Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно з яким просив суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 299 722,79 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.10.2023 року відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «KIA Optima» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП, транспортний засіб «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 28.12.2023 року у справі №761/39529/23, винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано водія транспортного засобу «KIA Optima» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «KIA Optima» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно полісу №214833307. Франшиза за полісом №214833307 складає 1600, 00 грн. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №04-10-2023 від 03.11.2023 року вартість відновлювального ремонту складає 458 122, 79 грн., а вартість матеріальної шкоди становить: 269 689,98 грн. На підставі вищевказаного звіту Страховиком було розраховано суму страхового відшкодування (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та з врахуванням франшизи), що склала 158 400, 00 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту (фактичний розмір) транспортного засобу «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] , у зв`язку з його пошкодженням перевищує вартість, яка сплачена з боку страхової компанії, у позивача виникло право вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 299 722,79 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2024 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 13.02.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, з повідомленням сторін. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити, також не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату місце та час судового розгляду була повідомлена належним чином, відзив до суду не надала. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд ухвалює проводити розгляд у заочному порядку за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив, що 14.10.2023 року відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «KIA Optima» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП, транспортний засіб «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва №761/39529/23 від 28.12.2023 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП визнано [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Про настання страхового випадку було повідомлено ТДВ «СК «Альфа-Гарант». Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон, Закон про ОСЦПВВНТЗ) страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно абзацу 1 п. 12.1 cт. 12 Закону про ОСЦПВВНТЗ розмір франшизи, не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якої відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. В даному випадку розмір франшизи дорівнює 1600,00 грн. Відповідно до cт. 6 Закону про ОСЦПВВНТЗ страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну майну потерпілого. Відповідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ №04-10-2023 від 03 листопада 2023 року ФОП « [PERSON] » вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу складників автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] становить 269689,98 грн. На підставі зазначеного звіту ТДВ «СК «Альфа-Гарант» 10.11.2023 р. було виплачено позивачу суму страхового відшкодування за ремонтні роботи у розмірі 158400,00 грн. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. З метою визначення розміру матеріальної шкоди, яка була заподіяна позивачу у зв`язку із пошкодженням автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] , позивач звернувся до ФОП « [PERSON] », яким було складено «Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №04-10-2023», відповідно до якого вартість матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 269689,98 грн. Позивач вважає, що витрати, які підлягають стягненню з відповідача становлять 299 722,79 грн., що дорівнює різниці між вартістю відновлювального ремонту (458122,79 грн.) та отриманими страховими виплатами (158 400,00 грн.). Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ч. 2 ст.1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, позивачу, як власнику автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] повинно бути відшкодовано матеріальний збиток у розмірі 269 689,98 грн., відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ №04-10-2023 від 03 листопада 2023 року. При цьому, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» 10.11.2023 р. було виплачено позивачу суму страхового відшкодування за ремонтні роботи у розмірі 158 400,00 грн., тому різниця між виплаченою страховиком сумою та рахунком за ремонт становить 111289, 98 грн. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій винуватця шкоди. Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілій стороні відшкодована матеріальна шкода не у повному розмірі, у позивача виникло право вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 111 289, 98 грн. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога у частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню та підлягає стягненню з [PERSON] вартість матеріального збитку у розмірі 111289,98 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ч.ч. 2-4 ст. 137, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України (із урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20)) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн., які відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України не були оспорені відповідачем (що підтверджується договором про надання правничої допомоги № 01Б-1/201 від 05.05.2021 року, додатковою угодою №3 до договору від 16.10.2023 року, розрахунку №1 суми гонорару за надану правничу (правову) допомогу за Договором про надання правової допомоги №01Б-1/201 від 05 травня 2021 року, акту виконаних робіт №8.02 від 06.02.2024). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 1112,98 грн.

Outcome: partial