Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позивач посилається на те, відповідач є матір`ю двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] веде аморальний спосіб життя вживає алкогольні напої не підтримує належний умов проживання дітей, не займається їх вихованням. Неповнолітня [PERSON] поставлена на облік, як така, що потрапила у складні життєві обставини, які виникли через вчинення розпусних дій відносно неї. Працівниками поліції неодноразово повідомлялось про вчинення домашнього насилля над малолітніми. Тому позивач за первісною редакцією позову просить відібрати малолітніх дітей у відповідача та стягнути з неї аліменти на їх утримання. Пізніше позивачем було подано уточнену позовну заяву, в якій просить відібрати малолітніх дітей у відповідача з позбавленням батьківських прав та стягнути з неї аліменти на їх утримання. Представник позивача у судове засідання з`явився, заяву підтримав в повному обсязі просив задовольнити. Надала почснення щодо позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату місце та час судового засідання повідомлена належним чином (повідомлення про вручення поштового відправлення), заяв не надавала. Представник третьої особи у судове засідання з`явилася, позов підтримала в повному обсязі. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Дослідивши матеріали справи, пояснення свідка, суд дійшов до наступного висновку. З`ясовано, що відповідачка є матір`ю двох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 514 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)(а.с.13, 15). Наказом № 05-СЖО від 19.07.2022 року неповнолітню [PERSON] поставлена на облік, як така, що потрапила у складні життєві обставини, які виникли через вчинення розпусних дій відносно неї, про що внесені відомості до ЄРДР (а.с.18). Повідомленням та рапортом ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що 12.06.2023 року неповнолітня [PERSON] втекла з дому та категорично відмовлялась повертатись назад, працівникам поліції пояснила, що дома її постійно ображають, мати вживає алкогольні напої (а.с.19, 44). Актом про факт передачі дитини та Наказом № 03-ТВ від 12.06.2023 року, [PERSON] було передано [PERSON] для її тимчасового утримання. (а.с.23-25) Факт систематичного вчинення над малолітніми дітьми домашнього насильства підтверджується, постановою № 13 Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради від 16.08.2023 року, заявою про домашнє насильство [PERSON] від 12.06.2023, повідомленням від ГУНП в Дніпропетровській області № 9 про факт домашнього насилля, рапортом ВП №9 ДРУП ГУНП про домашнє насильство у сім`ї [PERSON] . Рішенням Новоолександрівської сільської ради № 127 від 13.06.2023 року було вирішено вилучити малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] . Так, свідок [PERSON] , сусідка, пояснила, що старша дитина проживає з нею, після того якдитина опинилася без батьківського піклування, в лікарні відповідач дитину не відвідувала. З самого дитинства відповідач знущалася з дітей, через що старша дитина збігла з дому. Про дітей вона не піклується, не цікавиться їх життям, ніякої участі у їх вихованні та утриманні не примає, сама відповідач полстійно знаходиься в неадекватному стані. За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини та є крайнім заходом. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки мати свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Малолітні діти, свого постійного доходу не мають, мати належної участі в утриманні та матеріальному забезпеченні дітей не приймає, тому суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини з дня подання позову. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць. Враховуючи, що відповідно до ст. 170 СК України передбачено відібрання дитини лише без позбавлення батьківських прав, а позивач наполягав на своєму уточненому позові на позбавленні відповідачки батьківських прав, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial