Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Зміст позовних вимог У серпні 2022 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив суд усунути перешкоди в спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , та визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином. Під час підготовчого провадження представником позивача подано заяву про зміну предмета позову, яка прийнята судом до розгляду, в якій сторона позивача просить суд усунути перешкоди [PERSON] в спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] та визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином шляхом встановлення такого графіка спілкування батька з дитиною: - вихідні дні - щотижня, з п`ятниці 17.00 год до неділі 17.00 год за місцем проживання позивача; - святкові дні: в день народження позивача, хрещених батьків дитини, починаючи з 10.00 год поточного святкового дня до 12.00 год наступного за святковим днем; - день народження дитини - [PERSON] , [INFO] , починаючи з 10.00 год поточного святкового дня (21.04) до 12.00 год наступного за святковим днем (22.04); - Різдво, Новий рік, Пасха щороку; - День Незалежності України; - щорічно протягом всіх зимових, весняних, літніх та осінніх канікул; - порядок виконання визначеного способу участі батька у спілкуванні з дитиною [PERSON] відстрочити на час воєнного стану в Україні та перебування дитини у цей період за кордоном; - на час воєнного стану та перебування дитини у цей період за кордоном, зобов`язати матір дитини [PERSON] організувати спілкування дитини [PERSON] у режимі відеозв`язку через мобільний телефон щопонеділка, щосереди та щосуботи з 18.00 год по 19.00 год за київським часом; - зобов`язати матір організувати відпочинок разом з батьком (надати дозвіл на виїзд в разі необхідності, супроводжувати дитину до місця відпочинку або відправити дитину разом з довіреною особою) дитини [PERSON] в Закарпатській області, України протягом одного тижня під час зимових та весінніх канікул та протягом двох тижнів під час літніх канікул для проведення часу з батьком. Витрати на квитки з Великобританії до України та з України до Великобританії розподілити між батьками порівну. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у шлюбі та мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11.03.2019 шлюб між сторонами розірвано; визначено місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Під час розгляду вище згаданої справи в суді, сторони намагалися укласти мирову угоду, яку судом затверджено не було, однак вона містить погоджені сторонами умови, що кореспондуються із Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства» щодо здійснення ними їх батьківських прав відносно сина та відповідають інтересам як батьків, так і дитини - [PERSON] . Позивач стверджує, що починаючи з припинення сторонами спільного проживання та по сьогоднішній час відповідачка фактично перешкоджає позивачу в спілкуванні з дитиною та участі у вихованні сина. Відбувалися неодноразові випадки, коли позивач за попередньою домовленістю з відповідачкою приїжджав до дитини, а відповідачка змінювала плани, нехтуючи домовленостями та навіть не попереджала про це позивача, внаслідок чого зустріч батька та сина не відбувалася. Окремі такі випадки були підставою для звернення позивача до Вишгородського відділу поліції, про що зареєстровано ЄО № 20063 від 13.12.2020. З 24.02.2022 позивач фактично не знає, де знаходиться його син, а відповідач перешкоджає в спілкуванні з дитиною та не повідомляє, де вони знаходяться, в якій країні, в якому місті, адресу, в яких та на яких умовах. Актуальний номер телефону сина також позивачу невідомий. Систематичне перешкоджання відповідачем у зустрічах батька з дитиною, намагання налаштувати дитину проти батька, та намагання з боку позивача систематизувати зустрічі та встановити його участь у вихованні їх спільної дитини стала підставою для неодноразових звернень позивача до Служби у справах дітей Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області із заявою про визначення способів участі та годин спілкування з дитиною [PERSON] , [INFO] . Так, листом від 22.06.2022 Служби у справах дітей Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області позивачу повідомлено, що на звернення фахівця Служби у справах дітей 06.01.2022 [PERSON] не надано жодних документів з місця навчання дитини, додаткових гуртків, інформації про стан здоров`я. Однак, як вбачається з цієї ж відповіді, в телефонному режимі відповідач повідомила, що у зв`язку із воєнним станом, остання разом з дитиною знаходиться у Великій Британії. У заяві про зміну предмета позову стороною позивача зауважується, що для поновлення та підтримання емоційного зв`язку між позивачем та дитиною, є необхідність на час воєнного стану та перебування дитини у цей період за кордоном, зобов`язати матір дитини [PERSON] організувати спілкування дитини [PERSON] у режимі відео зв`язку через мобільний телефон щопонеділка, щосереди та щосуботи з 18.00 год. по 19.00 год. за київським часом, а також зобов`язати матір організувати відпочинок разом з батьком (надати дозвіл на виїзд в разі необхідності, супроводжувати дитину до місця відпочинку або відправити дитину разом з довіреною особою) дитини [PERSON] в Закарпатській області, України протягом одного тижня під час зимових та весінніх канікул та протягом двох тижнів під час літніх канікул для проведення часу з батьком. Позиція сторони відповідача Відповідачка не заперечує щодо часткового задоволення позову, а саме: - у І і III суботу та неділю місяця з 10 год 00 хв до 15 год 00 хв, з урахуванням стану здоров`я та бажання [PERSON] , [INFO] , зустрічатись з батьком [PERSON] , з поверненням дитини матері за місцем проживання; - у день народження дитини - [PERSON] , [INFO] , щороку - 21 квітня, з 18 год 00 хв по 20 год 00 хв, з урахуванням стану здоров`я, графіка навчання та бажання [PERSON] , [INFO] , зустрічатись з батьком [PERSON] , з поверненням дитини матері за місцем проживання; - у день народження батька - [PERSON] , [INFO] , щороку - 19 квітня, з 18 год 00 хв по 20 год 00 хв, з урахуванням стану здоров`я, графіку навчання та бажання [PERSON] , [INFO] зустрічатись з батьком [PERSON] , з поверненням дитини матері за місцем проживання; - у святкові дні: Різдво, Новий рік, Пасха, День Незалежності України, перший день свята з 10 год 00 хв по 15 год 00 хв, в порядку черговості між батьками (рік через рік), з урахуванням стану здоров`я та бажання [PERSON] , [INFO] , зустрічатись з батьком [PERSON] , з поверненням дитини матері за місцем проживання; - на час перебування дитини за кордоном, спілкування з батьком [PERSON] проводити у режимі відеозв`язку, за допомогою будь-якого мобільного застосунку/месенджера, не порушуючи графіка навчання дитини, виключно за бажанням та за умови задовільного стану здоров`я [PERSON] - щопонеділка, щосереди та щосуботи з 19 год 00 хв протягом 30 хвилин за київським часом. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що 13.12.2020 дитина відвідувала лікаря стоматолога, про що відповідачка повідомила позивача, а також сказала, що о 19 год 00 хв з сином буде вдома і [PERSON] може приїхати на побачення з сином, на що останній повідомив, що в такий час він не має можливості на зустріч. Близько о 19 год 00 хв останні зустрілися в м. Києві і [PERSON] мав змогу поспілкуватися з сином. Представник відповідача стверджує, що позивач вводить суд в оману, а саме що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні із сином. У зв`язку з початком збройної агресії рф проти України, внаслідок загрози життю та здоров`ю дитини через масовані ракетні обстріли, враховуючи інтереси малолітньої дитини, для збереження її здоров`я та життя, задля можливості перебування дитини у безпечному місці і саме за наполегливою порадою позивача, відповідачка 03.03.2022 разом із сином вимушена була виїхати з України. Представник відповідачки, посилаючись на переписку в мобільному додатку «Телеграм» позивача, відповідачки та дитини, вказує, що батьку добре відомо про те, що у зв`язку з війною мати разом з дитиною задля збереження життя малолітнього сина виїхала з України. Виїзд матері та дитини відбувся за попередньою домовленістю між батьками. Крім того, мати доводила до відома позивача, де вона знаходиться та де перебуває дитина. Малолітній [PERSON] також повідомляв батька, де він знаходиться та як його справи. Відповідачка в грудні 2022 року писала листи позивачу, де повідомляла останнього про те, що за попередньою домовленістю з ним, для забезпечення безпеки та здоров`я дитини в період війни виїхала з сином за кордон. Повідомила позивача про те, що знаходиться з дитиною у Великобританії. Запропонувала позивачу спілкуватися з сином за допомогою телефону, мобільних додатків «Вайбер» та «Телеграм» із зазначенням номера телефону дитини, який [PERSON] не змінював та який відомий батьку. Позивачем висловлюється прохання встановити зустріч з дитиною щонеділі з п`ятниці 17:00 год до неділі 17:00 год за місцем проживання позивача, тобто з ночівлями. При цьому, позивачем не враховано, що такий графік вже означає не зустріч (побачення) сина з батьком, а фактично проживання дитини з ним, за місцем його проживання. Тобто, всупереч рішенню Деснянського районного суду м. Києва від 11.03.2019, яким визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з відповідачкою - [PERSON] , позивач хоче змінити місце проживання малолітньої дитини, яка наразі задля збереження свого життя та здоров`я, у період війни проживає разом з матір`ю за кордоном. Стороною відповідача вказується, що вимоги позивача щодо встановлення графіків спілкування малолітнього [PERSON] , [INFO] , в день народження хрещених батьків не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про проведення з сином усіх без винятку свят та усіх без винятку канікул, не відповідають інтересам дитини, є несправедливими щодо відповідачки та порушують реалізацію рівних умов участі обох батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Перебуваючи у Великобританії, малолітній [PERSON] , [INFO] з квітня 2022 року відвідує школу Ноудсвуд «Наdwood». [PERSON] - психологом, фахівцем з емоційної компетентності, яка працює в школі Ноудсвуд «Наdwood» було запропоновано дитині провести кілька сеансів емоційної допомоги на тій підставі, що він покинув рідну країну та всі пов`язані з цим втрат. Сторона відповідача посилаючись на висновок [PERSON] - фахівця з емоційної компетентності, яка працює в школі Ноудсвуд «Наdwood», де навчається малолітній [PERSON] , [INFO] , а також висновок психологічного обстеження та спостереження дитини № 1546 від 11.10.2022, [PERSON] , виконаного завідуючою Центру медико-психологічної соціально-реабілітаційної допомоги дітям НДСЛ Охматдит МОЇ України, спеціалістом вищої категорії з педагогічним званням «практичний психолог-методист», кандидата психологічних наук, спеціальність «Педагогічна та вікова психологія» [PERSON] , стверджує, що до складу сім`ї дитина включає себе та матір. При цьому, матір є важливою та значимою людиною для хлопчика. У ставленні до батька дитина демонструє негативне налаштування, категорично відмовляється спілкуватися з ним, що виникає через застосування тиску та фізичної сили до дитини, висловлювання на його адресу образ, що принижує його гідність. Крім того, сторона відповідача зауважує, що наявне в провадженні Печерського районного суду м. Києва кримінальне провадження відносно позивача за ч. 4 ст. 296 КК України та висновок [PERSON] - фахівця з емоційної компетентності, яка працює в школі Ноудсвуд «Наdwood», де навчається малолітній [PERSON] , [INFO] , свідчать про агресивну, нестабільну поведінку батька, неконтрольоване поводження зі зброєю у присутності дитини та за його участі, що врешті-решт може призвести до загрози життю та здоров`ю дитини. Внаслідок таких неконтрольованих дій дитина лякається та не розуміє чого має чекати від батька, що є неприпустимим та травмує психіку дитини. У відзиві на заяву про зміну предмету позов, представник відповідачки вказує на егоїстичне ставлення до ситуації позивача, а саме позивач, вимагаючи від матері організовувати он-лайн зустрічі з дитиною, жодним чином не враховує бажання свого сина, розпорядок його дня, стан його здоров`я та особисту зайнятість дитини. Оскільки [PERSON], вже є доволі дорослим хлопцем та може самостійно розпоряджатись своїм часом та бажаннями, тому, вимушений триденний, примусовий порядок спілкування сина з батьком, навпаки може не закріпити та підтримати емоційний зв`язок сина з батьком, а враховуючи особливості підліткового дозрівання, викликати протест та супротив встановленим «рамкам». Тому, сторона відповідача заперечує проти примушування дитини [PERSON] , [INFO] , без врахування його інтересів, тричі на тиждень зв`язуватися з батьком в режимі відеоконференції. На час перебування неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за кордоном, фізичні зустрічі дитини з батьком унеможливлені. Сторона відповідача вважає, в умовах воєнного стану та перебування неповнолітньої дитини за межами України, єдиним вірним і таким, що буде якнайкраще відповідати інтересам дитини способом спілкування батька і дитини є систематичне його спілкування з сином за допомогою будь-якого мобільного застосунку/месенджера, не порушуючи режиму дня та навчання дитини, виключно за бажанням та з урахуванням інтересів та потреб [PERSON] , [INFO] , за умови задовільного стану здоров`я [PERSON] щосереди та щосуботи з 19 год 00 хв протягом 30 хв. Крім того, враховуючи якнайкращі інтереси неповнолітньої дитини, а не позивача, станом на сьогодні це єдиний безпечний та реально можливий спосіб спілкування батька та дитини. Відповідь на відзив на позовну заяву Представник позивача стверджує, що позивач заблокований у сина [PERSON] в мобільному додатку, в якому відбувалося спілкування. У переписці, яка надана відповідачем, не зазначено точних адрес перебування дитини, все спілкування відбувається виключно з ініціативи позивача, його прохання зазначити точну адресу залишаються поза увагою відповідача. Представник позивача зазначає, що у листі відповідач викривлює обставини та звинувачує позивача, що саме він самоусунувся від участі у вихованні сина та спілкуванні з ним та надає адресу, де вони нібито проживають з дитиною у Лондоні. Водночас, адреса у Великобританії зазначений українською мовою (точність його перекладу ніким не завірена). Даний лист відправлений Укроштою від відповідача на адресу позивача з міста Києва (в той час коли зі слів самого відповідача, вона знаходиться у Великобританії). Намагаючись знайти дитину, позивач шукав дану адресу в інтернеті, звертався до перекладачів, але зазначена адреса знайдена не була. Позивач наголошує на тому, що ніколи не відмовлявся та не самоусувався від покладених на нього батьківських обов`язків, що підтверджується доказами, які надаються в даній справі. Більш того, позивач наполягає на тому, що саме відповідач чинить перешкоди в нормальному спілкуванні з сином, що підтверджується його зверненням до органів опіки. Позивач завжди намагався брати активну участь у вихованні дитини та завжди не міг знайти компромісу з відповідачем. На пропозиції змінити школу або спортивну секцію, він отримував відмову. Представник позивача зазначає, що коли дитина з матір`ю перебувала в Україні, у відповідачки не було необхідності звертатися з позовом про стягнення аліментів, адже позивач брав участь у необхідних витратах. На думку позивача, дитина знаходиться під психологічним тиском відповідачки, яка налаштовує дитину [PERSON] , [INFO] , проти батька. До виїзду за кордон, у дитини та батька були гарні відносини, вони разом подорожували та проводили час. З 21.02.2022 по березень 2022 року позивач з сином нормально спілкувалися, батько цікавиться справами дитини, пропонував перейти на спілкування українською, але вже в квітні 2022 року зв`язок як між позивачем та дитиною, так і між позивачем та відповідачкою переривається. Представник позивача вказує, що висновок спеціаліста психолога є не належним доказом у справі з причин: 1) не урахування психологом фактичних обставин справи; 2)не спілкування психолога з дитиною або одним із батьків; 3) не вивчення матеріалів справи. Представник звертає увагу, що обстеження дитини відбулося 27.09.2022, 30.09.2022 та 04.10.2022, тобто після відкриття провадження в даній справі. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30 серпня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі. 21 лютого 2023 року від Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов лист про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, в якому вказано, що здійснити проведення обстеження житлово-побутових умов проживання за вказаною адресою та відібрати пояснення у матері дитини стосовно графіка участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною неможливо. 07 березня 2023 року представником позивача подано заяву про залучення до участі у справі третьої особи Служби у справах дітей Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Ухвалою суду від 07 березня 2023 року заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Неупокоєвої Наталії Костянтинівни задоволено. Залучено до участі у справі Службу у справах дітей Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Зобов`язано позивача [PERSON] надіслати/вручити Службі у справах дітей Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області копію позовної заяви разом з додатками. 06 червня 2023 року від представника відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву. 20 червня 2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів. 21 червня 2023 року до суду від представника відповідачки надійшло клопотання про поновлення процесуального строку. 28 червня 2023 року представником позивача заявлено клопотання про призначення судово-психологічної експертизи. Ухвалою суду від 28 червня 2023 року призначено у справі судово-психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. 28 червня 2024 року представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву. 15 січня 2024 року на адресу суду від Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи № СЕ-19-2341348-ПС від 03.01.2024. Ухвалою суду від 23 січня 2024 року поновлено провадження у цивільній справі № 754/7042/22. 29 лютого 2024 року представником позивача подано заяву про зміну предмета позову. 07 березня 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи двох квитанцій про сплату судового збору за дві вимоги, які викладені в заяві про доповнення позовних вимог. 11 березня 2024 року від Служби у справах дітей Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області надійшов лист про неможливість надання висновку щодо участі батька у вихованні дитини. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11 березня 2024 року заяву про зміну предмета позову, подану представником позивача [PERSON] - адвокатом Неупокоєвою Наталією Костянтинівною, прийнято до розгляду. 02 квітня 2024 року від представника відповідачки до суду надійшов відзив на заяву про зміну предмета позову. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29 травня 2024 року закрито підготовче провадження у справі № 754/7042/22 та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 05 червня 2024 року, в режимі відеоконференції за участю психолога, опитано дитину - [PERSON] . Під час розгляду по суті позивач та його представник підтримали позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмета позову. Представник відповідачки не заперечувала щодо часткового задоволення позовних вимог. Треті особи не з`явились, про розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони перебували у шлюбі та мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11.03.2019 у справі № 754/5680/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; визначено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з його матір`ю - [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що сторони підписали мирову угоду у цивільній справі № 754/5680/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірваний шлюбу, визначення місця проживання дитини, яка так і не була затверджена судом. Мати дитини, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На час розгляду даної справи відповідачка та дитина проживають у Великій Британії. Згідно з довідкою від 23.12.2020 про розгляд заяви [PERSON] ЄО № 20063 від 13.12.2020, 13.12.2020 попередньо повідомивши колишню дружину [PERSON] про свій візит, [PERSON] заїхав за адресою постійного місця проживання сина, але його там не було, бабуся сказала, що він поїхав до стоматолога з матір`ю, спілкування і зустріч з сином не відбулася. Опитана з даного приводу [PERSON] , жителька [ADDRESS] , пояснила, що 13.12.2020 вона разом зі своїм сином [PERSON] зранку поїхали до лікаря стоматолога, о 10:20 годині [PERSON] написав, що приїхав побачитись з сином, на що остання повідомила, що вдома нікого немає, а також сказала, що о 19.00 годині з сином буде вдома і [PERSON] може приїхати на побачення з сином, на що останній повідомив, що в такий час він не має можливості на зустрічі. Близько о 19.00 годині останні зустрілися м. Києві і [PERSON] мав змогу поспілкуватися з сином. Відповідно до листа медичного центру ПП «Клініка Медіком» № 191/3 від 03.10.2022 у медичній картці [PERSON] зазначена контактна інформація щодо законного представника дитини: мати. Згідно з актами обстеження умов проживання № 123 від 27.07.2020 та № 21 від 04.02.2022 Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] проживає у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] з цивільною дружиною та її сином; дитина буде мати ліжко для відпочинку, стіл для навчання, іграшки. Відповідно до листа Служби у справах дітей Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 38 від 22.06.2022, 06.01.2022 Службою у справах дітей, фахівцем із соціальної роботи Пірнівської сільської ради, офіцером громади, обстежено умови проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] на території Новосідківського старостинського округу в СТ «Ябонька» загородній комплекс «Село». Під час обстеження звернулись до [PERSON] з проханням в місячний термін надати: довідку з місця навчання дитини, характеристику з місця навчання дитини, відомості про гуртки, які відвідує дитина, висновок про стан здоров`я. [PERSON] інформації не надала. Після прибуття [PERSON] в Україну зобов`язалась повідомити службу у справах дітей Пірнівеької сільської ради про місце проживання дитини. Відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 26.07.2022 [PERSON] за період з 29.10.2017 по 19.01.2022 неодноразово здійснював перетин кордону, в тому числі за згодою матері, згодою обох батьків та за згодою батька. Останній раз перетин кордону на виїзд здійснено 03.03.2022. Слід зауважити, що у вказаній довідці не зазначено супроводжуючу особу неповнолітнього [PERSON] . 29 грудня 2022 року відповідачка звернулася до позивача листом, в якому повідомила, що вона та дитина проживають у Великобританії. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19.01.2023 у справі № 363/1364/22, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 03.04.2023, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі розміром 8 000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а саме з 31 травня 2022 року і до повноліття дитини. Вказане рішення перебуває на виконанні Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 31.05.2022 по червень 2023 року [PERSON] станом на 15.06.2023 мав заборгованість в сумі 94258,06 грн, яка на час розгляду справи погашена. Згідно з листом Академічного ліцею «Інтелект» Вишгородської міської ради № 01-45/108 від 02.11.2022 [PERSON] , [INFO] , є учнем 7-Б класу Академічного ліцею «Інтелект» Вишгородської міської ради. 3 01.09.2022 навчання в закладі у зв`язку з воєнним станом для всіх учнів 1-х - 11-х класів проводяться он-лайн з використанням дистанційних технологій. [PERSON] он-лайн заняття у вигляді конференцій у синхронному режимі на платформі Zoom не відвідує. Періодично викладає виконані завдання в Google class, що надсилають педагоги учням під час асинхронного навчання. Відвідувати щодня в синхронному режимі навчальні заняття з 08:00 до 14:45, за встановленим розкладом ліцею, дитина, за словами матері [PERSON] , не має можливості, оскільки в цей час відвідує заклад освіти за місцем проживання. Про місце перебування дитини мама надала інформацію класному керівнику лише про країну перебування. Це Велика Британія, проте без уточнення місця та юридичної адреси проживання (а.