Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

19 березня 2024 року [PERSON] подав до суду позовну заяву, в якій просить стягнути з [PERSON] на свою користь 36500,00 гривень в рахунок повернення боргу за договором позики, а також сплачений судовий збір в сумі 1211,20 гривень. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором позики та не повертає в повному обсязі запозичені грошові кошти, сплатив лише 2500 гривень, у зв`язку з чим просить стягнути з [PERSON] борг у сумі 36500,00 гривень. Ухвалою судді від 03 квітня 2024 року, після усунення недоліків згідно ухвали суду від 27 березня 2024 року у справі відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11 липня 2024 року позивач [PERSON] подав заяву про задоволення позову та розгляд справи за його відсутності. До матеріалів справи просить долучити оригінал договору позики. Відповідач [PERSON] 11 липня 2024 року подав заяву, згідно якої він визнає позов, не заперечує щодо стягнення з нього 36972 гривень. Просить відшкодувати 50% судового збору за рахунок Держави. За вказаних обставин відповідно до ст. 247, ст. 279 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що 29 січня 2024 року між [PERSON] та\~ [PERSON] укладено договір позики, оформлений письмовою розпискою, згідно умов якого позикодавець (позивач) передав у власність позичальника (відповідача) грошові кошти в сумі 39472 гривні, а відповідач зобов`язався повернути позику до 29 лютого 2024 року. Факт отримання відповідачем визначеної договором (розпискою) суми грошових коштів підтверджено його підписом, а також присутніх свідків [PERSON] , [PERSON] . Позивачем надано суду оригінал розписки, наявність у позикодавця оригіналу боргового документа свідчить про невиконання позичальником зобов`язань. Відповідач [PERSON] власноруч підписав вказаний договір, тим самим погодився з усіма його умовами. Відповідно до\~положень ст.\~1046\~ЦК України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~позикодавцеві таку\~ж суму\~грошових коштів\~(суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як передбачено ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Згідно ч.ч.1,\~2\~ст.\~545\~ЦК України\~прийнявши виконання\~зобов`язання,\~кредитор повинен\~на вимогу\~боржника видати\~йому розписку\~про одержання\~виконання частково\~або в\~повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Як зазначає позивач у позові, і що визнано відповідачем, [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав, і запозичені грошові кошти не повернув в повному обсязі. Станом на момент подачі позову погашено 2500 гривень. Непогашеною є сума 36972 гривень. За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, внаслідок невиконання зобов`язань з повернення суми боргу [PERSON] порушив обумовлений договором строк його повернення, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань. До теперішнього часу сума боргу відповідачем не повернута. При цьому позивач просить стягнути на його користь не всю суму заборгованості, а лише 36500,00 гривень. За ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Зважаючи на викладені обставини, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем: 1211,20 гривень судового збору, відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України підлягають наступному розподіленню: 50 відсотків судового збору, що становить 605,60 гривень, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, решта (605,60 гривень) стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved