Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в цілому. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] була головою колгоспного двору, у приватній власності якого був житловий будинок по [ADDRESS] . Проте, згідно даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності за вищевказаною адресою зареєстровано не було. За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. Станом на 15.04.1991 у даному господарстві були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] та чоловік [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , з яким на час смерті проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] та син [PERSON] . Як наслідок спадкоємцями прав і обов`язків померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON] , однак юридично свої спадкові права після смерті [PERSON] вони не оформили. [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцем його прав та обов`язків є [PERSON] , йог рідна сестра, тобто позивачка. [PERSON] померла [INFO] . Померла [PERSON] залишила заповіт, згідно якого, все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, окрім земельного паю, заповіла дочці [PERSON] , земельний пай розміром 1,30 га заповіла іншій дочці - [PERSON] . Таким чином, позивач претендує на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] в цілому. Позивачка звернулася до Городенківської ДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок, проте, згідно із постанови державного нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано. В судове засідання позивач не прибула, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи без участі, а саме просить судовий розгляд в даній справі проводити за її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначає, що жодного спору у неї відносно вказаного у позовній заяві житлового будинку по [ADDRESS] немає. Заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватись на припущеннях. Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 30.10.1965 Далешівською сільрадою ЗАГС Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що 30 жовтня 1965 року одружилися [PERSON] , 1941 р.н, та [PERSON] , 1944 р.н., про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 12. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 31.08.1967 Далешівським с/ЗАГС Далешівської с/Ради Городенківського району вбачається, що [PERSON] (позивач) народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 05.05.1999 з [PERSON] , прізвище дружини було змінено з [PERSON] на [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 05.05.1999 виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23.05.1970 Далешівською с/Радою с-ЗАГС Городенківського району Івано-Франківської області підтверджується, що [PERSON] (відповідачка) народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 26.02.1991 з [PERSON] , прізвище дружини було змінено з [PERSON] на [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 26.02.1991 відділом ЗАГС Коломийського міськвиконкому. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11.09.1971 Далешівським с.ЗАГС Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] у віці 58 років в с. Колінки Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 22, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 01.12.1999 виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Із довідки № 9 виданої 29.01.2024 Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради вбачається, що [PERSON] , 1941 р.н., на час смерті ([INFO]) був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] та разом з ним були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , 1944 р.н., син [PERSON] , 1971 р.н. З копії спадкової справи № 342/2001, яка надана суду Городенківською ДНК вбачається, що [PERSON] 14.05.2001 подав до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] та 14.05.2001, 11.06.2002 та 04.09.2006 Городенківською районною державною нотаріальною конторою були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємцем якого є його син [PERSON] , а саме право на земельну ділянку, майновий пай та грошового вкладу з процентами та відповідною індексацією у Ощадбанку . дані свідоцтва зареєстровані в реєстрі за № 429, 1005, 1694. [PERSON] помер [INFO] у віці 37 років, актовий запис № 14 від 08.04.2009, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 08.04.2009 Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до довідок № 85 та № 84 виданих 15.03.2024 Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради - [PERSON] , 1971 р.н., на час смерті ([INFO]) був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] та разом з ним була зареєстрована та проживала мати [PERSON] . 1944 р.н. Одружений не був і спільних дітей не мав. Із копії спадкової справи № 672/2010, яка надана суду Городенківською ДНК, вбачається, що 08.12.2010 до Городенківської РДНК із заявою про прийняття та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася позивачка [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 25219040 від 04.11.2010 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи після смерті спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 50230459, номер у нотаріуса 672. Державним нотаріусом Городенківської РДНК 08.12.2010 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємцем якого є його сестра [PERSON] , а саме на грошові вклади з процентами в філії Ощадбанку № 6342/015 в смт. Чернелиця та чотири земельні ділянки. Витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 25603733 та № 25603751 від 10.12.2010 свідчать про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 50230459. Відповідно до Постанови Городенківської ДНК № 1243/02-31 від 0907.2024 позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] , на належну йому частку житлового будинку [ADDRESS] у зв`язку тим, що згідно даних органів БТІ право власності на вищезгадану частку житлового будинку не було зареєстровано. За заповітом від 21.12.2010 посвідченого секретарем виконкому Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і на що вона за законом матиме право крім земельного паю, заповіла [PERSON] , а земельний пай розміром 1,30 га, що знаходиться в с. Колінки заповіла [PERSON] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 39. [PERSON] померла [INFO] у віці 79 років в с. Колінки Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 210 від 21.04.2023, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 21.04.2023 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Згідно довідки № 12 виданої Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради [PERSON] , 1944 р.н., на час смерті була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] - одна. Із копії спадкової справи № 149/2023, яка надана суду Городенківською ДНК, вбачається, що 20 червня 2023 року до Городенківської ДНК із заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] звернулися [PERSON] (відповідачка) та [PERSON] (позивачка). Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72889027 від 20.06.2023 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи після смерті спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 70811285, номер у нотаріуса 149/2023. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] , зверталася до державного нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] . Проте, Постановою державного нотаріуса Городенківської ДНК Капріян С.В. № 133/02-31 від 23.01.2024 позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що згідно даних органів БТІ право власності на вищезгаданий житловий будинок не зареєстровано. Із копії виписки з інвентаризаційних матеріалів № 10869 виданої 17.03.2023 ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарстві будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано. Згідно інформації з Державного реєстру речових про на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 373272773 формованого 08.04.2024 відомості щодо права власності на житловий будинок по [ADDRESS] - відсутні. Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що вищевказаний житловий будинок споруджений(реконструкція) в 1968 р, інші господарські будівлі збудовані в 1967, 1980, 1990 роках. Згідно звіту про вартість майна житлового будинку з надвірними спорудами складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 27 від 30.01.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] становить 149 325 грн. З даним житловим будинком числяться земельні ділянки: ЖГБ -0,25 та ОСГ - 0,61, що вбачається з довідки № 13 виданої 29.01.2024 Далешовецьким старостинським округом №2 Чернелицької селищної ради. Згідно довідки № 11 виданої 29.01.2024 Далешовецьким старостинським округом №2 Чернелицької селищної ради двір по [ADDRESS] відносився до суспільної групи господарства - колгоспний, головою колгоспного двору являлась [PERSON] , 1944 р.н. Із фотокопій господарських книг за 1983-1986, 1987-1990 рр по господарству по [ADDRESS] вбачається, що дане господарство відносилось до суспільної групи господарства - колгоспного двору. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 в [ADDRESS] були зареєстровані т проживали: голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , та чоловік [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 10 виданою 29.01.2024 Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Із вищенаведеного слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 в даному колгоспному дворі проживали: голова двору [PERSON] та її чоловік [PERSON] , таким чином, їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/2 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Спадкоємцем [PERSON] , зокрема і належної йому 1/2 частки, як члену колгоспного двору, є його син [PERSON] , який помер [INFO] та спадкоємцем якого є позивачка [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті брата звернувшись до нотаріальної контори, що доводиться копією спадкової справи № 672/2010. Також, позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] теж прийняла спадщину після її смерті, що доводиться копією спадкової справи № 149/2023. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті матері фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, однак через відсутність правовстановлюючого документу ( а саме право власності на даний житловий будинок не зареєстровано в органах МБТІ) на спадковий житловий будинок не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за підлягають до задоволення, а саме за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.ст. 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222,1258, 1241, 1261,1274, 1268,1269, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved