Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання за позивачами права власності на земельні ділянки: площею 0,546 га, кадастровий номер 6124686300:02:001:0369 та площею 0,296 га, кадастровий номер 6124686300:02:001:0368, розташованих на території Подільської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , посилаючись на те що вони є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] і успадкували: [PERSON] право на 9/16 частини житлового будинку за надвірними будинками та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] 7/16 частин вказаного житлового будинку за надвірними будинками та спорудами. Враховуючи вказаний факт, вважають, що право на земельну ділянку підлягає спадкуванню в тих самих частинах. Після звернення позивачами до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв`язку з тим що позивачі не подавали до судових оганів заяву про визнання у відповідних частках на їх користь права власності на земельну ділянку на якій розташований житловий будинок. Тому видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку в користь [PERSON] неможливо. У зв`язку із наведеним позивачі просить визнати за ними право власності на вищевказану земельну ділянку на якій розташований житловий будинок, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в тих самих частках, в яких вони успадкували житловий будинок. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2024 року вказану позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із неповною сплатою судового збору та надано позивачам строк для усунення недоліків. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01 липня 2024 року, після усунення недоліків, було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В призначене підготовче засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. В призначене підготовче засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Частиною 3\~ст.200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1\~ст.206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачами позову, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.223,247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступне. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ТР N-0082 від 19 вересня 1997 року, на підставі рішення 12 сесії ХХІ скликання Подільської сільської Ради народних депутатів від 17 червня 1993 року [PERSON] , який мешкає в с. Поділля Підволочиського району, передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,546 га, яка розташована на території Подільської сільської ради. Землю передано для: 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, 0,296 га для ведення особистого підсобного господарства. Згідно копії заповіту складеного 06 травня 2003 року, посвідченого секретарем Подільської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області , [PERSON] , на випадок своєї смерті заповів належну йому частку житлового будинку з надвірними будівлями та інше майно [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 08 червня 2012 року, [PERSON] помер [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей 08 червня 2012 року зроблено відповідний актовий запис №8. Місце смерті село Поділля Підволочиського району Тернопільської області. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2013 року у справі №604/1317/13-ц було визнано за [PERSON] право власності на 9/16 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , а саме: на 8/16 частин як спільна сумісна власність подружжя, \~1/6 частина як обов`язкова частка у спадщині після смерті [PERSON] , померлого [INFO] в с. Поділля Підволочиського району Тернопільської області. Також визнано за [PERSON] право власності на 7/16 частин \~житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом \~після смерті [PERSON] , померлого [INFO] в с. Поділля Підволочиського району Тернопільської області. Згідно листа приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Коломійчука Олександра Івановича № 58/01-16 від 15 серпня 2023 року, [PERSON] звернулась до нотаріуса з метою видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 0,546 га, розташовану на території Подільської сільської ради Тернопільського (Підволочиського) району Тернопільської області після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, оскільки [PERSON] та [PERSON] не подавали до судових органів заяву щодо визнання у відповідних частках на їх користь права власності на земельну ділянку на якій розташований житловий будинок тому видати свідоцтво про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку на користь [PERSON] неможливо. У зв`язку з наведеним [PERSON] запропоновано визнати право власності на спадкове майно в судовому порядку. Відповідно до ч.3\~ст.1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі\~ст.11 ЦК України\~цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог\~ст.16 ЦК України\~має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1218 цього Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно положень ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з частиною 1статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , зокрема за ними визнано право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , а саме: за [PERSON] визнано право власності на 9/16 частин вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, з яких 8/16 частин як спільна сумісна власність подружжя, \~1/6 частина як обов`язкова частка у спадщині після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; за [PERSON] визнано право власності на 7/16 частин \~вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом \~після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивачка [PERSON] зверталась до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Коломійчука О.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 0,546 га, розташовану на території Подільської сільської ради Тернопільського (Підволочиського) району Тернопільської області після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, оскільки [PERSON] та [PERSON] не подавали до судових органів заяву щодо визнання у відповідних частках на їх користь права власності на земельну ділянку. Отже, з вищенаведеного випливає, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, позивачка [PERSON] спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , однак свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку позивачі отримати не можуть, оскільки не подавали до судових органів заяву щодо визнання у відповідних частках на їх користь права власності на земельну ділянку. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно положень ч.2 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно положень ч.2 ст.120 ЗК України у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Згідно положень ч.3 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Відповідно до п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22 лютого 2012 року № 296/5 За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Оскільки [PERSON] та [PERSON] успадкували житловий будинок, що належав спадкодавцю, у нерівних частках, однак не подавали до судових органів заяву щодо визнання у відповідних частках на їх користь права власності на земельну ділянку, тому на даний час позивачі як спадкоємці за позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з чим і звернулись з даним позовом до суду. Згідно положень ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття такого права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно положень ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Враховуючи наведене, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, враховуючи заявлені позивачами вимоги, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved