Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 32385 грн., інфляційні витрати в сумі 6217,95 грн та 3% річних в сумі 1919,14 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Позов обґрунтований тим, що 05.12.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5174038 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020. Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 15000 грн. (п. 1.3. кредитного договору); строк кредиту 20 днів. Дата повернення кредиту (25.12.2021) вказується в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору (п. 1.4. кредитного договору). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. 18.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу № 18.04/23-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідача. Заборгованість за кредитним договором відповідача склала 32385грн, яка складається з 15000 грн сума кредиту; 17385 грн сума процентів за користування кредитом. Ухвалою суду від 07.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі та задоволено клопотання позивача про витребування доказів у справі. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та відповідних доказів. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідачу направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову з додатками за місцем його реєстрації, проте до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Будь-яких заяв або клопотань від сторін до суду не надійшло, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання буд-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 05.12.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5174038 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020. Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 15 000 грн. (п. 1.3. кредитного договору); строк кредиту 20 днів. Дата повернення кредиту (25.12.2021) вказується в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору (п. 1.4. кредитного договору). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала. 18.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено договір факторингу № 18,04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу № 19.06/23-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідача. Заборгованість за кредитним договором відповідача склала: 15000 грн. сума кредиту; 17385 грн. проценти за користування кредитом, всього 32385 грн. У порушення умов договору відповідач своє зобов`язання не виконувала належним чином, у зв`язку з чим перед фінансовою установою утворилась заборгованість у розмірі 32385 грн., з яких: 15000 грн. заборгованість за кредитом, 17385 грн. сума процентів за користування кредитом. Крім того, позивачем нараховано 6217,95 грн. інфляційні втрати, 1919,14 грн. 3 % річних, які він також просить суд стягнути з відповідача на свою користь. Відповідно до ч. 12 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст.12 цього Закону\~є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~ст. 64 ЦПК України. Згідно ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що спірний кредитний договір, укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги\~Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам\~Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернула. Жодних доказів сплати грошових коштів за кредитним договором, що б спростовувало наданий позивачем розрахунок заборгованості, відповідач суду не надала. Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Разом з тим, відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента\~України №64/2022\~від 24\~лютого 2022\~року на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. З аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та статей 1046,1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Схожі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22. Відтак, позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень\~ЦК України та протиправно здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з травня 2022 по лютий 2024 та 3% річних за період з 15.04.2022 по 05.04.2024. Отже у цій частині позов задоволенню не підлягає. За таких обставин, суд дійшов висновку, що розмір заборгованості відповідача за договором становить 32385 грн. Що стосується стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до ст.133 ч.3 п.1 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем до суду надані докази понесених стороною позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката Городніщевої Є.О. у сумі 10000 гривень. Зокрема, суду надано: Договір № 28/03-2024 про надання правової допомоги від 28.03.2024 року, ордер на надання правничої допомоги від 05.04.2024, Звіт про надання правової допомоги від 05.04.2024 року згідно Договору № 28/03-2024 від 28.03.2024 року, платіжна інструкція № 4534 від 10.04.2024 року та рахунок на оплату по замовленню № 2803-05/04-2024 від 05.04.2024 року. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. Суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 32385 грн заборгованості за кредитним договором, задовольнивши 61% позовних вимог. Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1477 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 6100 грн.

Outcome: partial