Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Представник [PERSON] [PERSON] у підготовче судове засідання не явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав, щодо їх задоволення не заперечував, відмовився від своїх позовних вимог в частині визнання права власності на квартиру [ADDRESS] , в іншій частині позовні вимоги підтримав, просив також розглянути справу у його відсутності та у відсутності позивача. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не явилась, надала суду заяву, в якій просив розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] , щодо їх задоволення не заперечувала. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, [PERSON] у підготовче судове засідання не явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позову наполягала. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою від 16.05.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 11.06.2024 року о 09:15 годині, про що було повідомлено сторін у справі. Ухвалою суду від 24.06.2024р. прийнято до розгляду позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у цивільну справу № 510/883/24. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок із надвірним спорудами [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] , про що свідчать витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 23.03.2024\~року відповідач\~ [PERSON] \~передала позивачу\~ [PERSON] \~у дар\~вищезазначене нерухоме\~майно,\~шляхом фактичного\~передання нерухомого\~майна та\~правовстановлюючих документів\~на це\~майно.\~В той\~же день\~сторони уклали\~письмовий договір\~дарування та\~домовились,\~що після\~підписання договору\~посвідчать укладений\~договір дарування\~в нотаріальному\~порядку.\~Відповідач передала\~позивачу у\~власність обумовлене\~ними нерухоме\~майно,\~а позивач\~прийняв його\~в дар,\~тобто,\~позивач фактично\~вступив у\~володіння та\~користування цим\~майном.\~Через деякий\~час позивач\~звернувся до\~відповідача із вимогою про посвідчення договору у нотаріальному порядку, але відповідач відмовилась від зустрічі, мотивуючи тим, що немає можливості та часу. Позивач, вважає, що вона ухиляється від нотаріального посвідчення договору та звернувся до суду із відповідним позовом для захисту своїх прав. Так, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] зазначила, що 14.12.2023р. вона та відповідач [PERSON] домовилась про купівлю-продаж квартири [ADDRESS] . У той же день сторони уклали між собою відповідний письмовий договір, [PERSON] передала А [PERSON] обумовлену суму, а вона передала нерухомість в натурі та ключі. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, [PERSON] запропонувала відповідачу привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. Однак, з`ясувалось, вже після укладання договору та передання нерухомості, [PERSON] не зареєструвала своє право. Про ці обставини позивачу не було відомо до укладання договору. Особисто [PERSON] запевнила, що усі питання вирішить та оформлять правочин. Таким чином, на момент оформлення сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна відповідач (продавець) не мала на це право. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] була вимушена звернутися із позовом до суду. В ході судового розгляду справи представник [PERSON] [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав, щодо їх задоволення не заперечував, відмовився від своїх позовних вимог в частині визнання права власності на квартиру [ADDRESS] , в іншій частині позовні вимоги підтримав, просив також розглянути справу у його відсутності та у відсутності позивача. Відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] . Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги третьої особи та позивача [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу квартири була досягнута угода по всіх істотних умовах: [PERSON] передані гроші, а [PERSON] об`єкти нерухомості. Відповідач [PERSON] жодного разу не висунула вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не заперечувала проти визнання права власності за [PERSON] . Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388\~цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:\~було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;\~було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;\~вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.\~ Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Так, [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши об`єкт нерухомості у відповідача [PERSON] , який вона фактично не мала права відчужувати. Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 4 ст. 722 ЦК України, прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Згідно норм ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.\~Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно матеріалів справи, сторонами [PERSON] та [PERSON] , при укладанні договору дарування була досягнута угода по всіх істотних умовах, крім того відбулось повне виконання договору, а саме відповідач передала позивачу нерухоме майно у вигляді житлового будинку та документи на нього, а позивач прийняв майно, фактично вступив у володіння цим майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Підстав, які не дозволяють визнання права власності за [PERSON] та [PERSON] , судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за третьою особо Фомічовою як за добросовісним набувачем, право власності на квартиру, а за [PERSON] право власності на житловий будинок.

Outcome: approved