Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

У березні 2024 представник позивача звернувся до суду з позовом до подружжя Менкунець про позбавлення батьківських прав відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на її утримання. В обґрунтування позову зазначила, що малолітня [PERSON] з 15.09.2022 перебуває на тимчасовому влаштування у бабусі [PERSON] у зв`язку зі злісним ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Відповідачі не беруть участі у вихованні та утриманні дочки, не цікавляться її життям та здоров`ям, не підтримують матеріально на даний момент офіційно не працевлаштовані, не мають засобів до існування, зловживають алкогольними напоями, час від часу займаються неофіційними тимчасовими підробітками. Батьки не приділяли уваги зовнішньому вигляду дитини, мати більше шести місяців не телефонувала до дочки, не спілкувалася з нею, емоційний зв`язок між ними втрачено. Все це свідчить про байдужість відповідачів до долі дитини та злісне ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно дочки, а тому орган опіки та піклування надано письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів, одержаний у результаті обстеження умов проживання дитини та інших документів. На підставі викладеного, представник позивача просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на її утримання на користь установи або особи, під опікою якої перебуватиме малолітня дитина у розмірі частки їх доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою судді від 22.03.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі. Представник позивача - начальник служби у справах дітей виконавчого комітету Володимирської міської ради Сидорук Л.М. у підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву в якій позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, поданий висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав підтримала повністю, просила суд слухати справу у її відсутність. Відповідачі в підготовче судове засідання не з`явились, подали суду письмові заяви, згідно яких заявлені позовні вимоги визнали у повному обсязі, не заперечили щодо позбавлення їх батьківських прав відносно дочки та стягнення аліментів на її утримання, просили суд слухати справу у їх відсутності. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК Україниу зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1,2 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані також піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст.150 СК України). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис 208. Рішенням виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області від 23.01.2023 за №38 відібрано у батьків малолітню [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області від 23.01.2023 за №39 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Наказом Служби у справах дітей виконавчого комітету Воодимирської міської ради від 15.09.2022 за №37 малолітню [PERSON] тимчасово влаштовано на виховання і утримання до її бабусі [PERSON] . Актами обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] від 14.06.2022, 15.09.2022, 14.12.2022, 04.04.2023, 25.07.2023, 05.03.2024, де проживає малолітня з бабусею [PERSON] , яка вказує, що батьки дитиною не піклуються, місце їх перебування нвідоме. За характеристиками КЗ "Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 2 "Казка" Володимирської міської ради № 27 від 13.03.2024, дитина відвідує установу з 21.09.2022, бабуся дитини [PERSON] приводить, забирає дитину з дитячого садка, відвідує свята та батьківські збори, здійснює оплату за харчування, батьки взагалі не приймають участі в навчально-виховній діяльності Віри в ЗДО. Виконавчий комітет Володимирської міської ради, прийшов до висновку, що є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За тлумаченням ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та утриманням малолітніх дітей не займаються, їх життям та здоров`ям не цікавляться, відсутня будь-яка турбота про дітей, про їх розвиток. Зазначені факти не заперечуються самими відповідачами та підтверджені наданими письмовими доказами. За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, а також позиції самих відповідачів, які беззастережно визнали заявлені до них вимоги, суд приходить до висновку, що така поведінка відповідачів щодо приймання участі у житті та вихованні дитини свідчить про їх небажання виконувати батьківські обов`язки щодо [PERSON] , а тому суд вбачає підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дочки. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідачів аліментів у розмірі частки їх заробітку/доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання малолітньої [PERSON] на користь установи або особи, під опікою якої перебуватиме малолітня дитина, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). З урахуванням зазначених норм відповідачі зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від позбавлення їх батьківських прав та сплачувати визначені судом аліменти. У зв`язку із цим задоволенню підлягають вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON] . Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідачів на користь держави в солідарному порядку.

Outcome: approved