Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

Адвокат Кушнір Т.В. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані наступним: [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Позивач є батьком дитини. Вказала, що сімейне життя з відповідачкою у позивача не склалося, після 2-х років спільного проживання з 2015 року сторони стали проживати окремо, донька продовжила проживати з батьком, шлюб між сторонами не був зареєстрований. Крім того, відповідачка з народження доньки майже не доглядала та не виховувала [PERSON], що і стало однією з причин припинення сімейних стосунків з відповідачкою. [PERSON] могла залишити доньку без попередження та пояснень на позивача або бабусю, та зникати в невідомому напрямку без пояснень. Зазначила, що позивач був знайомий з відповідачкою зі шкільних років. На момент початку спільного проживання в 2013 році позивач знав, що у відповідачки є син, який проживає з її батьками. Та лише після народження спільної доньки, позивач дізнався від матері відповідачки, що згідно заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.04.2012 року [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо свого сина, оскільки з початку його народження неодноразово залишала дитину на тривалий час на своїх батьків, не цікавилася життям дитини, не здійснювала належного виховання сина та схильна до бродяжництва, тобто протягом тривалого часу діяла всупереч інтересам дитини, позбавляючи його належного батьківського виховання та утримання. Позивач після припинення спільного проживання з відповідачкою, протягом тривалого часу намагався налагодити відносини з нею, оскільки маленька дитина потребує материнської турботи та спілкування з мамою, проте це не призвело до жодних результатів. Фактично з 2015 року відповідачка не приймає участь у вихованні та утриманні спільної доньки. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 16.02.2016 № 157 було визначено місце проживання малолітньої доньки позивача [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Зазначила, що позивач разом з донькою проживає за адресою: [ADDRESS] . Дитина забезпечена гідними умовами проживання в атмосфері гармонійного розвитку та любові. В позивача з донькою довірливі та доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Позивачу у вихованні доньки допомагають батьки, які проживають у сусідній квартирі. [PERSON] навчається у 4-Б класі Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 30 Черкаської міської ради, має високий рівень навчальних досягнень та цікавиться навчанням, фізіологічно розвинута згідно свого віку, на уроках уважна та активна. Нагляд за станом здоров`я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює батько та допомагає бабуся. Матір участі в цій сфері життя дитини не приймає. Відповідачка життям доньки не цікавиться, телефонує лише декілька разів на рік, веде себе завжди байдуже, з дитиною майже не спілкується, не цікавиться її життям та навчанням. На сьогоднішній день дитина відмовляється навіть спілкуватися з матір`ю по телефону. Відповідачка фактично з 2019 року жодного разу не відвідувала доньки, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Крім того, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, позивач став на захист Батьківщини та з 21.10.2023 року перебуває на військовій службі у Військовій частині [NUMBER] . У зв`язку з особливостями проходження військової служби позивач не має можливості бути з донькою, тож тимчасово передав права законного представника доньки бабусі [PERSON] . Проте таке тимчасове окреме проживання батька від доньки не впливає на обсяг його участі у вихованні та утриманні дитини. Також зауважила, що відповідачка має постійні фінансові проблеми. У разі настання негативних обставин, що пов`язані із захистом Батьківщини та участі позивача у бойових діях як військовослужбовця ЗСУ, донька має першочергове право на грошове забезпечення батька військовослужбовця. Проте матір доньки, якщо вона не буде позбавлена батьківських прав, юридично залишається законним представником доньки, та маючи право щодо управління майном неповнолітньої доньки, може скористатися ним для вирішення власних фінансових проблем. Просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.04.2024 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2024 залучено третьою особою Орган опіки та піклування м. Черкаси. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.06.2024 закрито підготовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні адвокат позивача Кушнір Т.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Додатково адвокат повідомила, що відповідачка не цікавиться життям дитини, не утримує їх. Зазначила, що Висновок органу опіки та піклування є одним із доказів у справі і сама собою його відсутність не може бути безумовною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог та вирішення справи по суті. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена, із заявами чи клопотаннями до суду не зверталася. Представник третьої особи скерувала до суду Висновок органу опіки та піклування м. Черкаси від 20.06.2024 № 7886-01-21 та заяву про розгляд справи без участі третьої особи, при вирішення справи покладалась на розсуд суду. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Заслухавши думку адвоката позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного та сімейного законодавства. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 08.10.2013 року, [PERSON] та [PERSON] вказані батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 157 від 16.02.2016 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Відповідно до Витягу про зареєстрованих осіб № 8947 від 20.02.2024 року, за адресою [ADDRESS] з 26.09.2019 року по даний час зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з Акту опитування сусідів № 5/24 від 21.02.2024 року, [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , не проживає за адресою [ADDRESS] з 2016 року, спільне господарство з [PERSON] не веде, вихованням дитини не займається. Дитину виховує батько, бабуся та дідусь. [PERSON] є учасником бойових дій, що вбачається з копії посвідчення серії [NUMBER] від 07.04.2016 року. Згідно з довідкою ВЧ [NUMBER] від 09.03.2024 № 336, молодший сержант [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 21.10.2023 року по теперішній час. 03 серпня 2023 року [PERSON] надав нотаріальну заяву, у якій дав згоду на тимчасову передачу своєї доньки [PERSON] на виховання її бабусі [PERSON] до закінчення дії військового стану. Відповідно до Акту відвідування за місцем проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] проживає разом з бабусею та дідусем у двокімнатній квартирі, має окрему кімнату, забезпечена всім необхідним для навчання та розвитку. Як вказав адвокат позивача, відповідачка жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям, станом здоров`я. Виконавчим комітетом Черкаської міської ради 25.06.2024 року наданий Висновок про відповідність інтересам малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] , позбавлення батьківських прав її матері № 7885-01-21 від 20.06.2024, відповідно до якого виконавчий комітет ЧМР як орган опіки та піклування, не має можливості на даний час визначити щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , оскільки встановити місце перебування [PERSON] неможливо, з`ясувати її думку з означеного питання та запросити на засідання Комісії, що передбачено ст. 19 СК України, не вдалося. Однак Висновок органу опіки та піклування або його відсутність не є безумовною підставою для відмови у позовних вимогах. Саме така позиція міститься в постанові Верховного Суду від 14.02.2024 у справі № 756/12509/21. Так, у постанові Верховного Суду від 14.02.2024 у справі № 756/12509/21 вказано, що «органи державної влади і місцевого самоврядування, надаючи висновок, діють паралельно із судом - захищаючи права та інтереси дитини, і тим самис допомагають суду здійснювати захист відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України. Такі висновки, безумовно, мають велике значення для ухвалення судом законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Адже висновок органів державної влади та місцевого самоврядування формується з урахуванням досвіду у певній сфері, у межах компетенції відповідного органу та на основі його повноважень. Однак не вчинення таких захисних дій із боку владного органу у вигляді неподання висновку не може слугувати підставою для відмови або для зволікання у захисті з боку суду, оскільки здійснення правосуддя, захист прав та інтересів дітей не може ставитися у залежність від можливості здійснення владними органами своїх повноважень. Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частина 2 п. 16 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, як підстава для позбавлення батьків батьківських прав, має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських прав. Ухилення від виконання своїх обов`язків - це акт свідомої поведінки, тобто особа має реальну можливість виконати його, або не вчиняє відповідних дій. Відповідно до ч. 2 ст.166 СК України вбачається, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачка по справі свідомо самоусунулася від виховання дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її навчанням, не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Більш того, відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та утримання дитини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved