Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

Представник позивача - Міньковська А.В. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 25.03.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір № 735072 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту споживчого. Згідно умов договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, відповідач отримав кредит в кошти сумі 7000 грн. Строк кредитування 30 днів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконано та надало відповідачу кредит в сумі 7000, 00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Довіра та гарнтія», як фактором, було укладено Договір факторингу № 1, за яким клієнт відступив фактору права грошової вимоги в тому числі за договором про надання фінансового кредиту № 735072 від 25.03.2019 року за яким ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло право кредитора стосовно відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 12.04.2018 року, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 24976 грн, а саме 7000, 00 грн. - сума основного боргу та 3780, 00 грн. - нараховані процентів за користування кредитом, 10836, 00 грн. - сума прострочених процентів, 3360, 00 грн. - сума штрафів, Заборгованість відповідача за кредитним договором № 735072 від 25.03.2019 року становить 24976,00 грн. Сума збитків з урахуванням 3 % річних -2251, 31 грн, сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 10 332, 25 грн. На підставі переліченого просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 37559,56 грн., а також судовий збір у розмірі 2422, 40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 15.05.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача [PERSON] до Жашківського районного суду Черкаської області не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що 25.03.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора було укладено договір надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 735072, за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 7000, 00грн. шляхом перерахунку на реквізити платіжної карти споживача строком на 30 днів, за яким нараховується знижена процентна ставка в розмірі 1,71% в межах строку надання позики, зазначеного у п. 1.2 цього договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Позивач на підтвердження переходу права вимоги за вказаним кредитним договором посилається на те, що 12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» первісним кредитором та ТОВ « ФК «Довіра та гарантія»» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 735072 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 25.03.2019. Позивачем не додано до матеріалів справи реєстр боржників до договору факторингу № 1 від 12.04.2018 року, де до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача. З аналізу вказаного договору факторингу вбачається, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ « Авентус Україана» перейшло до нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» ще 12.04.2018, згідно п. 8.2 термін його дії до 31.12.2018 року, а сам договір № 735072 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту було укладено 25.03.2019, тобто, після закінчення строку дії договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідним від кредитного договору, а отже, не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. При цьому, будь-яких належних доказів, що перехід права вимоги за договором № 735072 від 25.03.2019 відбувся стосовно майбутньої грошової вимоги, суду не надано. Відтак, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження факту переходу права вимоги за договором № 735071 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 25.03.2019 від первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна» до нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». З огляду на викладене, у позові слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судовий збір та витрати на правничу допомогу покладаються на позивача.

Outcome: dismissed