Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 2,9541 гектарів, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області та яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122381200:01:005:0230, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В позові, з урахуванням уточнень, посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на вказану земельну ділянку. За життя спадкодавець склала заповіт, яким заповіла все своє майну позивачу. Зазначає, що після смерті матері він спадщину прийняв, оскільки на момент відкриття спадщини проживав разом із нею за однією адресою. Враховуючи те, що позивач не може реалізувати свої законні права на спадкове майно та у зв`язку з тим, що оригінал правовстановлюючих документів відсутній, він не має іншої можливості захистити свої законні права та інтереси, а ніж звернення до суду з відповідною позовною заявою. Позивач в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подали заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнали. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [INFO] померла його мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] та свідоцтвом про народження позивача. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,9541 гектарів, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області та яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122381200:01:005:0230, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №371611. За життя спадкодавець склала заповіт, яким заповіла все своє майну позивачу, відповідно до заповіту від 09.02.2011, зареєстрованого в реєстрі за №33. Спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] позивач прийняв, оскільки на момент смерті спадкодавця постійно проживав з ним за однією адресою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Кілійської міської ради від 18.03.2024 №745. Позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини та ому нотаріусом було роз`яснено, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Нотаріус зазначив, що за вирішенням даного питання необхідно звернутися до суду. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1\~ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи той факт, що позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину після смерті спадкодавця прийняв, спадкове майно у вигляді вищевказаної земельної ділянки дійсно належало спадкодавцеві. Інших спадкоємців не встановлено. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved