Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти у розмірі 337 716 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. 01.07.2021 вона уклала договір про виконання ремонтно-оздоблювальних робіт в квартирі [ADDRESS] , за умовами якого віпоідач зобов`язався виконати роботи у встановлений термін до 10.09.2021. На виконання умов договору, позивачкою та її чоловіком сплачено відповідачу 337 716 грн. Акту виконаних робіт між сторонами не підписано, а роботи не було виконано належним чином і ремонт не завершено. В даний час за цих обставин, позивачка, користуючись своїм правом, визначеним ч.4 ст.849 ЦК України, від договору і просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі 337 716 грн. У відзиві відповідач заперечував проти позову і зазначив, що позивачка здійснювала оплату робіт поетапно, а він придбавав матеріали, забезпечував виконання робіт, участь субпідрядників у них. Посилається на необґрунтованість твердження про те, що він не належним чином виконував умови договору і те, що строк договору закінчився, а тому вимога про розірвання договору позивачем в односторонньому порядку суперечить вимогам закону. В судовому засіданні позивачка і її представник заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували. Заслухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 01.07.2021 між [PERSON] і [PERSON] підписано договір про виконання ремонтно-оздоблювальних робіт в квартирі [ADDRESS] . Термін виконання робіт узгоджено в період з 31.08 по 10.09.2021. Вартість робіт мала бути визначена сторонами у додатковій угоді до договору №1 (п.2.1). Такої додаткової угоди підписано не було. Позивачкою та її чоловіком сплачено відповідачу 337 716 грн., що не оспорюється відповідачем Позивачка просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти, посилаючись на неправомірність їх збереження після її односторонньої відмови від договору. При цьому, вона посилається на положення ЦК України, що регулюють правовідносини підряду. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною першою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. У статті 641 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Ураховуючи зміст статті 640 ЦК України та залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до частин першої, третьої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника, на який спрямована узгоджена воля сторін. Умова щодо предмета договору підряду уточнюється ціною підрядних робіт. Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. За статтею 843 ЦК України у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення. Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт та є додатком до договору та його невід`ємною частиною. За відсутності цих умов ціну може встановити суд на основі звичайно застосовуваних за аналогічні роботи цін з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Таким чином, закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір. Причому консенсуальність договору підряду означає, що він визнається укладеним у момент одержання особою, яка направила оферту, акцепту. Подібні за змістом висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц (провадження № 14-84цс18). Форма договору підряду може бути як усною так і письмовою, і визначається відповідно до положень статей 205, 207-209 ЦК України. Згідно зі статтею 841 ЦК України підрядник зобов`язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна. Сторона позивача звертаючись до суду з позовом посилалась на те, що домовлено між нею та відповідачем, що ремонт має бути здійснений «під ключ», при чому, які саме роботи мають бути виконані, їх етапність і строк не зазначено. Виступаючи з офертою метою позивача було можливість використання квартири як місця житла. Визначаючи характер спірних правовідносин та надаючи їм правову кваліфікацію, суд керується тим, що в оферті та в акцепті щодо виконання підрядних робіт повинна бути чітко виражена воля осіб щодо істотних умов договору. Істотною умовою договору підряду є, зокрема, умова про його предмет, яким є результат праці підрядника. Письмового договору, в якому було б відображено виконання відповідачем конкретних робіт, їх обсягу, у певний строк та за певну плату сторонами не укладали. Підписаний договір, долучений до справи таких умов не містить. Довести обсяг усної домовленості для виконання робіт «під ключ» сторона позивача суду не змогла, оскільки не подавала жодних доказів щодо цього, с тану квартири до ремонту та після нього. З огляду на викладене, суд вважає, що договір підряду між сторонами не укладений, а тому і не міг бути розірваний в односторонньому порядку позивачем. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України». Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У разі, якщо на виконання юридично ще неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої підстави (статті 1212-1215 ЦК України). При ухваленні рішення судом враховується те, що платежі позивачкою здійснено добровільно, ці кошти надавались на виконання договору, згоди по істотним умовам якого сторонами досягнуто не було, рахункова помилка відсутня, а доказів недобросовісності з боку набувача не надано. При цьому, судом встановлено, що відповідач, маючи на меті виконати договір, залучав до роботи субпідрядників, придбавав матеріали, залучаючи для цього кошти, передані позивачем. За умови того, що роботи виконувались і послуги надавались та неможливістю встановити те, яка частина робіт була замовлена і співставити їх з реальною кількістю виконаних робіт, вимоги про повне повернення сплачених коштів є безпідставними. Встановити те, на яку суму виконано ремонтні роботи в квартирі позивача та порівняти її з вартістю перерахованих коштів суд позбавлений можливості у зв`язку з відсутністю будь-яких доказів щодо цього. З цих підстав, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. Показання допитаних у справі свідків щодо обсягу виконаних робіт, робіт належної та неналежної якості не впливають на висновки суду, що викладені вище і на обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: dismissed