Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 630924587 від 14.05.2018 у сумі 57\~487,49 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 3\~028,00 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 17\~000,00 грн. У обґрунтування вимог позивач зазначив, що 17.05.2021 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за договором (угодою) від 14.05.2018, що укладено між ПАТ «Альфа- Банк» та боржником, яким є: [PERSON] . 18.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за договором (угодою) від 14.05.2018, що укладено між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником яким є: [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у т.ч. за кредитним договором № 630924587 від 14.05.2018, що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . 14.05.2018 між позичальником [PERSON] та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» шляхом підписання Оферти на укладання про надання кредиту 630924587 укладено договір (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого, Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 200 000,00 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 14.05.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 24,00 %. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надав Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Кредитного договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Загальний розмір, що підлягає стягненню станом на 23.02.2024, становить 57487,49 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 46091,92 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 2212,41 грн.; 3% річних 791,77 грн., інфляційні втрати 2929,81 грн. У письмових поясненнях позивач зазначає, що 14.05.2018 між позичальником, [PERSON] , та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» шляхом підписання Оферти на укладання про надання кредиту № 630924587 укладено договір, відповідно до умов якого, Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 200 000,00 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 14.05.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 24,00 %. Відповідно до умов Договору, тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлюваної кредитної лінії. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку, передбаченому умовами Кредитного договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Підписанням оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії Відповідач також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з додатками, та йому було надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. При цьому відповідач не заперечує факт підписання Договору, оферти, анкети-заяви, відтак є належним чином ознайомленим з усіма умовами та правилами кредитування. Відповідачем не надано жодного доказу того, що ним оспорювався зазначений вище кредитний договір раніше. Крім того, отримавши позовну заяву, відповідач зустрічного позову щодо оспорення зазначеного кредитного договору щодо його не виконання не подав. Таким чином вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним, тому є чинним, оскільки відповідає формі, передбаченій ст. ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України. При цьому, кредитування відбувалося шляхом відкриття кредитної лінії. Таким чином, кошти у розмірі 200 000,00 гривень одразу не були перераховані на рахунок відповідача одним платежем, а була відкрита можливість користуватися цими коштами при розрахунку карткою або зняттям кредитних коштів з рахунку. Вказане підтверджується наданою випискою по рахунку, відповідно до якої вбачається, яким чином відповідач користувався кредитними коштами. Заперечення відповідача на позов. Відповідач у відзиві просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до змісту позовної заяви 14 травня 2018 року між ПАТ«АльфаБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 630924587. 17 травня 2021 року між АТ «АльфаБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» укладено Договір факторингу №2, відповідно до якого ПАТ «АльфаБанк» відступило право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 630924587. 18 травня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» передало (відступило) ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі до [PERSON] за договором № 630924587. 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект центр» до позичальників, в тому числі за договором споживчого кредиту № 630924587 від 14 травня 2018 року, де боржником є [PERSON] . Позивачем подано розрахунок заборгованості, в якому вказано, що у відповідача наявний борг на суму 57 487 грн. 49 коп., з яких: 46 091 грн. 92 коп. заборгованість за тілом кредиту, 2 212 грн. 41 коп. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 791 грн. 77 коп. нараховані 3% річних, інфляційні втрати 2 929 грн. 81 коп. Так, матеріали справи не містять первинних документів про видачу/зарахування коштів відповідачеві на виконання кредитного договору. Сам кредитний договір, укладений між відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк» відсутній, в оферті зазначено, що підставою для угоди є договір, умови кредитування в оферті не викладені. Оферта не містить істотних умов договору, як-то, як діє договір в умовах форс-мажору, відповідальність за невиконання договору. Позивач в позовній заяві просить стягнути з [PERSON] 57 487 грн. 49 коп., з яких: 46 091 грн. 92 коп. заборгованість за тілом кредиту, 2 212 грн. 41 коп. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 791 грн. 77 коп. нараховані 3% річних, інфляційні втрати 2 929 грн. 81 коп., що сумарно становить 52 025 грн. 91 коп. Розрахунок заборгованості фактично не відповідає заявленій до стягнення сумі. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також відповідач просить відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу. Процесуальні дії суду Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 23.04.2024. Сторони до судового засідання не прибули, про час та місце слухання справи належним чином повідомлені, тому суд ухвалив продовжити розгляд справи за відсутності сторін. Фактичні обставини, встановлені судом Відповідно до оферти на укладання угоди на обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14.05.2018, [PERSON] пропонує ПАТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», укладеного між [PERSON] та банком. У розділі ІІ Оферти зазначено, що [PERSON] пропонує банку відкрити йому поточний рахунок та випустити міжнародну платіжну карту строком на «три з моменту випуску». У розділі ІІІ Оферти зазначено, що ліміт кредитної лінії у розмірі 200\~000 грн., процентну ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії відповідач пропонує встановити у розмірі 24% річних. Суму кредиту, що буде доступна йому у будь-який час протягом строку дії кредитної лінії та Угоди у межах ліміту кредитної лінії, вказаного в цій Оферті на укладання угоди, відповідач просить повідомити йому у порядку, визначеному договором. Відповідно до розділу ІV Оферти платежі з повернення кредиту відповідач пропонує здійснювати відповідно до договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості пропонує навести в Тарифах, які є невід`ємною частиною договору. Пропонує банку щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку № [NUMBER] в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами договору. Як вбачається з розділу V Оферти у разі настання відкладальних обставин, що визначені договором, відповідач пропонує застосовувати умови Програми «Моментальна розстрочка на карту», що вказані у додатку № 4 до договору. У розділі ІІІ Додатку № 4 до договору визначаються такі умови Програми «Моментальна розстрочка на карту»: сума кредиту, процентна ставка, строк користування кредитом, комісійні винагороди (у випадку їх наявності), порядок сплати кредиту за Програмою «Моментальна розстрочка на карту». Всі відносини між відповідачем та банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані Угодою, відповідач пропонує врегулювати договором. Розділом VІ Оферти передбачено, що строк відповіді на цю пропозицію складає 30 робочих днів з моменту подання її банку. Угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком Акцепту. Відповідно до анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору на банківське обслуговування фізичних осіб від 14.05.2018, [PERSON] підтвердив акцепт Публічної пропозиції на укладення договору на банківське обслуговування фізичних осіб на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до неї, що розміщені на веб-сторінці банку. Підтверджує, що в день підписання акцепту отримав примірник Договору та всіх додатків до нього. Як вбачається з виписки з рахунку приватного клієнта № 434553-2022/0117 за період з 14.05.2018 по 17.05.2021, номер рахунку [NUMBER] , 14.05.2018 [PERSON] збільшено кредитний ліміт, новий кредитний ліміт 22800 грн., 02.10.2019 збільшено кредитний ліміт, новий кредитний ліміт 5000 грн. 17.05.2021 між АТ «Альфа-банк» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» (фактор) укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься у додатку № 1-1 до договору. Право вимоги вважається відступленим фактору з дати повної оплати фактором ціни прав вимоги - 16\~500 000 грн., у дату здійснення повної оплати фактором ціни прав вимоги сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників (п.п 2.3, 4.2 договору). Сума ціни прав вимоги сплачена фактором згідно із платіжним дорученням № 253 від 17.05.2021. Як вбачається з додатку №1-1 до договору факторингу № 2 за № 7571 передана заборгованість [PERSON] за договором № CCNG-630924587 від 14.05.2018. 18.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься у додатку № 1-1 до договору. Право вимоги вважається відступленим фактору з дати підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників за формою, встановленою в додатку № 2 до договору. Акт приймання передачі реєстру боржників підписується в день укладення цього договору. Права вимоги за цим договором сторони оцінюють у 297 673 170 грн. (п. 2.3 договору). За актом приймання передачі фактору передано 12\~901 боржник. Як вбачається з додатку №1-1 до договору факторингу № 18-05/21 за № 7573 передана заборгованість [PERSON] за договором № CCNG-630924587 від 14.05.2018. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор) укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1, № 3 до цього договору. Права вимоги, що є предметом цього договору належить первісному кредитору на підставі договору факторингу № 18-05/2021 від 18.05.2021 між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс». Права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання передачі реєстру боржників в друкованому вигляді (додаток № 4) (п. 5.2 договору). 10.01.2023 між сторонами договору підписано акт прийому передачі реєстру боржників. Як вбачається з додатку №3 до договору № 10-01/2023 за № 17489 передана заборгованість [PERSON] за договором № CCNG-630924587 від 14.05.2018. Норми права, застосовані судом. Обґрунтована оцінка аргументів сторін. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627\~ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст.\~638\~ЦК України\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними\~умовами договору\~є умови\~про предмет\~договору,\~умови,\~що визначені\~законом як\~істотні або\~є необхідними\~для договорів\~даного виду,\~а також\~усі ті\~умови,\~щодо яких\~за заявою\~хоча б\~однієї із\~сторін має\~бути досягнуто\~згоди.\~ Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Альфа-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2\~ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті - заяві позичальника від 14.05.2018 ані розмір кредиту, ані процентна ставка, ані терміни погашення кредиту не зазначені. Наявна в матеріалах справи Оферта містить пропозицію відповідача, а саме, що у розділі ІІІ Додатку № 4 до договору визначаються такі умови Програми «Моментальна розстрочка на карту»: сума кредиту,\~процентна ставка,\~строк користування\~кредитом,\~комісійні винагороди\~(у\~випадку їх\~наявності),\~порядок сплати\~кредиту за\~Програмою «Моментальна\~розстрочка на\~карту». Всі відносини між відповідачем та банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані Угодою, відповідач пропонує врегулювати договором. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути проценти за користування кредитними коштами. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що між банком та відповідачем укладено кредитний договір. Так само не підтверджено, що відповідач ознайомився і погодився з умовами надання кредиту, підписуючи анкету-заяву від 14.05.2018, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Таким чином, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки позивачем не доведено, що умови договору про банківське обслуговування фізичних осіб, розміщені на офіційному сайті позивача не змінювалися самим ПАТ «Альфа Банк». Крім того, позивачем такий договір взагалі не наданий. При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч. 1 та ч. 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно із п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору 14.05.2018 з [PERSON] банк дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Відповідний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 по справі №591/1325/17 (провадження № 61/26267 св18) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19). Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку - пояснення, викладені в позовній заяві і докази, надані разом із позовом. Суд зазначає, що позивачем належним чином не доведено укладення між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем кредитного договору, де були б зазначені усі істотні умови договору, такі як сума кредиту, графік його погашення, строк дії договору, відсоткова ставка за користування кредитом тощо. Також позивачем не надано доказів, що АТ «Альфа Банк», який передав право вимоги за договором факторингу № 2 від 17.05.2021, є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Альфа Банк». Крім того, за усіма договорами факторингу до нового кредитору передавалась заборгованість [PERSON] за кредитним договором № CCNG-630924587 від 14.05.2018. Матеріали справи указаний договір не містять. Суд не приймає в якості доказу виписку з рахунку [PERSON] з огляду на таке. Як вбачається з виписки з рахунку приватного клієнта № 434553-2022/0117 за період з 14.05.2018 по 17.05.2021, номер рахунку [NUMBER] , 14.05.2018 [PERSON] збільшено кредитний ліміт, новий кредитний ліміт 22800 грн., 02.10.2019 збільшено кредитний ліміт, новий кредитний ліміт 5000 грн. Натомість, відповідно до розділу ІV Оферти платежі з повернення кредиту відповідач пропонує здійснювати відповідно до договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості пропонує навести в Тарифах, які є невід`ємною частиною договору. Пропонує банку щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку № [NUMBER] в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами договору. Позивачем належними та допустимими доказами не доведено належність рахунку [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] . Суд також звертає увагу на те, що виписка з рахунку приватного клієнта № 434553-2022/0117 містить посилання на збільшення кредитного ліміту у сумі 22800 грн., що свідчить про користування відповідачем грошима до 14.05.20218, натомість, як зазначає позивач у позові позивачу встановлено кредитний ліміт у сумі 200 000 грн. саме 14.05.2018. Указана виписка також не містить надання відповідачу кредитного ліміту у сумі 200\~000 грн. Отже, суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено укладення кредитного договору № CCNG-630924587 від 14.05.2018 між відповідачем та ПАТ «Альфа Банк». За таких обставин, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed