Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька вона звернулась до нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але з`ясувалось, що на час смерті спадкодавця в квартирі також прописаний його син - відповідач [PERSON] , [INFO] . Однак відповідач з липня 2013 року за місцем реєстрації фактично не проживає, має постійне місце проживання в іншій країні, де створив сім`ю, заяву про прийняття спадщини не подавав. Просить визнати відповідача таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. вимоги заяви підтримав, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про задоволення заявлених вимог з таких підстав. [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] . Відповідно до акту про непроживання від 13.05.2024 року, посвідченого належним чином, яким підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , не мешкає за вказаною адресою починаючи з липня 2013 року по теперішній час у зв`язку з виїздом на постійне проживання за межі України. Комунальні платежі не сплачує. Особисті речі відсутні. Перешкоди у проживанні не чинилися. Таким чином, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , адреса: [ADDRESS] не була постійним місцем проживання [PERSON] , [INFO] , хоча він і був зареєстрований у вказаній квартирі і право його проживання у ній не обмежувалось. Натомість у липні 2013 році відповідач з власної волі виїхав на постійне місце проживання до іншої країни. [PERSON] не проживав з батьком за однією адресою протягом тривалого часу до дня смерті останнього. Із копії спадкової справи № 704/2023 заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до Другої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] та у подальшому з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою від 21 березня 2024 року державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що є інший спадкоємець першої черги син померлого [PERSON] , який прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини був зареєстрований із спадкодавцем за однією адресою, заяву про відмову від спадщини до спливу 6-місячного строку не подавав. Також зазначено, що [PERSON] фактично проживає на території РФ та є громадянином РФ. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 1216 та 1217ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1261 Цивільного Кодексу України сторони є спадкоємцями першої черги за законом майна померлого [PERSON] . Відповідно до приписів ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом відповідач [PERSON] на день смерті батька [PERSON] був зареєстрована разом з ним за однією адресою: [ADDRESS] . Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Частиною першою, другою статті29ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення,придатне для проживання в ньому (гуртожиток,готель тощо), у відповідному населеному пункті,в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце,де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17; від 18 листопада 2020 року в справі № 523/19010/15-ц; від 02 квітня 2021 року в справі № 191/1808/19; від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19. Державна реєстрація відповідача у будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті [PERSON] за адресою реєстрації, оскільки спростована належними та допустимими доказами. Отже сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. Аналогічний висновок зазначений у постанові ВС від 28.04.2021 у справі №204/2707/19. Частиною 1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно дост.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Встановлено, що у визначений законом строк відповідач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька. На підставі ст. ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках,кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами статей 77, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стандарт доказування, тобто ступінь доведеності обставин справи сторонами є питанням досить складним для Суду, яке він вирішує у кожній справі окремо. Загальне правило, сформульоване у рішенні по справі Ireland v. the United Kingdom (5310/71, § 161, 18 January 1978) наступним чином: оцінюючи докази Суд застосовуватиме стандарт доказування «поза розумним сумнівом», але додає, що такий доказ може слідувати з співіснування достатньо сильних, чітких та узгоджених припущень або інших схожих неспростованих презумпцій факту. В цьому контексті поведінка Сторін при отриманні доказу також приймається до уваги. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України). У відповідності до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідженими судом письмовими доказами, підтверджено факт постійного непроживання відповідача [PERSON] , [INFO] за місцем своєї реєстрації: [ADDRESS] станом на 14 вересня 2023 року, тобто на день смерті спадкодавця [PERSON] . Отже відповідач, не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього, та не подавши протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, не може вважатися таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] . З огляду на викладене та встановлені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved