Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Кошеленко А.В., звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею права і обов`язки забудовника житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті її чоловіка відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права. Вона, будучи спадкоємцем першої черги звернувшись до нотаріуса у встановлений законодавством строк з заявою про прийняття спадщини отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок, оскільки право власності на спадкове майно не було зареєстровано за померлим. Відповідно до даних ОМБТІ право власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано, однак технічний паспорт на забудову свідчить про те, що забудова завершена в 1971 році. Позивач з 1969 року зареєстрована у вказаному будинку та проживає в ньому до теперішнього часу (архівна довідка №841 від 03.10.2023 р. ). Право власності на гараж, що розташований за цією ж адресою, за [PERSON] також не зареєстроване, однак технічний паспорт на забудову свідчить про те, що забудова завершена в 1991 році, на місці успадкованого відповідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.11.1986 року житлового будинку з надвірними будівлями, який було зруйновано, знищено та демонтовано (архівна довідка №978 від 28.11.2023 р. ). До компетентних органів виконавчої влади із заявами про прийняття домоволодіння в експлуатацію та реєстрацію за ним права власності [PERSON] не звертався. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року №12/5-126, в якому зокрема роз`яснюється, що оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом до 05.08.1992 року тобто до прийняття постанови Кабунету Міністрів України від 05.08.1992 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Таким чином виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на об`єкти нерухомого майна. У п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Оскільки спадкодавець за життя не встиг оформити право власності на житловий будинок, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом і просить такий задовольнити. Ухвалою суду від 20.03.2024 року провадження по зазначеній справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання /а.с.12/. Ухвалою суду від 06.05.2024 року підготовче провадження по зазначеній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті /а.с.48/. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Кошеленко А.В. в судове засідання не з`явилися. Представник надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити (а.с.6, 46, 58). Представник відповідача Олександрійської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, відзив на позов не подав (а.с.44, 54-57). Суд на підставі ст.223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність вказаних осіб на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ч 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28.03.1964 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.20/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с.17/. Після смерті чоловіка позивач звернулася до Першої олександрійської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва. Як вбачається з копії спадкової справи №100/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] , 24.11.2023 року позивач отримала постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії: №1841/02-31, в якій зазначено, що право власності на спадкове майно (житловий будинок [ADDRESS] братів, що належав померлому) не було зареєстроване належним чином /а.с.38/; №1842/02-31, в якій зазначено, що право власності на спадкове майно (житловий будинок [ADDRESS] братів, що належав померлому) не було зареєстроване належним чином, відсутні відомості про введення будинку в експлуатацію /а.с.39/. Згідно архівної довідки №843 від 03.10.2023 року КП «ОМБТІ» повідомляє, що право власності на будинок [ADDRESS] , за архівними даними КП «ОМБТІ» зареєстровано 21.11.1986 року за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.11.1986 року, посвідчене [PERSON] ст.державним нотаріусом Першої олександрійської державної нотаріальної контори р№1-2111. Житловий будинок з надвірними будівлями було зруйновано, знищено та демонтовано. За вказаною адресою побудовано гараж загальною площею 195,8 кв.м. з прибудовами та навісами без документів /а.с.32, 59/. Відповідно до копії технічного паспорту на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , на місці успадкованого відповідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.11.1986 року житлового будинку з надвірними будівлями, який було зруйновано, знищено та демонтовано забудовано нежитлову будівлю(гараж загальною площею\~195,8\~кв.м.\~з прибудовами\~)рік завершення будівництва - 1991 р. /а.с.61-62/. Згідно архівної довідки №842 від 11.10.2023 року КП «ОМБТІ» повідомляє, що право власності на будинок [ADDRESS] , за архівними даними КП «ОМБТІ» не зареєстровано /а.с.37, 63/. Відповідно до технічних показників нерухомого майна на зазначений будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно технічної інвентаризації проведеної станом на 05.10.2023 року: загальна площа будинку 65,4 кв.м., житлова площа 36,4 кв.м., сарай-літня кухня літ. «Б», погріб літ. «В», гараж літ. «Г», вбиральня літ. «Д», водопровід літ. «в», огорожа №1 /а.с.37 зворот, 64/. Відповідно до копії технічного паспорту на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , рік завершення будівництва житлового будинку з надвірними будівлями - 1971 р. /а.с.65-66/. З світлокопії паспорту громадянина України [PERSON] , серії [NUMBER] вбачається, що з 04.08.1969 року місце мешкання заявниці зареєстроване за адресою: [ADDRESS] /а.с.8/. Відповідно до довідки №1573/117/16 виданої 03.04.2023 року Управлінням дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , до дня своєї смерті був зареєстрований за адресою:\~ [ADDRESS] .\~На момент\~його смерті\~за вказаною\~адресою була\~зареєстрована [PERSON] ,\~ [INFO] \~з 04.08.1969\~року по\~теперішній час/а.с.20/. Згідно статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1262 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON] та звернулася до нотаріуса у\~встановлений законом\~строк для\~отримання свідоцтва\~про право\~на спадщину. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України). Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року №12/5-126, в якому зокрема роз`яснюється, що оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом до 05.08.1992 року тобто до прийняття постанови Кабунету Міністрів України від 05.08.1992 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Тобто громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на об`єкти нерухомого майна. Згідно з роз`ясненнями п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки, як забудовника, входять до складу спадщини. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Правильною визнано практику судів щодо визнання за спадкоємцем прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Вказане узгоджується із правовою позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в інформаційному листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. Як роз`яснено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема, на житловий будинок, іншу споруду. Зі змісту пункту 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, визнання відповідачем позову, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вищевказану практику Верховного Суду України щодо права власності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог, оскільки позивач набув право на успадкування прав та обов`язків забудовника житлового будинку, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Outcome: approved