від 30.05.2007 року № 85-10/2007 [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0, 1728 га для ведення особистого селянського господарства на участку Печенівська. Рішенням Микуличинської сільської ради від 07.10.2008 року № 147-21/2008 [PERSON] затверджено технічну документацію на земельну ділянку площею 0, 1728 га для ведення особистого селянського господарства на участку Печенівська та передано у власність. До пояснень Третьої особи долучено також Реєстраційну картку земельної ділянки, площею 0, 1728 га, яка не підписана Уповноваженими органами. Однак, предметом цього судового розгляду не є встановлення права власності третьої особи [PERSON] на спірну земельну ділянки, чи факту включення земельної ділянки, якою користується останній до спірної земельної ділянки. Ці питання мали бути перевірені та враховані відповідачем 1 ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області на стадії надання дозволу [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою відносно спірної земельної ділянки та передачі у власність. Предметом цього спору є оспорення правомірності надання ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області відповідачу [PERSON] у власність земельну ділянку. Встановлені по справі обставини свідчать, що спірна земельна ділянка була передана відповідачу [PERSON] без отримання згоди органу місцевого самоврядування на надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки [PERSON] , та при наявності на час надання такого дозволу та передачі її у приватну власність, інформації про те, що ця земельна ділянка перебуває у постійному користуванні місцевих жителів протягом десятків років. Відтак, Суд приходить до висновку, що надання у приватну власність відповідачу [PERSON] спірної земельної ділянки відбулося з порушенням встановленої законодавством процедури, а відтак, наказ від 17.12.2020 №9-2104/15-20-СГ, яким надано у власність [PERSON] спірну земельну ділянку є недійсним та підлягає скасуванню. Щодо твердження Сторони відповідача про те, що Наказ Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 13.11.2020 № 9-1763/15-20-СГ, на підставі якого надало дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки ніким не оспорюється та не визнаний у встановленому законодавством порядку недійсним, то суд,

Outcome: partial