Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

Позивач ПАТ «СК «Уніка» звернулася до суду з зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 131\~777,65 грн. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 06.02.2021 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «БМВ», р/н [NUMBER] , порушивши Правила дорожнього руху скоїв зіткнення з автомобілем марки «Тойота», р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який було забезпечено договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 03.07.2020р. укладеного між ПрАТ «СК УНІКА» та ТОВ «Охоронна служба «Карабінер». За зверненням представника останнього, на виконання умов договору добровільного страхування, позивачем було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 131\~777,65грн. На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] , не була застрахована. В зв`язку з чим, до страховика перейшло право вимоги відшкодування шкоди заподіяної винною особою у вказаному вище розмірі. Добровільно відшкодувати матеріальну шкоду відповідач відмовився. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з [PERSON] , на користь позивача суму матеріальної шкоди в зазначеному розмірі. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 7, 80). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином засобами поштового зв`язку, (а.с.78), про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 03 липня 2020 року між ПрАТ «СК УНІКА» та ТОВ «Охоронна служба «Карабінер» укладено договір добровільного страхування на транспорті «КАСКО» №016396/4100/000071, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Тойота», державний номер [NUMBER] . 06.02.2021р., в м.Одесі, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «БМВ», р/н [NUMBER] , порушив Правила дорожнього руху, в наслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Тойота», під керуванням [PERSON] , , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказані обставини встановлені постановою Приморського районного суду міста Одеси від 05.03.2021 року, відповідно до якої [PERSON] ,\~визнаний винним\~у вчиненнінні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~Кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Дана постанова набрала законної сили 16.03.2021 року. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі 131\~777,65 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №207910 від 17.03.2021 року. Цивільно-правову відповідальність відповідача, як власника (водія) транспортного засобу «БМВ», на момент вчинення ДТП не застраховано, таким чином обов`язок щодо відшкодування збитків у зазначеному розмірі у повному обсязі покладається на відповідача. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача, станом на момент скоєння ДТП застрахована не була, а до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до [PERSON] , як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулося до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст.\~993\~ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена уст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст.\~980\~Цивільного кодексу\~України та ст.\~4\~Закону України\~«Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс\~України та Закон України\~«Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993\~ЦК України і статті 27\~Закону України\~«Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515\~ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст.261, ст.262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до ПАТ «СК «УНІКА» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] , на підставі ст.\~993\~ЦК України - в порядку суброгації. З метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з претензією №29701 від 10.02.2023 року за вих. № 4057/1-2, однак вона залишилася поза увагою останнього. З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 гривень.

Outcome: approved