Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом у якому посилаються на те, що [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт від 05.09.2012, яким заповіла позивачу належну їй земельну ділянку площею 3,061 гектарів, яка розташована на території Кілійської міської ради Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області, та яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 5122310100:01:007:0046. Позивач спадщину після смерті спадкодавця прийняв, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав з нею за однією адресою. Оригінал державного акту на спадкове майно при житті спадкодавця було втрачено. У зв`язку з цим звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,061\~гектарів,\~яка розташована\~на території\~Кілійської міської\~ради Ізмаїльського\~(Кілійського)\~району Одеської\~області,\~та яка\~призначена для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва\~кадастровий номер\~5122310100:01:007:0046, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надали заяву про проведення розгляду справи без участі представника, позовні вимоги визнали. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. При житті [PERSON] склала заповіт, яким заповіла\~позивачу належну\~їй земельну\~ділянку площею 3,061 гектарів, яка розташована на території Кілійської міської ради Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області, та яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 5122310100:01:007:0046. Вказана земельна ділянка належала померлій відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №075417. Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняв відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, що підтверджується актом про встановлення фактів від 11.04.2024. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1\~ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи той факт, що позивач спадщину після смерті спадкодавця прийняв, спадкове майно у вигляді земельної ділянки дійсно належало спадкодавцеві, який заповів вищенаведену земельну ділянку позивачу. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved