Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 липня 2024 року відмовлено [PERSON] в задоволенні позовних вимог до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова Т.М. про встановлення факту проживання однією сім`єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в фактичних шлюбних відносинах, зміну черговості одержання права на спадкування. 03 липня 2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Бондар О.Г. за допомогою документа сформованного в системі «Електронний суд» звернулася до суду зі заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить: стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 31440,00 грн. В обґрунтування заяви вазує, що з метою отримання правничої допомоги між відповідачем [PERSON] та її представником Бондар О.Г. укладено договір про надання правничої допомоги від 28 серпня 2023 року № 416. Попередньо погоджений розмір гонорару становив 25740,00 грн та відповідно до рахунку від 11 березня 2024 року № 4 оплачений [PERSON] . Крім того відповідно до рахунку 16 від 03 липня 2024 року оплачений розмір гонорару 2 останніх судових засідань у розмірі 5700,00 грн. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному судді 09 липня 2024 заяву передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року прийнято заяву до провадження та призначено розгляд на 17 липня 2024 року. Сторони в судове засідання 17 липня 2024 року не з`явилися, про день та час судового засідання сповіщені належним чином. 17 липня 2024 року адвокат Бондар О.Г. подала заяву, в якій просила проводити судове засідання за її відсутності, заяву задовольнити та ухвалити додаткове рішення. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 липня 2024 року відмовлено [PERSON] в задоволенні позовних вимог до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова Т.М. про встановлення факту проживання однією сім`єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в фактичних шлюбних відносинах, зміну черговості одержання права на спадкування. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Яка на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України має ураховуватися судом при застосуванні відповідних норм. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу представником надано: копію договору-доручення № 416 про надання правничої допомоги від 28 серпня 2023 року; детальний опис робіт виконаний адвокатом, рахунок на оплату № 4 від 11 березня 2024 року та № 16 від 03 липня 2024 року. Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених вимогами процесуального законодавства. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). За приписами ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, оскільки в задоволенні позову відмовлено, то на позивача покладається обов`язок відшкодувати судові витрати, понесені відповідачем. При визначені розміру компенсації відповідачу [PERSON] витрат на правничу допомогу, суд враховує категорію справи, обсяг матеріалів у справі, обсяг фактичних витрат, понесених стороною відповідача, їх необхідність та доцільність.

Outcome: partial