Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу.\~В обґрунтування якого зазначає, що 24.10.2010 року між ним та відповідачкою у Гончарівській сільській раді Золочівського району Львівської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 4. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує, що тривалий час з відповідачкою разом не проживають, спільного побуту та господарства не ведуть, взаємних прав та обов?язків, притаманних подружжю не має. Стосунки носять формальний характер, вже тривалий період. Сім?я фактично припинила своє існування. Подальше спільне життя з, як подружжя неможливе та збереження шлюбу суперечитиме спільним інтересам. Позивач зазначає, що не має наміру зберегти шлюб, у них відсутнє почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Підсвідоме терпіння одне одного утворює постійну моральну напругу і створює негативну атмосферу. Через постійне непорозуміння - примирення між сторонами не можливе, як і збереження самого шлюбу. Оскільки шлюбні відносини між подружжям остаточно припинилися - підстав для їх відновлення немає, що відображається у відсутності порозуміння між ними та відсутності ознак сім?ї, тому позивач змушений звернутися з позовною заявою до суду про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяву зазначив прохання про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач також в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, якою просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, врахувавши заяву відповідача про визнання позову, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що з 24.10.2010, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому Гончарівською сільською радою Золочівського району Львівської області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб\~ серії [NUMBER] , виданим 24.10.2010 Згідно з ч. 1\~ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст.\~104\~СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні.

Outcome: approved