Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання на період навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до закінчення нею навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що відповідач по справі [PERSON] є її батьком. На її утримання відповідач сплачував аліменти згідно рішення суду до повноліття. На даний час вона є повнолітньою і навчається на першому курсі денної контрактної форми навчання за спеціальністю «Національна безпека» Навчально-наукового інституту інформаційної безпеки та стратегічних комунікацій Національної академії Служби безпеки України. Вартість навчання на 2023-2027 становить 155 600 гривень. Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027 року згідно договору. Стипендію не отримує. У зв`язку з навчанням вона потребує додаткових матеріальних витрат на своє утримання, такі як оплата навчання, оплата проїзду на навчання, кошти на харчування, придбання одягу та взуття, необхідної літератури та канцелярських товарів. На теперішній час відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча зараз це вкрай необхідно. Позивачка не працює, самостійних джерел для покриття цих витрат не має, потребує матеріальної допомоги з баку батьків. Ухвалою суду від 20.05.2024 провадження у цивільній справі за даним позовом відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 17.06.2024 від позивача надійшла заява, в якій остання просила розглядати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не надав, жодних заяв чи клопотань від [PERSON] на адресу суду не надходило; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» 03.07.2024. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 13.08.2020 за № 1076, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.05.2006, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 01.09.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище [PERSON] . З копії договору про навчання №405 від 01.09.2023 вбачається, що [PERSON] вступила до Національної академії Служби безпеки України. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Національній академії Служби безпеки України №405/1 від 01.09.2023 загальна вартість навчання на 2023-2027 навчальний рік становить 155 600 гривень. Згідно довідки Навчально-наукового інституту інформаційної безпеки та стратегічних комунікацій Національної академії Служби безпеки України за №406/40-339ві від 21.03.2024, [PERSON] дійсно є студенткою першого курсу за спеціальністю 256 Національна безпека денної контрактної форми навчання, строк закінчення навчання червень 2027 року. З копій квитанцій про оплату навчання за № 0.0.3164362376.1 від 23.08.2023 та №0.0.3409677075.1 від 12.01.2024 вбачається, що [PERSON] (матір позивача) здійснювала оплату за навчання [PERSON] . На підставі ст. 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Отже, за змістом вищенаведених положень закону, обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у власній Постанові від 24.02.2016 року по цивільній справі № 6-1296цс15, роз`яснено, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Судом встановлено, що повнолітня позивачка навчається за кошти фізичних осіб (без отримання стипендії) на денній формі навчання, отже вона позбавлена можливості працювати, а тому не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням. Таким чином, батьки повинні надавати їй грошове забезпечення. Отже, відповідач має обов`язок по утриманню своєї дочки, який не виконує, а тому вимоги позову підлягають задоволенню. З урахуванням положень ст.ст. 191, 199 Сімейного кодексу України, суд присуджує аліменти від дня пред`явлення позову і до припинення позивачкою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач за подання позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved