Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з [PERSON] \~ на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Коллект Центр» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №103121813 від 15.10.2021 у сумі 79\~660,50 грн., та судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 3028 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 17 000 грн. Позов мотивований тим, що 15.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №103121813, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 15 000 грн. Відповідач зобов`язався повернути кредит разом з нарахованими відсотками та комісією у визначений сторонами строк, проте своє зобов`язання не виконав. 10.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі, за кредитним договором про надання споживчого кредиту №103121813 від 15.10.2021. 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі, за договором про надання споживчого кредиту №103121813 від 15.10.2021. Станом на 08.04.2024 розмір заборгованості відповідача становить 79\~660,50 грн., з яких: 14\~550 грн. заборгованість за тілом кредиту; 62\~260,50 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення право вимоги; 2\~850 грн. -заборгованість з комісії. Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2024 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (а.с.52) Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Частиною восьмою\~статті 178 ЦПК України\~визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2\~ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи,\~оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 15.10.2021 [PERSON] підписала анкету-заяву на кредит №103121813. (а.с.11) 15.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №103121813. (а.с.5-9) Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит в розмірі 15 000 грн. (п.1.2). Строк кредиту - 30 днів з 15.10.2021. (п.1.3) Комісія за надання кредиту становить 2 850 грн. (п.1.5.1) Проценти за користування кредитом: 9\~000 грн., які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. (п.1.5.2) Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. (п.1.5.3) Процентна ставка фіксована. (п.1.6) В п.2.3 договору сторони визначили порядок пролонгації договору на стандартних та пільгових умовах. Так, продовження вказаного в п.1 договору строку кредитування може відбуватися на пільгових або стандартних (базових) умовах наступним чином (п.2.3.1). Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі правила), що розміщені на веб-сайті товариства tengo.ua посиланням https://tengo.ua/s/documets і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені п.6 правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці та становлять: строк продовження 3 дні, максимальний розмір комісії від поточного залишку боргу 3,00%; 7 днів 5,00%; 15 днів 10,00%. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування протягом періоду на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною п.1.5.2 договору. (п.2.3.1.1) Пролонгація на стандартних (базових умовах): позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилися до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. (п.2.3.1.2) В п.7.1 договору зазначено, що строк його дії складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Факт підписання договору підтверджується копією довідки про ідентифікацію. (а.с.12) 15.10.2021 ТОВ «Мілоан» та [PERSON] також узгодили графік платежів за договором про споживчий кредит №103121813 від 15.10.2021 (а.с.9 на звороті) та паспорт споживчого кредиту №103121813. (а.с.10) [PERSON] отримала грошові кошти згідно договору №103121813 у сумі 15 000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №33825890 від 15.10.2021. (а.с.13) Відповідно до картки обліку виконання договору (а.с.12 на звороті) та відомістю про щоденні нарахування та погашення (а.с.13 на звороті-14), відповідач здійснювала проплати на часткове погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків, і здійснювала пролонгацію пільгового періоду відповідно до умов договору. 10.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №10-02/2022-50, відповідно до умов якого між ТОВ «Мілоан» відступає шляхом продажу ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у додатку до договору. (а.с.17-19) Факт сплати ТОВ «Вердикт Капітал» коштів за вказаним договором підтверджується копією платіжного доручення №0330100000 від 11.02.2022. (а.с.19 на звороті). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №10-02/2022-50 від 10.02.2022 до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №103121813 від 15.10.2021, позичальником за яким є [PERSON] (а.с.22) 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього договору (а.с. 23-25 на звороті). Відповідного до 5.2 вказаного вище договору, права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.7.2 вказаного договору, ціна договору сплачується новим кредитором кредитору в будь-який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок, вказаний в п.12 цього договору, або зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку, визначеному п.5.6.2 цього договору протягом 1065 календарних днів з дня підписання цього договору. \~ \~ \~ \~10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023 від 10.03.2023. (а.с.26) Згідно з витягом з реєстру боржників до договору №10-03/2023 від\~10.03.2023, ТОВ\~«Коллект Центр» набуло права вимоги до відповідача за договором №103121813 від 15.10.2021, позичальником за яким є [PERSON] (а.с. 29). Відповідно до розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] станом на 10.03.2023, ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало відповідачу відсотки за період з 10.02.2022 по 23.02.2022 у сумі 10\~185 грн. (а.с.15) Станом на 08.04.2024 розмір заборгованості відповідача становить 79\~660,50 грн., з яких: 14\~550 грн. заборгованість за тілом кредиту; 62\~260,50 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення право вимоги; 2\~850 грн. заборгованість з комісії. (а.с.16) Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до\~статті 509 ЦК України\~між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з частини першої\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною першою\~статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2\~статті 639 ЦК України). Відповідно до абзацу 2 частини другої\~статті 639 ЦК України\~договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного Кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи, договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 січня\~2021\~року у справі № 524/5556/19,\~від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Відповідно до пунктів 1, 6 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно з частиною третьою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною шостою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно частини першої\~статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа; правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до частин першої, другої\~статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Згідно з частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі\~статтею 523 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Проте, відповідач умови договору про надання споживчого кредиту №103121813 від 15.10.2021 своєчасно і в повному обсязі не виконувала, кредит не сплачувала. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України та умови договору, через що виникла заборгованість за кредитом. Розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 14 550 грн. підтверджений належними та допустимими доказами. Щодо заборгованості за відсотками та комісією, суд дійшов висновку, що сторони в договорі про надання кредиту погодили їх розмір та порядок нарахування, а тому позивач має право на їх стягнення з відповідача. Суд погоджується з тим, що з відповідача підлягає стягненню комісія у розмірі 2\~850 грн., водночас, щодо розміру відсотків у розмірі 62\~260,50 грн. суд звертає увагу на наступне. Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення (а.с.13 на звороті-14), виконану ТОВ «Мілоан» за період з 15.10.2021 (дата надання кредиту) по 10.02.2022 (дата відступлення права вимоги), нарахування відсотків у період з 16.10.2021 по 14.11.2021 (строк кредитування), а саме протягом 30 днів, здійснювалося згідно п.1.5.2 договору. З 15.11.2021 по 19.11.2021 відсотки нараховувались згідно п.1.6 та 2.3.1.2 договору (5 днів). Проте, 18.11.2021 відповідач здійснив часткове погашення тіла кредиту та відсотків, а також сплатив комісію за пролонгацію кредиту на пільгових умовах терміном на 3 дні. З огляду на викладене, відсотки у період з 20.11.2021 по 22.11.2021 нараховувались згідно п.1.5.2 договору. Після закінчення пільгового строку, а саме з 23.11.2021 і до 16.01.2022 (55 днів) відсотки нараховувались згідно п.1.6 та 2.3.1.2 договору. При цьому, в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, виконаний ТОВ «Вердикт Капітал», відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало [PERSON] відсотки за період з 10.02.2022 по 23.02.2022 за базовою відсотковою ставкою, що становить 10\~185 грн. Суд дійшов висновку, що вказане нарахування не відповідає умовам договору про надання споживчого кредиту №103121813 від 15.10.2021, з огляду на наступне. Так, поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4ст. 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані уст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. Суд звертає увагу, що сторони в договорі про надання споживчого кредиту №103121813 від 15.10.2021 узгодили строк користування кредитом у 30 днів, з можливістю його пролонгації. При цьому, пролонгація на стандартних умовах, згідно з умовами договору, не може перевищувати 60 днів. Таким чином, сторони узгодили строк кредитування (строк виконання зобов`язання) та порядок і максимально можливий термін його пролонгації, який є відмінним від строку дії договору, а тому нарахування відсотків поза межами узгодженого сторонами строку кредитування (з урахуванням пролонгації) є неправомірним. Первісний кредитор ТОВ «Мілоан» нарахував відсотки у розмірі та у період, встановлений умовами договору, а саме: протягом 30 днів користування кредитом, 3 днів пролонгації кредиту на пільгових умовах та 60 днів пролонгації на стандартних (базових) умовах. Розмір відсотків за вказаний період становить 52\~075,50 грн. Нарахування ТОВ «Вердикт Капітал» відсотків у сумі 10\~185 грн. відбулося поза межами строку, узгодженого сторонами, а тому вказана сума не підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом у сумі 52\~075,50 грн. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 69 475,50 грн., з яких: 14\~550 грн. заборгованість за тілом кредиту; 52\~075,50 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення право вимоги; заборгованість по комісії - 2\~850 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов було задоволено частково, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 634,36 грн. пропорційно до задоволених вимог. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, суд дійшов наступного висновку. Згідно з частиною першою, другою статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000 грн. На підтвердження понесених витрат та їх розміру до позовної заяви було долучено наступні докази: копію договору про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (а.с. 40 на звороті 41 на звороті); копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс» (а.с.42-42 на звороті); копію платіжної інструкції №0421280000 від 15.03.2024 (а.с.43); копію заявки на надання юридичної допомоги №538 від 01.03.2024 (а.с.44); копію витягу з акту №3 про надання юридичної допомоги від 08.03.2024. (а.с.45). До позовної заяви було долучено копії підписаних представником ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» заявки на надання юридичної допомоги 538 від 01.03.2024 та витягу з акту №3 про надання юридичної допомоги від 08.03.2024, в яких сторонами було погоджено наступний обсяг наданих послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , та їх вартість: надання усної консультації з вивченням документів 4 000 грн.; підготовка пропозицій 1\~000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12 000 грн. На підтвердження оплати цих послуг було надано копію платіжної інструкції №0421280000 від 15.03.2024. Таким чином, судом було встановлено, що ТОВ «Коллект Центр» було здійснено оплату правничої допомоги по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] . У постанові по справі № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року\~Велика Палата Верховного Суду вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. Оскільки відповідач не просив суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, не довів за допомогою належних та допустимих доказів наявність підстав для такого зменшення, а вимогами ЦПК України не перебачено, такого зменшення за ініціативою суду, тому у суду немає підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, оскільки позов було задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 14\~790 грн. пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial