Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

22 травня 2024 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки, площею 1,8862 га з кадастровим номером 1246730171246, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Осітнянська сільська рада, Христинівського району, Черкаської області. Право власності набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.02.2018 року. У квітні позивач мала намір продати вказану земельну ділянку але під час вчинення нотаріальних дій дізналася про те, що на все її майно на підставі постанови Фастівської Державної виконавчої служби від 05.01.2002 року накладено арешт. Про накладення арешту на все майно позивач дізналася лише весною 2024 року. Після звернення до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) їй стало відомо, що термін зберігання виконавчого провадження в рамках якого було накладено арешт закінчився. Наявність обтяжень у вигляді арешту майна, що належить позивачу створює перешкоди у здійсненні права володіння, користуватися та розпоряджатися належним майном. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2024 року дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання представник відповідача не з`явився, клопотань, заяв щодо розгляду справи до суду не надходило. Про час слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджено розписками, які містяться в матеріалах справи. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При дослідженні письмових матеріалів справи судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить земельна ділянка кадастровий номер: 7124684700:03:001:0106 площа земельної ділянки 1,8862 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Черкаська область, Христинівський район, с/рада Осітнянська, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 113467707 від 09.02.2018 року. Підставою виникнення права власності є Свідоцтво про право на спадщину за законом виданим 09.02.2018 року [PERSON] , приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу, зареєстрованому в реєстрі за № 169. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, існує заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 1223931, зареєстровано 06.08.2004, реєстратором: Фастівська міська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова б/н 05.01.2002 року Державна виконавча служба. Згідно Довідки № 63114-11 від 17.05.2024 року Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), термін зберігання виконавчих проваджень становить три роки в зв`язку з цим неможливо визначити виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на вказане майно. Разом з тим, відкритих виконавчих проваджень де є боржником [PERSON] станом на 17.05.2024 року на виконання не надходило та не перебувають. Відповідно до ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.76 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Стаття 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає підстави та випадки для зняття арешту з майна, а саме особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частина 5 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Накладення арешту на земельну ділянку позивача [PERSON] перешкоджає їй розпоряджатися своїм майном. Згідно ст. 76-77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням частини першої статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про зняття арешту з майна позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved