Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що вона у 2001 році уклала шлюб з [PERSON] , від якого [INFO] у них народився син - [PERSON] . На теперішній час їх син повнолітній, проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Починаючи з 01.09.2022 року їх син навчається на денному відділенні Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їхнього сина, в період його навчання, оскільки він працює та має постійний дохід, у зв`язку з чим звернулась до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2023 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 18-19). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 22). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.10.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 25). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.12.2023 року залишено без задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (а.с. 40-41). 20.03.2024 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що долучена до позовної заяви довідка про те, що їхній син [PERSON] навчається в Державному університету інформаційно-комунікаційних технологій за рахунок коштів державного бюджету, позовна заява не містить розрахунку витрат на навчання. Він не має фінансової можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, оскільки на його кошти в рамках виконавчого провадження № 61048733 звернено стягнення на суму 1 013 497,58 грн, на його утриманні перебуває неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Він проходить службу в [NUMBER] мобільному прикордонному загоні Державної прикордонної служби України і не має можливості отримувати додаткові доходи для того, щоб надавати матеріальну допомогу (а.с.66-68). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 21.03.2024 року витребувано докази у справі (а.с. 103). 14.05.2024 року до суду надійшла від [PERSON] відповідь на відзив, у якій зазначає, що відповідач й досі не сплатив заборгованості по аліментах на утримання свого сина до досягнення ним повноліття. Однак, повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги батька, зокрема це витрати пов`язані з навчанням, харчуванням, лікуванням, проїздом до місця навчання, оскільки їх син не отримує стипендію та не має доходу. Для навчання йому необхідний комп`ютер/ноутбук, який вона сама купити не може. Також, їх син має проблеми зі здоров`ям. Таким чином, вважає, що їх дитині потрібно: харчування на рік - 47 359,20 грн, одяг - 50 601,00 грн, засоби гігієни - 12 960,00 грн, канцелярія, підручник - 500,00 грн, витрати на проїзд - 29 040,00 грн, відвідування басейну - 14 243,00 грн, курс мануальної терапії - 22 000,00 грн, придбання комп`ютера - 35 690,00 грн, лікування зубір - 116 120,00 грн. Відповідач є працездатною особою та має заробітну плату у розмірі 819 120,00 грн за 11 місяців, що дозволяє йому утримувати себе та свою повнолітню дитину (а.с. 121-126). Позивач та її представники в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, оскільки відповідач має постійний дохід та наявність другої дитини не впливає на частку аліментів для першої дитини. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав викладене у відзиві, вважає позов необґрунтованим, позивач зазначає додаткові витрати (басейн, мануальна терапія, лікування тощо), що не є предметом цієї справи. Придбання зазначених позивачем речей не є необхідним. Відповідач наразі проживає з іншою сім`єю, де на його утриманні перебуває неповнолітня дитина. На його думку розмір аліментів має становити 0,048 від доходу відповідача, що відповідає 4,8%, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, 27.09.2001 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 27.09.2001 року (а.с. 16). Від шлюбу [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.11.2005 року (а.с. 13). 29.01.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 29.01.2008 року (а.с. 15). Згідно витягів з реєстру Боярської територіальної громади від 11.10.2023 року [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6,10). Згідно довідки від 06.10.2023 року № 635 виданої [PERSON] він навчається в Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій на 2 курсу навчально-наукового інституту Телекомунікацій за спеціальністю 172 «Телекумунікації та радіотехнік»" денної форми навчання, за рахунок коштів державного бюджету, термін навчання для здобуття рівня вищої освіти «Бакалавр» з 01.09.2022 року по 30.06.2026 року (а.с. 12). Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що згідно довідки [NUMBER] мобільного прикордонного загону (військової частини [NUMBER] ) [PERSON] проходить військову службу з19.04.2023 року по теперішній час (а.с. 36). Згідно довідки про доходи [PERSON] , яка надана Військовою частиною [NUMBER] загальна сума доходу за період з 01.04.2023 року по 01.03.2024 року - 850425,72 грн (а.с.115). Суд бере до уваги, що син сторін [PERSON] продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, отримує регулярний дохід, зобов`язаний та має можливість утримувати його, адже обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. Витрати на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує відповідних коштів, оскільки син сторін, навчаючись на денній формі навчання, позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу не має. Будь-яких доказів на підтвердження регулярних витрат на лікування протрузії між хребцевих дисків хребта, міжостистого літаментуту не надано, консультативний висновок ТОВ «Клініка Оксфорд Медікал» та дослідження (магнітно-резонансна томографія) виконані 30.01.2023 року, не є належним підтвердженням витрат на лікування вказаних хвороб. Та обставина, що звернуто стягнення на кошти відповідача, наявність непогашеної заборгованості на суму понад один мільйон гривень не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання з урахуванням положень ст.199 СК України. Наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджується здатність відповідача надавати допомогу своєму повнолітньому сину на час його навчання, а також потреба повнолітньої дитини сторін у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка навчається на денній формі навчання, матеріальне становище відповідача, наявність на утриманні останнього малолітньої дитини - 2014 року народження (а.с. 70), наявність батьківського обов`язку утримання повнолітньої дитини за умови матеріальної можливості, яка наявна у відповідача, адже протилежного судом не встановлено, вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 11.10.2023 року і до закінчення ним навчання в Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій, тобто до 30.06. 2026 року. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, в зв`язку з навчанням, що потребує коштів на проїзд до навчального закладу, харчування, купівлю приладдя для навчання, тощо. У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх часткове задоволення. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial