Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

10 квітня 2024 року представник заявника адвокат Страх Є.О. звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви вказав, що [INFO] померла [PERSON] є свекрухою заявника (матір`ю її чоловіка), яка за життя була власником житлового будинку з господарчими побудовами [ADDRESS] , а також власником земельної ділянки під ним. Все своє належне вона заповіла заявнику про що було складено заповіт від 20 липня 2009 року, який посвідчений секретарем Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області за № 47. Після смерті [PERSON] заявник є єдиним спадкоємцем за заповітом і яка прийняла спадщину, оскільки на момент її відкриття проживала разом із спадкодавцем. Прийшовши на консультацію до приватного нотаріуса щоб дізнатися, які потрібні документи для оформлення спадщини, останнім було роз`яснено заявнику, що оскільки на день відкриття спадщини її свекруха через хворобу проживала разом зі нею, то відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України заявник вважається такою, що прийняла спадщину і нотаріус повідомив, що зібравши всі необхідні документи, заявник повинна подати лише письмову заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріальної контори за місцем її відкриття. Більш того, приватним нотаріусом було повідомлено, що згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164 встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини, тобто, що за видачею свідоцтва заявнику необхідно прибути лише після спливу 10-ти місячного строку з дня смерті. Незважаючи на дану обставину, заявникне надано можливості оформити свої спадкові права, оскільки звернувшись до Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Донченко В.Л. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті свекрухи та надавши всі необхідні документи, приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що заявник пропустила шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини. Заявник не заявляла про відмову від спадщини, що відкрилась зі смертю її свекрухи [PERSON] , більш, того з 2022 року, через похилий вік та стан здоров`я останньої доглядала за нею, у зв`язку з чим забрала її проживати до себе додому за адресою: [ADDRESS] , де вони разом проживали до дня її смерті. Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, також витребувано у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко Вікторії Леонідівни належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судовому засіданні представник заявника адвокат Страх Є.О. заяву підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Глеюватської об`єднаної територіальної громади належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, причини неявки суду невідомі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що заявниця її сусідка по вулиці, вона купує у неї молоко, спілкується з нею з 2013 року десь 2-3 рази на тиждень. Також, вона знала свекруху заявниці, приблизно з 2022 року вона забрала її до себе і почала з нею жити, оскільки свекруха потребувала постійного догляду через похилий вік і стан здоров`я. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що заявниця його мати, а померла [PERSON] його бабуся, мати померлого батька. Бабуся давно написала заповіт на його матір. Перед смертю бабуся хворіла і мама забрала її жити до себе у жовтні 2022 року, оскільки вона потребувала догляду. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що заявницю знає давно, вони мешкали разом у одному селі, вона часто купувала у неї молоко. Чоловік заявника давно помер. Із заявницею мешкала її свекруха та онук. Потім свекруха померла. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності надані докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28 серпня 1982 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, що видане 28 серпня 1982 року Глеюватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 27 від 28 серпня 1982 року. Після укладення шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.13). [PERSON] є власником житлового будинку А-1 житловою площею 34,0 кв.м. загальною площею 47,7 кв.м. зі спорудами: шлакоблочний гараж Б, шлакоблочна літня кухня В, дощатий сарай Ж, цегляний погріб Г, дощата вбиральня З, водоколонка І, замощення ІІ, огорожа 1-3 за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 14 жовтня 2008 року державним нотаріусом Криворізької районної державної нотаріальної контори Оксамитною Н.В. за № 1-2160 (а.с.14). Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради Криворізьке бюро технічної інвентаризації від 07 листопада 2008 року, [PERSON] є власником житлового будинку з господарчими побудовами за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Криворізькою районною державною нотаріальною конторою 14 жовтня 2008 року за № 1-2160 (а.с.8). Згідно заповіту, посвідченого 20 липня 2009 року секретарем Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON] за № 47, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належне їй все майно [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 липня 2013 року, виданого реєстраційною службою Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 1221882000:07:001:0063 за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, що видане 13 січня 2023 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 81 від 13 січня 2023 року (а.с.12). Згідно довідки Глеюватської сільської ради № 315 від 28 листопада 2023 року, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] до дня своєї смерті [INFO] . За вказаною адресою на час смерті була зареєстрована одна. Заповіт у сільській раді від імені [PERSON] посвідчувався 20 липня 2009 року № 47 (а.с.5). Згідно Витягу про реєстрації в Спадковому реєстрі від 12 грудня 2023 року, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л. заведено спадкову справу № 162/2023 (а.с.6). Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко Вікторії Леонідівни від 12 грудня 2023 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим секретарем Глеюватської сільською ради Криворізького району Дніпропетровської області Шарій Л.І. 20 липня 2009 року за № 47 у зв`язку із пропуском строку встановленого для прийняття спадщини та не наданням документів, які підтверджують факт її проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.15). Згідно Акту № б/н від 02 січня 2024 року, який складений мешканцями будинку за адресою: [ADDRESS] та посвідчений головою квартального комітету № 3, [PERSON] дійсно здійснювала догляд за своєю свекрухою [PERSON] , яку забрала до себе проживати та яка з 2022 року постійно проживала разом зі своєю невісткою без реєстрації за адресою: [ADDRESS] до дня своєї смерті [INFO] (а.с.9). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 162/2023, наданої до суду, після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко Вікторії Леонідівни із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась її невістка [PERSON] . Інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Відповідно до ст.ст.1216,\~1218,\~1220, 1221 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.ч.1, 3\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, за результатами розгляду справи судом встановлено, що заявниця [PERSON] є невісткою померлої [INFO] [PERSON] і після смерті якої залишилось майно у вигляді житлового будинку із господарчими побудовами та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . Виходячи з наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд вважає, що факт постійного проживання заявника з 2022 року і на день смерті [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується наданими суду доказами, а також показами свідків, тому є всі правові підстави для задоволення заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, з метою оформлення спадкових прав заявника. Згідно ч.7\~ст.294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved