Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

20.05.2024 адвокат Єлісєєв Д.О., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначав наступне. 27.09.1997 року, сторони уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Василівської райдержадміністрації Запорізької області, під актовим записом № 108. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги шлюбні відносини між сторонами припинені. Спір про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя відсутній. З огляду на вказане, представник позивачки просив розірвати шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2024 року у вказаній справі було відкрито провадження і її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 08 год. 30 хв. 14.06.2024 року. В подальшому розгляд справи було відкладено на 08 год. 00 хв. 05.07.2024 року. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, в заяві по суті справи, просили розгляд справи здійснювати у їх відсутність, додатково зазначивши, що позовні вимоги підтримують. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання, в засідання повторно не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Враховуючи наведене та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у відсутність учасників справи та прийняти рішення на підставі наявних матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Водночас, частинами 1, 4 статті 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27 вересня 1997 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Василівської райдержадміністрації Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 108. Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Спір про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя між сторонами відсутній. Відповідно до вимог статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом частини 2 статті\~104 та частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого статтею 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони мають різні інтереси та погляди, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, а тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Представник позивачки в позові просив після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « [PERSON] », а отже вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат у позові не порушується.

Outcome: approved