Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

13.09.2023 року [PERSON] через представника адвоката Штурко Нелю Василівну звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення з незаконного володіння та скасування державної реєстрації. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 20,32 га з кадастровим номером 3520884800:02:000:0551, яка розташована на території Кетрисанівської (Миколо-Бабанської) сільської ради Кропивницького (Бобринецького) району Кіровоградської області. 09.12.2019 року нібито між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, який було зареєстровано у Новоградівській сільській раді Бобринецького району 24.12.2019 року за №34935563. Вказаний договір оренди землі [PERSON] від [PERSON] не отримувала. Спірний договір оренди землі [PERSON] не укладала і не підписувала, тому не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відсутність підпису на договорі означає відсутність волевиявлення на укладення такого договору. Зазначає, що відповідач на даний час користується спірною земельною ділянкою, тому її необхідно витребувати з його незаконного володіння та повернути [PERSON] як власнику. Враховуючи наведене просить суд усунути перешкоди [PERSON] у користуванні належної їй земельної ділянки площею 20,32 га з кадастровим номером 3520884800:02:000:0551, яка розташована на території Кетрисанівської (Миколо-Бабанської) сільської ради Кропивницького (Бобринецького) району Кіровоградської області шляхом повернення її з незаконного володіння [PERSON] ; скасувати державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) [PERSON] щодо земельної ділянки площею 20,32 га з кадастровим номером 3520884800:02:000:0551, яка розташована на території Кетрисанівської (Миколо-Бабанської) сільської ради Кропивницького (Бобринецького) району Кіровоградської області, що зареєстроване у державному реєстрі Новоградівською сільською радою Бобринецького району 24.12.2019 року за №34935563. Ухвалою суду від 18.09.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.16-17). Ухвалою суду від 07.11.2023 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Штурко Н.В. про витребування доказів та поновлення строку на його подання. Цією ж ухвалою продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів, з 18.11.2023 року (а.с.42-44). 07.11.2023 року представник відповідача адвокат Пономарьов О.В. подав відзив на позовну заяву, згідно якого у задоволенні позову просив відмовити повністю. В обгрунтування заперечень зазначив, що у 2019 році позивач звернулась до відповідача з пропозицією взяти у неї в оренду земельні ділянки, оскільки є власником декількох земельних ділянок, в тому числі і спірної. 09.12.2019 року між сторонами укладено спірний договір оренди землі. Після укладення договору на протязі 2019-2023 років позивач отримувала орендну плату, а відповідач здійснював обробіток земельної ділянки відповідно до умов договору оренди землі та цільового призначення земельної ділянки. Претензій позивач не мала ні до розрахунків, ні до використання земельної ділянки. Вважає дії позивача щодо оспорювання правочину, яка 09.12.2019 року уклала договір та отримувала орендну плату, а згодом пред`являє позов про визнання правочину недійсним (усунення перешкод) в зв`язку з відсутністю волевиявлення такими, що суперечать її попередній поведінці і є недобросовісними (а.с.45-49). Ухвалою суду від 09.11.2023\~року відмовлено\~у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Пономарьова О.В. про відвід судді Бондаренка В.В. (а.с.71-73). 13.11.2023\~року представника позивача адвокат Штурко Н.В. подала відповідь на відзив, згідно якого зазначила, що позивач особисто на протязі 2019-2023 років не отримувала орендну плату від відповідача за користування спірною земельною ділянкою, а ствердження відповідачем щодо здійснення обробітку земельної ділянки відповідно до умов договору оренди землі та цільового призначення земельної ділянки лише підтверджує, що відповідач на незаконних підставах використовував земельну ділянку (а.с.78-79). Ухвалою суду від 02.02.2024 року призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Кропивницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На час проведення експертизипровадження у справі зупинено (а.с.120-123). Ухвалою суду від 18.04.2024 року поновлено провадження у справі (а.с.142). Ухвалою суду від 06.05.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. На розгляд справи по суті викликано свідка [PERSON] (а.с.162-163). Представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, наведених у заявах по суті справи. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві та інших заявах по суті справи. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 20,32 га з кадастровим номером 3520884800:02:000:0551, яка розташована на території Кетрисанівської (Миколо-Бабанської) сільської ради Кропивницького (Бобринецького) району Кіровоградської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №345607717 від 07.09.2023 року (а.с.8). У спірному договорі оренди вказаної земельної ділянки від 09.12.2019 року зазначено, що він укладений між [PERSON] та\~ [PERSON] строком на дванадцять років. Державна реєстрація іншого речового права (права оренди земельної ділянки) проведена на підставі рішення державного реєстратора Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Пономарьової Лариси Богданівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50540118 від 28.12.2019 року, дата державної реєстрації 24.12.2019 року, номер запису про інше речове право 34935563, що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №345607717 від 07.09.2023 року (а.с.8). Згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №357/24-27 від 08.04.2024 року, підписи від імені [PERSON] у договорі оренди земельної ділянки від 09.12.2019 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON] , щодо земельної ділянки загальною площею 20,3200 га кадастровий номер 3520884800:02:000:0551, розташованої на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, які містяться: на 1-й та 2-й сторінках у графах «гр.. [PERSON] ______», виконані не самою [PERSON] , а іншою особою, з деяким наслідуванням якихось справжніх підписів [PERSON] ; на 3-й та 4-й сторінках у графах «гр.. [PERSON] _____», виконані самою [PERSON] (а.с.132-140). Оспорюваний договір оренди викладений на чотирьох сторінках двох аркушів паперу формату А4 з текстом на кожній сторінці, які не прошиті між собою. Зі змісту спірного договору вбачається, що сторони передбачили на кожній сторінці договору окрему графу для підписання кожної із сторінок договору з метою забезпечення ідентичності його умов, щодо яких сторонами була досягнута згода. Вимоги п.39 спірного договору щодо знаходження одного примірника договору у орендодавця, а другий у орендаря, не дотримані, оскільки як встановлено судом після проведення експертизи, обидва примірника спірного договору перебували у сторони відповідача, один з яких був наданий відповідачем за ухвалою суду до проведення експертизи, а другий сторона відповідача просила долучити до справи після її проведення, що підтверджується документально (а.с.110, 157-160) та узгоджується з твердження сторони позивача про відсутність у неї примірника договору. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Згідно частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Тлумачення частини\~першої статті\~203\~ЦК України свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Представник позивача\~після проведення\~експертизи пояснила\~підписання позивачем\~3-й\~та 4-й\~сторінки спірного\~договору тим,\~що невідома\~особа підмінила\~перший аркуш\~спірного договору\~оренди земельної\~ділянки із\~зазначенням об`єкта з ідентифікуючими ознаками та строку дії договору, а другий аркуш договору оренди, на думку представника позивача, взятий із іншого договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3520884800:02:000:0554, який дійсно підписувався позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки підписи від імені [PERSON] у договорі оренди земельної ділянки від 09.12.2019 року кадастровий номер 3520884800:02:000:0551, на 1-й та 2-й сторінках у графах «гр.. [PERSON] ______», виконані не самою [PERSON] , а іншою особою, суд приходить до висновку, що сторонами не досягнуто згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, які містяться на 1-й та 2-й сторінках, а саме умови щодо об`єкту договору, строку його дії, орендної плати, умов використання земельної ділянки, умов передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди, умов повернення земельної ділянки, обмежень (обтяжень) щодо використання земельної ділянки, права та обов`язки сторін, які містяться на першому аркуші договору (другій сторінці), тобто сторони не\~домовилися щодо\~цих умов, а тому спірний договір оренди земельної ділянки не є укладеним. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (частина п`ята статті 6 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 19.08.2020 року у справі №387/970/17 зроблено висновок про те, що у тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Отже, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Аналогічний висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97). Отже, власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки. Судом встановлено, що договір оренди земельної ділянки від 09.12.2019 року позивачем не підписувався та не укладалася, що підтверджено висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №357/24-27 від 08.04.2024 року. На час постановлення рішення у справі земельна ділянка позивачу не повернута, що не заперечується учасниками справи. Враховуючи вказане вище, суд приходить до висновку, що позовна вимога про усунення позивачу перешкоди у користуванні належної їй земельної ділянки шляхом повернення її з незаконного володіння [PERSON] є належним та ефективним способом захисту, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України). Разом з тим, реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки від 09.12.2019 року порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження належної їй земельною ділянкою. Отже, реєстрація іншого речового права (права оренди земельної ділянки) [PERSON] щодо земельної ділянки площею 20,32 га з кадастровим номером 3520884800:02:000:0551 на підставі договору оренди земельної ділянки від 09.12.2019 року, який [PERSON] фактично не підписувала, тобто цей правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 05.08.2020 року у справі № 125/702/17 та від 19.08.2020 у справі №387/970/17. Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди земельної ділянки) [PERSON] щодо земельної ділянки площею 20,32 га з кадастровим номером 3520884800:02:000:0551, на підставі рішення державного реєстратора Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Пономарьової Лариси Богданівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50540118 від 28.12.2019 року, дата державної реєстрації 24.12.2019 року, номер запису про інше речове право 34935563. Щодо стягнення судових витрат. Представником позивача заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 грн. Розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем підтверджується договором про надання правничої допомоги від 12.09.2023 року, укладеного між адвокатом Штурко Нелею Василівною та [PERSON] (а.с.175-176) та додатком №1 до Договору про надання правничої допомоги від 12.09.2023 року, відповідно до якого сума винагороди, яку клієнт зобов`язується сплатити адвокату за надання правничої допомоги (гонорар) становить 50000 грн. (а.с.177). Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина першої статті 137 ЦПК України). Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з положеннями частин третьою шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення\~неспівмірності витрат\~покладається на\~сторону,\~яка заявляє\~клопотання про\~зменшення витрат\~на оплату\~правничої допомоги\~адвоката,\~які підлягають розподілу між сторонами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження №61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи. З урахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку про часткове стягнення з відповідача на користь позивача 20000 грн. витрат на правничу допомогу адвокатом Штурко Н.В., понесених у зв`язку із розглядом справи, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6953 грн. 40 коп.

Outcome: approved