с. 77 т. І). Відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] , учня 7-Б класу, виданої Академічним ліцеєм «Інтелект» Вишгородської міської ради без номера, без дати, дитина емоційно прив`язана до матері. Мати бере активну участь у навчально-виховному процесі сина. Регулярно телефонує класному керівнику, цікавиться навчальними досягненнями та шкільним життям [PERSON] , відвідує батьківські збори. Батько зацікавленості в навчально-виховному процесі не проявляє, навчальними досягненнями дитини не цікавиться. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] навчається в школі Ноадсвуд з 04 травня 2022 року, відвідує школу Ноадсвуд з 08:40 до 14:50 щодня з понеділка по п`ятницю. Відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 16.09.2022 [PERSON] відвідує он-лайн тренування по понеділках з 18:00 год до 19:00 год та суботах з 17:00 год до 18:00 год. З копій квитанцій про оплату від 12.09.2022 та від 22.09.2022 вбачається, що вказані тренування оплачуються відповідачкою. Згідно з листом GoITeens [PERSON] навчається у вказаній академії по неділях з 13:00 до 14:30 та вивчає напрямок Rоblох. Відповідно до висновку психологічного обстеження та спостереження дитини № 1546 від 11.10.2022 завідувача Центру медико-психологічної соціально-реабілітаційної допомоги дітям НДСЛ Охматдит МОЗ України [PERSON] , зробленого на підставі трьох консультаційних зустрічей он-лайн 27.09.2022, 30.09.2022 та 04.10.2022 розвиток дитини, [PERSON] , [INFO] , відповідає віку; наявні порушення дитячо-батьківських відношень (відношень з батьком дитини). У матеріалах справи також міститься короткий виклад роботи [PERSON] , фахівця з емоційної компетентності, яка працює в школі Ноудсвуд «Наdwood», де навчається малолітній [PERSON] , [INFO] , з якого вбачається, що з дитиною було проведено 4 сеанси, а саме 23.09.2022, 19.10.2022, 15.12.2022 та 03.03.2023, за результатами яких [PERSON] закінчив зустріч, сказавши, що він хотів, щоб суди зрозуміли, що він не хотів спілкуватися зі своїм батьком, коли вони повернуться в Україну, він сказав, що це було єдине, що змушувало його боятися повернення, оскільки, поки він перебуває у Великобританії, він не боїться свого батька. У судовому засіданні під час опитування [PERSON] сказав, що на його думку розглядається справа про позбавлення батька батьківських прав тому, що його батько робив щодо нього погані речу. Стосунки з батьком на даний час [PERSON] оцінює, як погані тому, що тато його бив та кричав. Вперше тато його вдарив в Єгипті , коли йому було 7-8 років, вони разом робили уроки в готелі, а саме математику. [PERSON] не розумів завдання, а батько сказав, що «або я тебе 10 раз вдарю ременем, або ти даси відповідь за 5 секунд». Батько його вдарив 10 раз, а потім дав відповідь на завдання. Вони з батьком тоді уклали угоду, що останній не буде на нього кричати та бити, але через рік батько почав на нього кричати, а ще через декілька тижнів - бити. [PERSON] розповів, що коли вони разом з батьком робили домашнє завдання, то за кожну невірну відповідь батько бив його в плече, яке потім дуже боліло. Була ситуація, коли [PERSON] звернувся до батька тому, що сам не зміг зробити вправу, стався конфлікт, [PERSON] на емоціях сказав батьку погані речі, батько взяв пістолет, поклав собі в рота і сказав [PERSON] тиснути на гачок, [PERSON] побіг в кімнату. Тоді батько взяв пакет гречки, насипав на підлогу і поставив [PERSON] в планку так, щоб кулаки були на гречці. [PERSON] вказує, що йому було боляче і коли він падав, то батько знову ставив його в планку поки [PERSON] не вибачився за сказані батькові слова. [PERSON] згадував, що коли він був сам вдома у мами, батько зателефонував та сказав, що приїде та забере його. [PERSON] , в свою чергу, подзвонив до мами та розповів про розмову з татом, а потім побіг на кухню та почав збирати їжу, щоб втекти з дому та сховатися на території. Батько приїхав через 10 хвилин, [PERSON] не встиг зібратися та сидів на кухні, бо боявся, хотів зателефонувати мамі, але батько почув та вимкнув телефон. [PERSON] вказує, що він не міг відмовитися, бо батько тоді б його посадив в машину силою. Батько забрав у нього телефон, щоб [PERSON] не зміг зателефонувати матері. У домі, де проживає батько, були будівельники, які добудовують будинок. Батько відправив його робити уроки на другий поверх будинку. [PERSON] вказує, що відчував емоційний тиск від батька та плакав, бо не міг нічого зробити. Батько піднімався до нього та кричав, а потім сказав, що від`їде на 30 хвилин. Коли батько вийшов з будинку, [PERSON] побіг до будівельників взяв у них телефон та зателефонував мамі, щоб зрозуміти, що йому робити та щоб вона не хвилювалась. На наступний день тато відпустив його до друга, який жив неподалік. [PERSON] зазначає, що у будівельників він не міг знову попросити телефон, оскільки тато був вдома. [PERSON] , коли приїхав до друга, в першу чергу зателефонував мамі, а потім був у друга до вечора, поки тато його не забрав. [PERSON] не хотів повертатися додому до тата, оскільки батько заставив би його робити уроки, кричав та міг побити. Наступного дня