Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Богуславського районного суду Київської області від 31 січня 2019 року та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 31 січня 2019 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 20 листопада і до досягнення сином повноліття. 15 листопада 2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 19 жовтня 2022 року [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Отже. На сьогоднішній день, у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу з [PERSON] має двоє дітей, а тому на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей та дружина. Яка перебуває у декретній відпустці, що призвело до значного погіршення його матеріального становища. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 червня 2023 року справу розподілено головуючій судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою від 22 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою від 12 жовтня 2023 року було прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання. Ухвалою від 22 лютого 2024 року було здійснено перехід до розгляду цивільної справи за правилами загального позовного провадження та замінено засіданні для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Призначено підготовче судове засідання у справі на 29 квітня 2024 року. Ухвалою суду від 29 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання, призначене на 15 липня 2024 року не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому він просить розгляд справи проводити без його участі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, однак причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позовну заяву не подала. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 05 листопада 2016 року. 31 січня 2019 року Богуславським районним судом Київської області у справі №358/1719/18 було ухвалено рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 листопада 2018 року і до досягнення сином повноліття. 15 листопада 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №149, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 квітня 2020 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 жовтня 2022 року. Відповідно до довідки ФОП « [PERSON] » за вих. №3 від 25 травня 2023 року, [PERSON] з 19 жовтня 2022 року перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно довідки про доходи від 01 червня 2023 року, виданої ПрАТ «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів», [PERSON] займає посаду слюсар-ремонтник 4 розряду у ПрАТ «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів». Загальна сума доходів [PERSON] за період з 01 листопада 2022 року по 30 квітня 2023 року становить 116489,22 грн, з яких сплачено аліментів у розмірі 23443,47 грн. Позивач [PERSON] , звернувшись до суду з указаним позовом, вказав, що він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), оскільки на його утриманні, також, перебувають двоє малолітніх дітей від теперішнього шлюбу та дружина, яка перебуває у декретній відпустці, а сплата аліментів у колишньому розмірі ставить його у скрутне матеріальне становище. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як вбачається з рішення Богуславського районного суду Київської області від 31 січня 2019 року у справі №358/1719/18, яким з [PERSON] стягнуто аліменти, він визнав пред`явлені до нього позовні вимоги щодо стягнення аліментів у частці від доходу, при цьому судом було враховано, що він матеріально забезпечений та має задовільний стан здоров`я. Проте після ухвалення 31 січня 2019 року рішення суду про стягнення аліментів позивач одружився з [PERSON] , у них народилися двоє дітей, наразі дружина не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відтак, на переконання суду, позивач довів наявність обставин, що свідчать про зміну його сімейного та матеріального стану, адже позивач окрім аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі частки доходів також несе витрати на утримання дружини [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Натомість позивач жодним чином не спростувала обставини, викладені у позовній заяві. А тому наявні підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на підставі рішення Богуславського районного суду Київської області від 31 січня 2019 року. Визначаючи розмір аліментів, який необхідно стягувати з платника аліментів суд дійшов таких висновків. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Згідно з ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку. Так, згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд вважає, що позивач беззаперечно має усвідомлювати всю відповідальність покладеного на нього обов`язку щодо забезпечення дитини, яка залишилася проживати разом з матір`ю та потребує матеріального забезпечення, незалежно від будь-яких обставин. Тому він зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Враховуючи обставини, викладені у ч.1 ст.182 СК України, беручи до уваги вік дитини, яка перебуває на утриманні матері, наявність у позивача інших дітей та дружини, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, працевлаштований, дитина сторін проживає окремо від батька, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, суд вважає, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. Такий розмір аліментів, на думку суду, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим відповідач не позбавлена можливості у разі зміни матеріального стану позивача звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1073,60 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved