Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

06 червня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов позов Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області про відшкодування шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки. У позовній заяві представник позивача зазначає, що постановою про накла- дення адміністративного стягнення від 04 січня 2022 року № 805-ДК/001По/08/01-22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП (самовільне зайняття земельної ділянки) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Постанова набрала законної сили та [PERSON] сплачено штраф. Унаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, [PERSON] заподіяно шкоду в розмірі 3923 грн, які представник позивача прохає суд стягнути з відповідача. Крім цього прохає стягнути понесені судові витрати сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 липня 2024 року постановлено ухвалити заочне рішення. Позивач, [PERSON] , будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив до суду не подав. Представник відповідача, Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав і прохав їх задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головного\~ управління\~ Держгеокадастру у Полтавській області [PERSON] подав до суду заяву про неможливість прибути в судове засіданнея на визначений судом час. При цьому заперечень проти розгляду справи по суті без його участі не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Судом установлено, що 10 листопада 2021 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства під час ведення державного обліку і реєстрації земель, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання (частині відповідності фактичного виду використання земельних ділянок обсягом надходжень плати за землю від вказаних земельних ділянок до відповідних бюджетів) під час використання земельної ділянки площею 1,0000 га кадастровий номер 5321885801:01:004:0061 на території Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області та встановлено, що на земельній ділянці, з цільовим призначенням для сінокосіння і випасання худоби, проведено обробіток поверхневого шару ґрунту дискування ( а.с.8-9). За результатами перевірки на [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення\~ ( а.с.10-11). Постановою про накладення адміністративного стягнення №805-ДК/0001По/08/01/-22 від 04 січня 2022 року встановлено, що [PERSON] порушив вимоги статті 125 Земельного кодексу України та статті 37 ЗУ «Про охорону земель», а саме здійснив обробіток поверхневого шару ґрунту шляхом дискування на земельній ділянці № 5321885801:01:004:0061, комунальної власності, що знаходиться на території Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області. Відповідно до відомостей про оренду, суборенду та інформації про власника земельної ділянки\~ за кадастровим номером 5321885801:01:004:0061 інформація відсутня. [PERSON] \~ визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 кодексу України про адміністративне правопорушення і накладено стягнення у розмірі 170 грн ( а.с.12- 13). Крім цього, 04 січня 2022 року [PERSON] вручене повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням № 805-ДК/0001111К/11/01/-22 та розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки з вимогою протягом 15 днів сплатити розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земель сільськогосподарського призначення площею 1,0000 га (пасовище) кадастровий номер 5321885801:01:004:0061 у розмірі 3923 грн ( а.с.14,15). На момент подання позову до суду шкода не відшкодована. Власником земельної ділянки з кадастровим номером 5321885801:01:004:0061 є Кобеляцька міська рада ( а.с.19).\~ Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті15, частиною першою статті16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» зазначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Під самовільним зайняттям земельної ділянки необхідно розуміти будь-які дії особи, які свідчать про заволодіння та/або користування земельною ділянкою за відсутності рішення органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування чи державного органу приватизації про передачу у власність чи надання у користування земельної ділянки або правочину, яким засвідчується перехід прав на земельну ділянку від попереднього власника чи землекористувача до особи, що заволодіває земельною ділянкою, а так само за відсутності інших передбачених законодавством юридичних фактів, які підтверджують виникнення в особи права власності чи користування земельною ділянкою. Верховний Суд в постанові від 20.02.2020 у справі № 1940/1655/18 дійшов висновку, що будь-які дії, направлені на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на неї або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є самовільним заняттям земельної ділянки. У статті 56 Закону України «Про охорону земель» зазначено, що юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Відповідно до статті 157 ЗК України, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 12, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 ЗК, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК України особами, що її заподіяли. Пунктом б ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. Вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до статті 156 Земельного кодексу України, статті 1166 ЦК України така шкода відшкодовується у повному обсязі. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року в справі № 725/1670/18 (провадження № 61-9128св19) зазначено, що «відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає». За правилами частини першої статті 1166 ЦК України, що регламентує загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, за змістом статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини боржника. Наявність перших трьох з числа зазначених елементів доводиться особою, яка звернулася з вимогою про відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що [PERSON] використовував земельну ділянку належну позивачу без жодних правових підстав та без дозволу позивача, чим порушив його права як власника земельної ділянки. Для обчислення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам застосовується Методика визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затверджена постановою Кабінету Міністрів Українивід 25 липня 2007 року № 963 (далі - Методика). З врахуванням п. 4 вказаної Методики розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки визначило Головне Управління Держгеокадастру у Полтавській області, в розмірі 3923 грн, яку й просить стягнути з [PERSON] позивач. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Судом установлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Враховуючи зазначене, з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved