Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

01.04.2024 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява, з проханням : розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 01.03.2006 року виконавчим комітетом Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, актовий запис № 2. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.03.2006 вони з відповідачкою уклали шлюб, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Крім того позивач зазначає, що у них відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, та зникло почуття любові та поваги один до одного. Внаслідок чого спільне господарство не ведуть та подальше спільне проживання та збереження не можливе. Ухвалою від 10.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 13). У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Відповідачка проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що шлюб розпався з вини позивача. Визнає, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Встановлено, що 01.03.2006 у виконавчому комітеті Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] , [PERSON] , про що зроблено актовий запис за № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а. с. 5). У шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а. с. 16). Як визначено ч. 2 ст. 1 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом ч. 4 цієї статті сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ч. 4 ст. 4 Сімейного кодексу України, кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя. Поняття шлюбу визначено ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, за змістом якого шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом ч. 9, 10 ст.7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Так, за змістом п. 3 ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, а також вважають, що примирення неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально. Суд враховує вимоги ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам позивача, оскільки порушує його право на припинення шлюбних відносин та право на сім`ю в розумінні вищенаведених положень Сімейного кодексу України. Заперечення відповідача щодо можливості збереження шлюбу за вищевказаних встановлених судом обставин суд вважає необґрунтованими і недоведеними. Вимоги щодо відшкодування понесених судових витрат позивач не заявляє. На підставі викладеного,

Outcome: approved