приїхала мама та забрала його. На запитання чи бажає [PERSON] спілкуватися з татом, він відповів, що не бажає, оскільки коли він бачить батька, чи спілкується з ним, батько вказує йому, що робити, вимагає тому в нього починається істерика. [PERSON] хотів би, щоб батька позбавили батьківських прав тому, що боїться, що батько забере його від мами та заборонить з нею спілкуватися, не буде відпускати з мамою у відпустки. Одного разу вони збиралися їхати з мамою у Туреччину, про що [PERSON] сказав батьку, та останній приїхав, перекрив їм виїзд з парковки та поставив умову, що він дасть [PERSON] поїхати в Туреччину, якщо він після повернення з відпочинку поїде до нього на два тижні, або [PERSON] зараз залишається з мамою і вони не їдуть до Туреччини. [PERSON] вибрав залишитися з мамою, бо не хотів потім залишатися з батьком на два тижні. [PERSON] вказує, що у них з батьком були і гарні моменти, але вони перекриваються спогадами, коли батько кричав та бив його. Це не траплялося на відпочинку, там він тільки кричав. [PERSON] відчуває себе безпечно в Англії, задоволений тими стосунками, які склалися з мамою. [PERSON] вказує, що не хоче повертатися в України через війну та боїться тата, не має бажання спілкуватися з ним по відеозв`язку та останній раз з ним спілкувався на свій день народження [INFO] , під час якого йому було неприємно та він відчував страх, бо подумав, що батько може його забрати. [PERSON] зазначив, що злякався, коли побачив батька в судовому засіданні та не бажає з ним спілкуватися в судовому процесі. Слід зауважити, що розповідь [PERSON] в судовому засіданні про стосунки з батьком, коли він проживав в Україні, відповідає викладу обставин, зробленим ним при зустрічах з [PERSON] , фахівцем з емоційної компетентності, але має більш стислий зміст. У матеріалах справи міститься листування сторін у месенджерах, а також між позивачем та сином, дійсність якої сторонами не заперечується. З вказаного листування слідує, що позивач наполягає на спілкуванні з сином, цікавиться його місцем перебування, в свою чергу відповідачка на пряму не вказує свого місця знаходження та періодично надсилає йому відео з сином, а також рекомендує позивачу напряму писати сину та телефонувати йому. Також вбачається, що у лютому 2020 року позивач мав активне спілкування з сином (а.с. 129-139 т. І; а.с. 75-84 т. ІІ). З відеозаписів, наданих стороною позивача, вбачається, що батько займався вихованням сина, допомагав з домашнім завданням, разом з сином їздив на відпочинок. Норми права та мотиви суду Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи, дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності при вихованні дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частин, четвертої, п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступу до правосуддя і означав би порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у справі № 523/19706/19 зазначено, що передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступу до правосуддя і означав би порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід має загальний характер і є цілком справедливим для випадків, коли не було отримано письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок, зокрема, у зв`язку із перебуванням дитини за межами країни, перебуванням дитини на непідконтрольній території, неможливості встановити місце фактичного перебування дитини з одним із батьків тощо. Відповідно до частин другої та третьої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 червня 2024 року у справі № 372/3402/22 (провадження № 61-14279св23) зазначає, що «належна увага повинна приділятись поглядам та думці дитини у відповідності з її віком і зрілістю. Право бути почутою є правом дитини, а не обов`язком. Водночас думка дитини не завжди може відповідати її найкращим інтересам». У справі «Ген та інші проти України» (рішення ЄСПЛ від 10 червня 2021 року, заяви № 41596/19, 42767/19, пункт 66) суд зазначив, що право дитини висловлювати власні погляди не потрібно тлумачити як таке, що фактично надає дітям беззастережне право вето без розгляду будь-яких інших факторів і здійснення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів; крім того такі інтереси, як правило, передбачають підтримку зв`язків дитини із сім`єю. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аудіозаписи, надані стороною позивача, не приймаються судом до уваги, оскільки не є допустимими доказами в розумінні ст. 79 ЦПК України, адже неможливо встановити достовірно осіб, між якими відбувається розмова, а також відсутнє попередження про проведення фіксації розмови та дозволи таких осіб на розповсюдження розмови. Доводи сторони відповідача, що стосуються розгляду Печерським районним судом м. Києва справи № 757/47620/21-к в кримінальному провадженні щодо [PERSON] за ч. 4 ст. 296 КК України, не беруться судом до уваги з огляду на презумпцію невинуватості особи та відсутність вироку суду у вказаній справі. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності судом не встановлено обставин, які б вказували на вчинення відповідачкою перешкод у спілкуванні позивача з сином, однак наявне небажання самого [PERSON] , [INFO] , спілкуватися з батьком зумовлене враженнями дитини від дій самого позивача. Водночас, суд враховує, що батько має бажання проводити час з дитиною, займатися вихованням сина, забезпечувати його розвиток, знаходити спільні інтереси та реалізовувати свої батьківські права та обов`язки. Стосунки батька та сина мали, як позитивне, так і негативне забарвлення. З аналізу обставин справи суд доходить висновку, що на даний час у батька та сина не налагоджено стабільне спілкування та відсутнє взаємопорозуміння. Однак спілкування дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її якнайкращим інтересам та в майбутньому забезпечить гармонійний розвиток дитини, як особистості. [PERSON] , [INFO] , має тісний емоційний зв`язок з матір`ю, яка, в свою чергу, може сприяти налагодженню та структуруванню зв`язку з батьком. Стаття 8 Конвенції про права дитини передбачає, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Порядок спілкування батька з дитиною, а також його характер та обсяг обумовлюються обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Йохансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 175/5360/13 (провадження № 61-37709св18) вказано, що «при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 липня 2020 року у справі № 727/3856/18 (провадження № 61-5323св19) вказано, що «вирішуючи спори у цій категорії справ, суд має враховувати низку чинників: ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Верховний Суд зауважує, що першочергове значення під час ухвалення рішення суд надає інтересам дитини, враховуючи її думку». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2024 року у справі № 696/299/23 (провадження № 61-2961св24) вказано, що тимчасовий виїзд дитини за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дитиною, яке повинно реалізовуватися задля підтримання родинних відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком. Однак, в силі об`єктивних причин реальні можливості між батьком і дитиною у таких умовах очевидно звужуються. Ухвалюючи рішення в інтересах дитини, суд враховує право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Аналізуючи заявлений стороною позивача графік спілкування [PERSON] з сином, суд доходить висновку, що він не буде відповідати найкращим інтересам дитини, а саме щодо забезпечення її особистого простору та часу для власних потреб. Водночас, запропонований стороною відповідача графік спілкування дитини з батьком та його умови не забезпечить в повній мірі поновлення та підтримання емоційного зв`язку між позивачем та дитиною. З огляду на зазначене, суд вважає, що для усунення перешкод [PERSON] в спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] слід визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином шляхом встановлення такого графіка спілкування батька з дитиною: - у І і III суботу та неділю місяця з 10 год 00 хв до 17 год 00 хв, з урахуванням стану здоров`я [PERSON] , [INFO] , зустрічатись з батьком [PERSON] ; - у день народження дитини - [PERSON] , [INFO] , щороку - 21 квітня, з 16 год 00 хв по 20 год 00 хв, з урахуванням стану здоров`я, графіка навчання [PERSON] , [INFO] , зустрічатись з батьком [PERSON] ; - у день народження батька - [PERSON] , [INFO] , щороку - 19 квітня, з 10 год 00 хв по 20 год 00 хв, з урахуванням стану здоров`я, графіку навчання [PERSON] , [INFO] зустрічатись з батьком [PERSON] ; - у святкові дні: Різдво, Новий рік, Пасха, День Незалежності України, перший день свята з 10 год 00 хв по 17 год 00 хв, в порядку черговості між батьками (рік через рік), з урахуванням стану здоров`я [PERSON] , [INFO] , зустрічатись з батьком [PERSON] . Суд також враховує перебування [PERSON] , [INFO] , за кордоном, у зв`язку з чим фізичні зустрічі дитини з батьком унеможливлені, а тому порядок виконання вищезазначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , згідно з приписами п. 3 ч. 4, 5 ст. 435 ЦПК Укрїни слід відстрочити на час воєнного стану в Україні, перебування дитини за кордоном, але не довше, ніж на один рік з дня ухвалення цього рішення. Водночас, у період дії воєнного стану в Україні, перебування дитини за кордоном, необхідно встановити спілкування з батьком [PERSON] , яке проводити у режимі відеозв`язку, за допомогою будь-якого мобільного застосунку/месенджера, не порушуючи графіка навчання дитини, за умови задовільного стану здоров`я [PERSON] - щопонеділка, щосереди та щосуботи з 18 год 00 хв до 19 год 00 хв за київським часом. Вищевказаний графік спілкування забезпечить розумний баланс між правами батьків та інтересами дитини. Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Щодо судового збору Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 1488,60 грн.

Outcome: partial