Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

У грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначивши, що 20.09.2019 між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-221200, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 500 000,00 грн. на поточні потреби, зі сплатою 35% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 19.09.2024. На час підписання між сторонами Анкети-заяви від 19.09.2019, [PERSON] зазначив інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю із [PERSON] , при цьому факт шлюбних відносин підтверджується штампом у паспорті [PERSON] про реєстрацію шлюбу із [PERSON] від 10.07.2013. Умов укладеного договору [PERSON] належним чином не виконав, відтак у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором заборгованість останнього станом на 01.12.2023 становить 577 292,55 грн., які позивач просив стягнути солідарно з відповідачів, а також судові витрати по справі, зокрема, витрати на правничу допомогу (а.с.3-7). Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16.01.2024 цивільну справу №202/21897/23 за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості направлено за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с.142). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.03.2024 справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.149). У судове засідання представник позивача не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, до суду надано клопотання з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачі по справі та їх представник адвокат Хандога В.В. в судове засідання не з`явилися, останнім надано заяву про розгляд справи без участі відповідачів та їх представника, в якій він просив відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.09.2019 [PERSON] було подано до АТ «Кредобанк» Анкету-Заяву фізичної особи на отримання готівкового кредиту №CL-221200, в якій він зазначив свої персональні дані, такі як: ПІБ, дата народження, РНОКПП, дані свого паспорта, адресу реєстрації та фактичного проживання, номера робочого та мобільного телефонів, сімейний стан, освіту, наявність майна у власності, інформацію про зайнятість, інформацію про свої доходи та витрати, а також другого з подружжя. (а.с.106). В Анкеті-Заяві відповідач [PERSON] вказав своєю дружиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується штампом у паспорті [PERSON] про реєстрацію шлюбу із [PERSON] від 10.07.2013 (а.с.109). 20.09.2019 між АТ "Кредобанк" і [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-221200, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 500 000,00 грн на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Строк дії договору визначено до 19.09.2024. У відповідності до п. 4.1. Договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом за процентною ставкою 35 % річних. Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору Позичальник доручає Банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 500 000,00 грн. Згідно з п. 6.1. Кредитного до говору, Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього (а.с.100-102). Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером №54601295 від 20.09.2019 (а.с.10). 03.11.2023 Банк скерував на адресу відповідачів досудову вимогу, в якій вимагав від останніх дострокового повернення кредиту, процентів, та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, у 30-денний термін з моменту отримання цієї вимоги, у розмірі 562 775,57 грн., та попередив, що у разі невиконання даної вимоги, банк змушений буде звернутися за захистом своїх порушених прав та законних інтересів до суду з метою стягнення заборгованості в судовому порядку (а.с.117). 23.11.2023 року досудові вимоги до [PERSON] та [PERSON] повернулися відправнику. Причиною повернення листів стали невдалі спроби вручення, а саме, письмові відмови адресатів, що підтверджується витягами з офіційного сайту AT "Укрпошта" відстеження поштового відправлення за трек-номерами №0209427459264 та №0209427460599 відповідно (а.с.120, 126). Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №CL-221200 від 20.09.2019 станом на 01.12.2023\~заборгованість становить\~577\~292,55\~грн.\~та складається\~із:\~360\~707,35\~грн.\~заборгованості за\~тілом кредиту;\~216\~585,20\~грн.\~заборгованості за\~відсотками (а. с. 8-9) Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилом ч. 2 ст. 1046 ЦК України, яка застосовується до відносин за кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у випадку невиконання зобов`язання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий належним чином обґрунтований та мотивований. У свою чергу, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки наведені позивачем. З огляду на вище наведене, суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань по кредитному договору № CL-221200 від 20.09.2019, та внаслідок цього заборгував позивачу кошти в загальній сумі 577 292,55 грн. Щодо вирішення позовних вимог АТ «Кредобанк» до відповідача [PERSON] суд приходить до наступного. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України). За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Велика Палата\~Верховного Суду\~у справі\~№638/18231/15-ц,\~а згодом\~КПС ВС\~у справі\~№205/5882/18\~звернули увагу\~на те,\~що обов`язок\~подружжя перед\~кредитором є\~солідарним,\~а не\~має поділятися\~навпіл:\~якщо одним\~з подружжя\~укладено договір\~в інтересах\~сім`ї,\~цивільні права\~та обов`язки\~за цим\~договором виникають\~в обох\~з подружжя,\~незважаючи на\~відсутність у\~законі прямої\~вказівки на\~солідарну відповідальність. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] не надала суду доказів свого зверення з позовом про визнання кредитного договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її згоди, можна дійти обґрунтованого висновку, що договір № CL-221200 від 20.09.2019 був укладений її чоловіком [PERSON] за її згодою, а отже, створив обов`язки для них обох. Виходячи з викладеного, позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором №CL-221200 від 20.09.2019 у розмірі 577 292,55 грн належить задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 8 659,39 грн. по 4328,19 грн. з кожного. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів на користь банку витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 577 292,55 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, позивачем не надані суду докази, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо), а також акту про виконані роботи на професійну правничу допомогу адвоката, тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, як недоведенних.

Outcome: partial