Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс Банк», в особі представника Мужик Н.Т., звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №631275348, у розмірі 37388,26 грн. та суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що 10.10.2019 відповідач уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631275348. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 37388,26 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджене рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, у зв`язку з чим, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2023 року справу прийнято до провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23 січня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що дійсно ним було отримано кредитну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту. Разом з тим вказує, що сума тіла кредиту, відсотків та комісії є незрозумілими, не вказано сума сплаченого ним кредиту. Матеріали справи не містять підтверджень, що він належним чином ознайомлений на умовах про Публічну пропозицію та додатках до Договору, що розміщений на веб сторінці банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати комісії, неустойки (пені, штрафів). Вважає, що позивач безпідставно використовуючи неналежні та недопустимі докази у судовий спосіб, внаслідок розбіжностей у позовній заяві, розрахунках, неповноти інформації по сумі сплаченого тіла кредиту, відсотків, комісії намагається стягнути з нього неіснуючу заборгованість по кредиту. Вимоги в частині стягнення комісії також не визнає, в силу п. 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Крім того відповідач вказав, що знаходиться в скрутному матеріальному становищі, є внутрішньо переміщеною особою, із за збройної агресії росії проти України, внаслідок прямого попадання артилерійських снарядів будинок повністю зруйнований. Внаслідок отриманого стресу, похилого віку значно погіршився стан його здоровя, крім пенсії за віком ніяких доходів не має, даний кредит є обяжливим. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судові повістки, відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України, надсилалися у встановленому законом порядку. Відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. 10.10.2019 року відповідач запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання споживчого кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що підтверджується офертою на укладання угоди про надання кредиту №631275348, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. 10.10.2019 року АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію відповідача, що підтверджується акцептом пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №631275348 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Запис про зміну найменування з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. 04.09.2023 позивач направив на адресу відповідачки досудову письмову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, в якій банк вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі 37388,26 грн. Відповідач у наданому відзиві на позовну заяву підтверджує факт отримання кредитної карти від банку. Доказів того, що відповідач здійснив оплату заборгованості матеріали справи не містять. В матеріалах справи міститься розрахунок суми заборгованості, наданий представником позивача, який не спростований відповідачем, відповідно до якого, станом на 22 січня 2023 року, відповідач має заборгованість у сумі 37388,26 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Судом не приймається до уваги розрахунок, наданий відповідачем разом з відзивом, оскільки він не відповідає умовам кредитного договору, твердження того, що ним всього сплачено банку коштів на суму 129 256,55 грн. не відповідають дійсності, та взагалі вказана сума розрахована шляхом додавання всіх сум зазначених у всіх графах наданого розрахунку позивачем, що є помилковим, оскільки вони не є внесеними ним коштами на погашення заборгованості, а є інформацією, яка в тому числі відображає складові частини розміру заборгованості (тіло кредиту, овердрафт, прострочене тілу кредиту, неустойка штраф, комісія). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з частиною першою статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Альфа- Банк» та відповідачем було укладено угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, у якій сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, яка оформлена сторонами у письмовій формі та ними підписана. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною першою статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. На підтвердження систематичного користування відповідачем грошовими коштами позивач до матеріалів справи надав виписку по рахункам, з якої вбачається, що відповідач несвоєчасно сплачував платежі за кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість (а.с.10-14). При цьому, суд приймає до уваги заперечення відповідача щодо того, що заборгованість за комісією нарахована за період з 04.02.2022 по 22.01.2023, всупереч п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України. Відповідно до ст. 1 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений і діє станом на день ухвалення рішення. Пунктом 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Зважаючи на викладене та враховуючи, що відповідач допустив прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, у період дії воєнного стану відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України він звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки за таке прострочення, за період з 24.02.2022 по 22.01.2023 на суму 1674,95 грн., у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача комісії у вказаному розмірі за цей період задоволенню не підлягає. Таким чином, позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, тому стягненню з нього на користь позивача підлягає заборгованість за кредитом у сумі 35 713, 31 грн. Щодо викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву заперечень, слід зазначити, що вони повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданнями письмовими доказами, які були надані представником позивача. Відтак, суд не приймає їх до уваги. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК). Відповідно до ч.3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Як передбачено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, отже оскільки позов задоволено на 95,52%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2563,76 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial