Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором №014/380805/82/568638 від 27 травня 2019 року в розмірі 77303,79 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 27 травня 2019 року АТ «Альфа-Банк» та відповідач уклали договір № 014/380805/82/568638 про відкриття поточного рахунку та надання кредиту. Відповідно до умов договору позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит, а останній зобов`язався повернути кредит у строк до 27 травня 2022 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 59,9 %. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти. Відповідачем зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами порушені. Станом на 10 травня 2024 року заборгованість відповідача становить у розмірі 77303,79 грн., що складається з: - 24761,62 грн. - заборгованість за кредитом ( тіло кредиту); - 52542,17 - заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору. 20 вересня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено дговір відступлення права вимоги №114/2-19-F, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Вердитт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимог до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року в тому числі і за кредитним договором №014/380805/82/568638 від 27 травня 2019 року. На підставі викладеного просить задовольнити позов. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідачу було направлено копію позовної заяви з доданими до неї додатками та ухвалу про відкриття провадження, вказані документи повернулися до суду без вручення адресату за закінченням терміну зберігання. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 11 червня 2021 року в справі № 2-6236/11, сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції. Так, ухвала суду про відкриття провадження в справі з копією позову та додатками до нього направлялася відповідачу за вказаною ним у кредитному договорі адресою місця реєстрації. Його адреса реєстрації, зазначена в кредитному договорі, підтверджується і Інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживанняз питань реєстрації місця проживання/місця перебування фізичних осіб Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації. Розшук учасників справи не віднесено до повноважень суду і такі можливості у суду відсутні. Направлені судом документи відповідачу повернулися до суду без вручення адресату. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 травня 2019 року між ПАТ « Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] укладеного Договір про надання споживчого кредиту № 014/380805/82/568638. Відповідно до умов Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на в розмірі 24999 грн. строком до 27 травня 2022 року зі фіксованою процентною ставкою 52,9% в день. 20 вересня 2019 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-19-F, відповідно до умов якого ПАТ « Райффайзен банк Аваль» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 014/380805/82/568638 від 27 травня 2019 року, укладеного між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року. Відповідно до умов Договору первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому Договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеного між клієнтом і боржниками. Згідно із Реєстру боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року [PERSON] є боржником за Договором № 014/380805/82/568638 із загальною сумою заборгованості 80174,22 грн. Відповідач свої зобов`язання за умовами укладеного договору не виконує. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови Кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата прострочених відсотків обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту за договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Станом на 10 травня 2024 року заборгованість відповідача становить 77303,79 грн, що складається з: - 24761,62 грн. - заборгованість за кредитом ( тіло кредиту); - 52542,17 - заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач приведені позивачем обставини не спростував, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають зазначені суми за кредитним договором. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 3028,00 гривень. Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17000 гривень. Щодо витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду надав Договір про надання правничої допомоги від 02 січня 2023 року. Відповідно до витягу з Акту №3 про надання юридичної допомоги від 03 квітня 2024 року позивачу були надані наступні послуги, оцінені наступним чином: -Надання усної консультації з вивченням документів - 4 000, 00 грн.; -Підготовка пропозицій -1000,00 грн. -Складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial