Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти, на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з 21.02.2008 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10\~квітня 2024\~року \~розірвано. За час перебування у шлюбі в них народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на її утриманні. Вона самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати їхніх дітей, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дітей. Натомість відповідач усіляко ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання їхніх дітей, а також жодним чином не приймає участі у вихованні дітей, як і не виконує обов`язки, покладені на нього відповідно до закону. Разом з тим, відповідач нікому не сплачує аліменти, стягнень по виконавчих документах з нього не проводяться, інших неповнолітніх дітей, окрім їхніх, чи непрацездатних батьків, не має. Оскільки [PERSON] працює в ТОВ «Вектор Долина», де отримує стабільний дохід, тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх його видів заробітку (доходу), у зв`язку з чим просить стягувати з нього аліменти у зазначеному розмірі. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представниця адвокатка Кобилинець Т.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, не з`явились. Остання 10.07.2024 через канцелярію суду подала заяву (а.с. 29) про розгляд справи без їх участі, в якій позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Ільницький Я.І. у судове засідання також не з`явились, хоча про місце, дату і час проведення такого були повідомлені у встановленому законом порядку. 17.06.2024 від представника [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява (а.с. 25), в якій він зазначив, що відповідач позов визнає в повному обсязі та не заперечує щодо його задоволення. Розгляд справи просив проводити за їхньої відсутності. Дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, вивчивши зміст поданих заяв, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно із ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами, передбаченими ст.ст. 180-184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того, одружені вони, чи їх шлюб розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення ст. 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, поняття «мінімум» визначає крайню межу, а ч. 2 ст. 182 СК України зобов`язує встановити розмір аліментів необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В даному контексті суд пов`язує поняття гармонійного розвитку із процесом виховання дитини, як всебічно та гармонійно розвиненої особистості - члена суспільства у демократичній державі, якою проголошена Україна. Такий процес можливий лише при повній взаємодії всіх ланок суспільства: сім`ї, навчально-виховних закладів, громадських формувань, спеціальних інституцій держави. І лише комплексний підхід може принести очікувані результати. Він передбачає забезпечення єдності вимог у системі всебічного гармонійного виховання, а також єдності й узгодженості форм, засобів і методів впливу на особистість та включає завдання морального, розумового й фізичного виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.11.2020 у справі № 523/2927/18. Як встановлено з матеріалів справи, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 26.02.2009 та серії [NUMBER] від 06.07.2012 (а.с. 7,8), які проживають разом з позивачкою в [ADDRESS] , про що свідчить довідка, видана старостою Старомізунського старостинського округу за №600 від 21.12.2023 (а.с.9). Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі відповідача в утриманні дітей. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з нею. Відповідач повинен брати участь в забезпеченні дітей всім необхідним, однак не робить цього, тому вона просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дітей, визначивши їх у частці від її заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України та приходить переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. При цьому, задовольняючи позов, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відтак стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позову, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідає положенням ст. 183 СК України. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Беручи до уваги те, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, від попередньої сплати якого позивачка звільнена. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України, ст. 141, 430 ЦПК України,

Outcome: approved