Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

Адвокат Соник В.В. діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості із заробітної плати до відповідача ДП «Центр державного земельного кадастру». Посилався на те, що [PERSON] , працював у Сокирянському районному виробничому відділі Чернівецькій регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», з 01.01.2011 року до 09.09.2021 р. на час звільнення обіймав посаду геодезиста Сокирянського районного виробничого відділу Чернівецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». Наказом ДП «Центр ДКЗ» від 02.06.2021р. №39 було розпочато процедуру припинення Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДКЗ».Позивач знав що займана ним посада скорочується, а трудовий договір буде розірвано. Так, наказом ДП «Центр ДКЗ» від 09.09.2021 р. №245-к позивача 09.09.2021року було звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, за згодою сторін. За час трудових відносин роботодавцем систематично не виконувалось законодавство про працю, мала місце систематична заборгованість із заробітної плати. 09.09.2021 року позивач звільнився з посади на підставі п.іст. 36 КЗпП України. На час його звільнення вже виковувався наказ Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 02.06.2021 № 39 «Про припинення Чернівецької регіональної філії Державного підприємства «Центру державного земельного кадастру», який виданий за погодженням Держгеокадастру. Таким чином, саме Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» (код ЄДРПОУ 21616582), юридична адреса: 03151, м.Київ, вул.Народного ополчення,3, являється єдиною відповідальною особою за нарахування та виплату заробітної плати працівникам структурних підрозділів. На даний час [PERSON] , відповідачем по сьогоднішній день з ним не проведено повний розрахунок у зв`язку із звільненням, а саме: не погашена заборгованість по заробітній платі, не виплачена компенсація за невикористані щорічні відпустки, не виплачена вихідна допомога та компенсація за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Вважає дії відповідача протиправними і такими, що суперечить вимогам чинного законодавства та порушують його трудові права. З метою забезпечення виконання вказаного наказу в частині проведення розрахунків, позивач 21.02.2022 року та повторно 26.07.2022 року надіслав роботодавцеві лист, в якому навів розрахунки суми належної йому компенсації за дні не використаних щорічних відпусток та розміру вихідної допомоги. Однак дане звернення було проігноровано. Відповідно до довідки Пенсійного фонду України №6294212746421280 від 21.09.2023 р., у період роботи позивача на посаді геодезиста Сокирянського районного виробничого відділу Чернівецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», серпня 2020 по 14 вересня 2021 року роботодавець не нараховував позивачу заробітну плату та не сплачував єдиний соціальний внесок та інші обов`язкові платежі. Так, з вказаної причини позивач не може отримати у роботодавця довідку про заборгованість із заробітної плати за період з серпня 2020 по 14 вересня 2021 року, тому розраховав належну йому за цей період заробітну плату на підставі наказів роботодавця. Так, наказом ДП «Центр ДКЗ» №157-Б від 31.12.2020р. було затверджено та введено в дію з 01.01.2021р. схему тарифних ставок працівників філій Центру ДКЗ, згідно якої посадовий оклад геодезиста Сокирянського районного виробничого відділу Чернівецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» становить 9164,00 грн. За розрахунком позивача, виходячи з його посадового окладу розмір його заробітної плати у період з серпня 2020 року до моменту звільнення (09.09.2021 року) становив 9164,00 грн. А отже у період його роботи з серпня 2020 року до моменту звільнення (09.09.2021 року), коли роботодавець не нараховував йому заробітну плату, її розмір повинен був складати по місяцях: за серпень 2020 року - 9164,00 грн.; вересень 2020 року - 9164,00 грн.; жовтень 2020 року- 9164,00 грн.; листопад 2020 року - 9164,00 грн.; грудень 2020 року - 9164,00 грн.; січень 2021 року- 9164,00 грн.; лютий 2021 року - 9164,00 грн.; квітень 2021 року - 9164,00 грн.; травень 2021 року- 9164,00 грн.; червень 2021 року - 9164,00 грн.; липень 2021 року - 9164,00 грн.; серпень 2021 року - 9164,00 грн.; вересень 2021 року - 9164,00 грн. Отже, за розрахунком позивача, заборгованість відповідача по заробітній платі складає 119 132 грн. згідно його посадового окладу. Виконанні Позивачем розрахунки підтверджуються довідкою Пенсійного фонду України №6294212746421280 від 21.09.2023 р. та схемою тарифних ставок працівників філій Центру ДКЗ. Окрім того, що в пункті 2 наказу про звільнення від 09.09.2021р. №245-к вказано про виплату [PERSON] компенсації за 127 днів невикористаних щорічних відпусток. Разом з тим, із змісту наказу вбачається, що кількість днів невикористаних відпусток розрахована за період роботи по 09.09.2021р. включно. Оскільки він був звільнений з роботи 09.09.2021р. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до п.2 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. №100 (далі за текстом - Порядок), обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до п.3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 Порядку. При обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Згідно п.4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. На підставі викладеного вище, заробітна плата [PERSON] за останні 12 місяців, що передували його звільненню (вересень 2020 серпень 2021 року) дорівнює 109 968 грн. (вересень 2020 р. - 9 164 грн., жовтень 2020 р. - 9 164 грн., листопад 2020 р. - 9 164 грн., грудень 2020 -9 164 грн., січень 2021 - 9 164 грн., лютий 2021- 9 164 грн., березень 2021 - 9 164 грн., квітень 2021 - 9 164 грн., травень 2021 - 9 164 грн., червень 2021 - 9 164 грн., липень 2021 - 9 164 грн., серпень 2021 - 9 164 грн., що розраховано позивачем особисто, в зв`язку із неможливістю отримання даних від роботодавця, виходячи з його посадового окладу в розмірі 9 164 грн. на місяць). Тоді сума належної [PERSON] компенсації за 127 днів невикористаної щорічної відпустки складає 39 451,8 грн. (109 968 грн. / 354 (кількість календарних днів у році за мінусом 11 святкових днів) х 127 дні). Також, відповідно до ст.44 КЗпП України при звільненні [PERSON] належала до виплати вихідна допомога у розмірі одного середньомісячного заробітку у розмірі середньомісячного заробітку складає 9164,00 грн. ((9 164, 00+9 164, 00):2). Вихідними даними для розрахунку є помісячна заборгованість із заробітної плати та наведений вище розрахунок розміру заробітної плати за період з серпня 2020 р. до моменту звільнення (09.09.2021 року), а також індекси інфляції (індекси споживчих цін) за відповідні періоди (джерело інтернет-ресурс https://index.minfin.com.ua/ua/economy/index/inflation/). Вважає, що слід враховувати розрахунок наданий позивачем та прийти до висновку, що результатами розрахунку розмір належної [PERSON] компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати станом на момент звернення до суду становить 88 524,24грн. Як вбачається зі змісту довідки Пенсійного фонду України №6294212746421280 від21.09.2021 р. та схеми тарифних ставок працівників філій Центру ДКЗ від 01.01.2021р., затвердженої наказом ДП «Центр ДКЗ» №157-Б від 31.12.2020 р., враховуючи посадового окладу (тарифної ставки) за основною посадою, розмір середньомісячної заробітної плати [PERSON] становив 9 164,00 грн. Оскільки 26.07.2022 р. позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про розрахунок та виплату всіх належних йому при звільненні сум, згідно вимог ст.116 КЗпП України відповідач був зобов`язаний виплатити останньому належні йому суми не пізніше 27.07.2022 року. Оскільки відповідачем до даного часу не виплачено позивачу заборгованість із заробітної плати, компенсацію та вихідну допомогу, тобто не проведено повний розрахунок при звільненні, відповідно до ст.117 КЗпП України роботодавець повинен виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки, тобто з 27.07.2022 р. по день ухвалення судом рішення. Встановлено, що середньомісячна заробітна плата за останні два календарних місяці роботи, що передує звільненню складає - 9 164 грн; середньоденний розмір заробітної плати за останні два календарних місяця роботи, що передує звільненню складає 436,8 грн. Кількість робочих днів за період з 23.02.2022 року по момент винесення рішення у справі. При винесенні судом рішення слід прийти висновку, що станом на час винесення рішення розмір середньомісячної заробітної плати за весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судом рішення, повинно складати (436,8 грн. середньоденний розмір зарплати х кількість робочих днів). На основі викладеного, позивач [PERSON] просить суд стягнути з Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» (код ЄДРПОУ 21616582, місцезнаходження: 03151, м.Київ, вулиця Святослава Хороброго, на його користь, заборгованість із заробітної плати за період з вересня 2020 року по вересень 2021 у сумі 119 132 грн., з утриманням з цих кошті передбачених законом податків та обов`язкових платежів; компенсацію за 127 днів невикористаної щорічної відпустки у сумі 39 451.8 грн., з утриманням з цих кошті передбачених законом податків та обов`язкових платежів; вихідну допомогу при звільненні сумі 9 164.00 грн., з утриманням з цих коштів передбачених законом податків та обов`язкова платежів; компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у сумі 88 524,24 грн., з утриманням з цих коштів передбачених законом податків та обов`язкових платежів; затримку виплати розрахунку при звільнені до розгляду справи по день постановлення рішення; понесенні з розглядом справи в тому числі витрати на правову допомогу. 20.11.2023 року від представника відповідача Ніколаєнко Н.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначала, що наказом Центру ДЗК від 09.09.2021 №245-к «Про звільнення з роботи [PERSON] » [PERSON] , геодезист Сокирянського районного виробничого відділу Чернівецької регіональної філії Центру ДЗК звільнений 09 вересня 2021 року, згідно п.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін. Відповідно до п.2 зазначеного наказу було зобов`язано відділ бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності Філії виплатити [PERSON] компенсацію за 127 календарних днів невикористаних щорічних відпусток. Копія наказу наявна в матеріалах справи. Відповідно до п.11 розділу VI «Управління Філією Центру ДЗК» Положення про Чернівецьку регіональну філію Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» саме до повноважень директора Філії належить забезпечення нарахування та виплати заробітної плати працівникам Філії. Пунктом 14 розділу VI «Управління Філією Центру ДЗК» зазначеного положення директор Філії здійснює самостійно прийняття на роботу, відсторонення, переведення, звільнення з роботи працівників Філії у межах затвердженого штатного розпису Підприємства, окрім тих працівників, щодо яких потребується погодження Центру ДЗК, а також відповідно до чинного законодавства України, локальних актів Підприємства вирішує інші кадрові питання та врегульовує трудові відносини з працівниками Філії (копія Положення про Філію додається). На підставі наказу Центру ДЗК від 02.06.2021 № 39 «Про припинення Чернівецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Філія перебуває в процесі припинення. Наказом Центру ДЗК від 07.06.2021 № 40 «Про внесення змін до наказу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 02.06.2021 № 39» та наказом Центру ДЗК від 08.09.2021 № 70 «Про внесення змін до наказу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 02.06.2021 № 39» заходи з припинення Чернівецької регіональної філії Центру ДЗК були продовжені. Відповідно до наказу Центру ДЗК від 25.10.2021 № 135-а «Про службову перевірку», комісією з проведення службової перевірки стосовно передачі матеріальних цінностей, основних засобів, бухгалтерських, фінансових та кадрових документів [PERSON] - головою комісії з припинення (ліквідації) Філії складено відповідний акт про результати перевірки від 25.10.2021. У висновку даного акта, крім іншого, зазначено, що [PERSON] не забезпечила збереження та контроль за ефективним використанням майна, що закріплене за Філією. Копія акту додається. Не передала основні засоби, матеріальні цінності, бухгалтерські, фінансові та кадрові документи. Документи фінансової звітності та інші первинні документи забрано працівниками Центру ДЗК частково та не в повному обсязі. Крім того, комісією не виявлено комп`ютерну техніку, на якій була встановлена облікова програма Філії, Клієнт-банк тощо. Отже, Чернівецька регіональна філія Центру ДЗК здійснювала бухгалтерський облік в обліковій програмі Філії, до якої станом на сьогоднішній день у співробітників Центру ДЗК доступ відсутній. Всі працівники Філії Центру ДЗК, у тому числі й працівник, відповідальний за нарахування та виплату заробітної плати, звільнилися. Звертає увагу суду, що у зв`язку з відсутністю більшої частини кадрових та бухгалтерських документів Філії, Центр ДЗК фактично не має можливості визначити суму заборгованості із заробітної плати [PERSON] , розмір середньоденної заробітної плати позивача за останні два місяця роботи перед звільненням. Подані адвокатом докази про розмір заробітної плати [PERSON] не є достатніми та належними. Працівник міг працювати неповний робочий час, йому могли бути надані відпустки без збереження заробітної плати тощо. Це і насампередпідтверджує довідка про нараховані (ця довідка не включає інформацію про виплачені суми) суми фактичного заробітку з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ІНДИВІДУАЛЬНІ ВІДОМОСТІ ПРО ЗАСТРАХОВАНУ ОСОБУ Пенсійного фонду України за формою ОК-5, що додана Позивачем до матеріалів позовної заяви.В означеній довідці за період з вересня 2020 року по вересень 2021 року відображено нарахування філією значно менших сум заробітної плати, ніж ті які позивач просить стягнути з Центру ДЗК. Крім того, ці суми могли бути частково виплачені Філією. Крім того, копія даної довідки за формою ОК-5, що надана Позивачу, не відображає повної суми нарахованого доходу [PERSON] за 12 місяць кожного року (у ксерокопії відсутня остання графа). Враховуючи зазначене, Центром ДЗК разом з цим відзивом на позовну заяву на підставі п.3 ст.83 ЦПК України, ст.84 ЦПК України буде подано до суду клопотання про витребування доказів про нараховані та виплачені суми від органів Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України, за місцезнаходженням Філії (код ЄДРПОУ 26398218), як роботодавця та податкового агенту [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). При цьому акцентує увагу, що ст. 44 КЗпП України не передбачена виплата вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку при звільненні працівника згідно зі ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін. Позивач звільнений за угодою сторін згідно з ст. 36 КЗпП України, а тому позовні вимоги про стягнення з Центру ДЗК вихідної допомоги при звільненні у сумі 9 164,00 грн з утриманням з цих коштів, передбачених законом податків та інших обов`язкових платежів, є безпідставними. Відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Постановою КМУ від 21.02.2001 №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» встановлено, що компенсація проводиться за рахунок тих самих джерел, що й виплати, за невиплату яких вона нараховується. Нарахування компенсації проводиться один раз перед виплатою заборгованості із заробітної плати. Виплачується компенсація в місяці, у якому проводиться виплата заборгованості із заробітної плати за відповідний місяць. Для визначення суми компенсації індекс споживчих цін обчислюється шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін, які публікуються Держстатом України за період невиплати заробітної плати. Індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується заробітна плата, до розрахунку не включається. Отже, щодо позовної вимоги про стягнення компенсації за втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у сумі 88 524,24 грн з утриманням з цих коштів, передбачених законів податків та інших обов`язкових платежів, зазначають,що фактично станом на сьогоднішній день не встановлено розмір заробітної плати, що підлягає стягненню на користь [PERSON] , а тому заначений розмір компенсації за втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є недоведеним. Центр ДЗК з урахуванням низки об`єктивних причин, просить суд зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку. Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. Крім цього зазначає, що позивач належав до числа працівників підприємства, які отримують заробітну плату за рахунок надходжень коштів від здійснення Центром ЗК згідно зі Статутом своєї господарської діяльності, а саме, виконання робіт із землеустрою, топографо-геодезичних, картографічних та землеоціночних робіт, які від імені підприємства здійснюють його відокремлені підрозділи- філії. Зазначає, що на сьогодні дійсно склалася ситуація з наявності заборгованості з виплати заробітної плати працівникам Центру ДЗК за рахунок надходжень коштів від здійснення підприємством своєї господарської діяльності, оскільки з початку воєнного вторгнення російською федерацією на територію України усі філії повністю призупинили свою діяльність, і лише через деякий час, поступово, деякі філії, які не знаходяться на тимчасово окупованих територіях або на територіях, де ведуться активні бойові дії, почали частково відновлювати свою діяльність. Крім цього, на зменшення обсягів виконання філіями відповідних робіт у період дії воєнного стану та, відповідно, фінансових надходжень вплинуло те, що починаючи з 24.02.2022 по 17.05.2022 робота автоматизованої системи Державного земельного кадастру була призупинена, що виключало можливість внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його об`єкти за результатами робіт із землеустрою та оцінки земель, а на даний час ведення та функціонування Державного земельного кадастру здійснюється лише у межах адміністративно- територіальних одиниць, що не належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії або тимчасово окупованих. Станом на сьогоднішній день на виконанні Солом`янського відділу ДВС крім інших знаходяться виконавчі провадження про стягнення з Центру ДЗК заробітної плати та середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні працівникам філій Центру ДЗК понад 2,7 млн. грн. Стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні значно збільшує поточну заборгованість із заробітної плати та є надмірним фінансовим навантаженням на Підприємство. Майновий тягар відповідних виплат унеможливлює виконання Відповідачем зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам. При цьому зазначаємо, що рішеннями місцевих загальних судів по справам № 495/10068/22, № 645/7353/21, № 644/10314/21, №522/14518/21, рішенням суду апеляційної інстанції у справі № 638/18207/21, з урахуванням наданих пояснень Центру ДЗК, звільненим працівникам зменшено розмір середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, що підлягає стягненню в судовому порядку. Отже, при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки його виплати, який підлягає стягненню на користь Позивача, на думку Відповідача необхідно врахувати, що період затримки остаточного розрахунку складає понад 24 місяців, і викликаний насамперед невиконанням своїх посадових обов`язків директором Філії, яка є роботодавцем Позивача та надто скрутним фінансовим становищем Центру ДЗК; Позивач не зазначає розмір своїх майнових втрат, пов`язаних з несвоєчасним остаточним розрахунком та можливо отримував інший дохід. Крім цього, згідно спрямованих до суду представником відповідача клопотань остання вказує, що вартість послуг наданих адвокатом Соником В.В. у розмірі 15000,00 грн., які зазначені в Акті про надання послуг з правової допомоги від 04.03.2024 року, є значно завищеними, оскільки в зазначеному Акті відсутній погодинний розрахунок наданих послуг. А також, стверджує, що зазначені в Акті послуги дублюються між собою. Крім цього, вказує, що представник позивача жодного разу не перебував в судових засіданнях по зазначеній цивільній справі, а тому вважала, що витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн., які полягають у перебуванні в судових засіданнях, не відповідають дійсним витратам, що були понесені адвокатом. Таким чином, вважала, що витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 15000,00 грн. не відповідають приписам статті 137 ЦПК України, а тому мають бути зменшені судом. На підставі викладеного, представник відповідача ДП «Центр державного земельного кадастру»- адвокат Ніколаєнко Н.О., просить суд врахувати вищезазначені розрахунки та відповідно зменшити заявлену позивачем до стягнення заборгованість, в тому числі й витрати на правничу допомогу. Позивач Гудійник 18.07.2024 року в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Соник В.В. подав на адресу суду письмову заяву, згідно якої справу просив розглянути без присутності позивача та його представника, заявлені позовні вимоги підтримають з підстав заявлених у вищезазначеному позові та просять їх задовольнити. Представник відповідача ДП «Центр державного земельного кадастру» - адвокат Ніколаєнко Н.О. в судове засідання також не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву згідно якої просила судове засідання призначене на 18.07.2024 року, з урахуванням поданих відповідачем документів та доказів, провести без участі представника відповідача. Крім цього, згідно спрямованих до суду 12.07.2024 року представником відповідача Ніколаєнко Н.О. додаткових пояснень, остання вказує, що предметом позовної заяви [PERSON] крім стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки, вихідної допомоги при звільненні, компенсації за втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, стягнення за затримку виплати при звільненні є витрати на професійну правничу допомогу. При цьому зазначає, що Постановою Чернівецького апеляційного суду від 18.06.2024 у справі №718/3687/23 за позовною заявою працівника Чернівецької регіональної філії Центру ДЗК [PERSON] , поданою також адвокатом Соником В. В., з аналогічними позовними вимогами та підтвердженнями витрат на правничу допомогу, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача, з огляду на їх недоведеність. Просила врахувати правову позицію Чернівецького апеляційного суду у справі №718/3687/23 та відмовити позивачу в задоволенні позовної вимоги про стягнення з Центру ДЗК витрат на правничу допомогу в повному обсязі. Суд, вивчивши доводи сторін по справі, а також дослідивши письмові матеріали справи, в тому числі спрямовані сторонами процесуальні документи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, судом встановлено, що з 01.11.2011 року по 19.09.2021 року позивач [PERSON] обіймав посаду геодезиста посаду геодезиста Сокирянського районного виробничого відділу Чернівецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». Відповідно до наказу ДП «Центр державного земельного кадастру» № 39 від 02.06.2021 року «Про припинення Чернівецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», а також згідно з наказами ДП «Центр державного земельного кадастру» № 40 від 07.06.2021 року «Про внесення змін до наказу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 02.06.2021 № 39» та №70 від 08.09.2021 року «Про внесення змін до наказу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 02.06.2021 № 39», вбачається, що Філія перебувала в процесі припинення. 09.09.2021 року наказом ДП «Центр державного земельного кадастру» №245-к позивача [PERSON] було звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін. Також, згідно пункту 2 вищевказаного наказу ДП «Центр державного земельного кадастру» №245-к від 09.09.2021 року вбачається, що відділу бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності Філії підприємства було доручено виплатити позивачу [PERSON] компенсацію за 127 календарних дні невикористаних щорічних відпусток, а саме: за період роботи з 01.07.2015 року по 30.06.2016 року (4 календарних днів); за період роботи з 01.07.2016 року по 30.06.2017 року (1 календарний день); за період роботи з 01.07.2018 року по 30.06.2019 року (29 календарних днів); за період роботи з 01.07.2019 року по 30.06.2020 року (29 календарних днів); за період роботи з 01.07.2020 року по 30.06.2021 року (29 календарних днів); за період роботи з 01.07.2021 року по 09.09.2021 року (6 календарних днів). При цьому, як вбачається з довідки Пенсійного фонду України (форма ОК-5) №6294212746421280 від 21.09.2022 року відповідачем ДП «Центр державного земельного кадастру» у період роботи позивача на посаді геодезиста Сокирянського районного виробничого відділу Чернівецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», з серпня 2020 по 14 вересня 2021 року роботодавець не нараховував позивачу заробітну плату та не сплачував єдиний соціальний внесок та інші обов`язкові платежі. Так, відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За змістом статті 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Відповідно до статті 97 КЗпП України, статті 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Наказом ДП «Центр державного земельного кадастру» №157-Б від 31.12.2020 року «Про затвердження штатного розпису, схем тарифних ставок, посадових окладів» - вищевказаним підприємством було затверджено схему тарифних ставок працівників філій підприємства, в тому числі й схему посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців філій Центру ДЗК. Згідно з Додатком №4 до вищевказаного наказу, а саме: «Схеми посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців філій Центру ДЗК» вбачається, що мінімальний посадовий оклад геодезиста Філії підприємства становить 9164,00 грн.; максимальний посадовий оклад становить 10430,00 грн. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач має заборгованість по заробітній платі перед позивачем у розмірі 119 132 грн., яка складається з заборгованості по оплаті праці за серпень 2020 року, що становить 9164,00 грн.; заборгованості по оплаті праці за вересень 2020 року, що становить 9164,00 грн.; заборгованості по оплаті праці за жовтень 2020 року, що становить 9164,00 грн.; заборгованості по оплаті праці за листопад 2020 року, що становить 9164,00 грн.; заборгованості по оплаті праці за грудень 2020 року, що становить 9164,00 грн.; заборгованості по оплаті праці за січень 2021 року, що становить 9164,00 грн.; заборгованості по оплаті праці за лютий 2021 року, що становить 9164,00 грн.; заборгованості по оплаті праці за квітень 2021 року, що становить 9164,00 грн.; заборгованості по оплаті праці за травень 2021 року, що становить 9164,00 грн.; заборгованості по оплаті праці за червень 2021 року, що становить 9164,00 грн.; заборгованості по оплаті праці за липень 2021 року, що становить 9164,00 грн.; заборгованості по оплаті праці за серпень 2021 року, що становить 9164,00 грн.; заборгованості по оплаті праці за вересень 2021 року, що становить 9164,00 грн. При цьому, суд вважає хибним посилання представника відповідача на п.2.10 Положення про відрядну систему оплати праці, зокрема на те, що обчислювати заборгованість по заробітній платі позивача [PERSON] слід беручи за основу мінімальну заробітну плату, виходячи з наступного. Так, відповідно до вищевказаної Схеми посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців філій Центру ДЗК (Додаток №4 до наказу ДП «Центр державного земельного кадастру» №157-Б від 31.12.2020 року вбачається, що посада геодезиста, яку обіймав позивач [PERSON] належить до категорії посад, оплата за якими здійснюється на відрядній формі оплати праці. При цьому, згідно з п. 2.10 Положення про відрядну систему оплати праці (Додаток 5Б до Положення про оплату праці працівників Колективного договору Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на 2021-2026 роки) вбачається, що у разі невиконання працівником-відрядником у повному обсязі норми виробітку в місяць чи несвоєчасне виконання або виконання низької якості (брак) робіт (надання послуг), які мали місце не з його вини, місячна заробітна плата розраховується пропорційно до фактично виконаного обсягу робіт (наданих послуг) й виплачується із здійсненням доплати до рівня законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати Разом з тим, досліджені судом матеріали справи не містять відомостей відносно того, що [PERSON] за спірний період часу не виконував норми виробітку, чи несвоєчасно або неякісно виконував свою роботу. Враховуючи викладане, суд не вбачає підстав для розрахунку заборгованості відповідача ДП «Центр державного земельного кадастру» по заробітній платі за спірний період (вересень 2020 року по вересень 2021 року) перед позивачем [PERSON] , на підставі вищезазначеного п. 2.10 Положення про відрядну систему оплати праці (Додаток 5Б до Положення про оплату праці працівників Колективного договору Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на 2021-2026 роки), тобто виходячи з мінімальної заробітної плати. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сума боргу вказана представником відповідача у розрахунку залишку заборгованості по заробітній платі [PERSON] у розмір 55394,65 грн., яка була розрахована представником відповідача виходячи з мінімальної заробітної плати - не відповідає фактичним обставинам справи. Таким чином, суд встановивши, що відповідач ДП «Центр державного земельного кадастру» за спірний період (серпень 2020 року по вересень 2021 року) не виплатив позивачу [PERSON] заробітну плату в повному обсязі, приходить до висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем по невиплаченій заробітній платі за вищевказаний період становить 119132 грн. При цьому, статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 3 статті 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що у структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Крім цього, згідно з ч.2 ст.24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. При цьому, пунктом 2 вищевказаного наказу ДП «Центр державного земельного кадастру» №245-к від 09.09.2021 року передбачена виплата позивачу [PERSON] компенсації за 127 календарних дні невикористаних щорічних відпусток. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що з відповідача ДП «Центр державного земельного кадастру», слід стягнути на користь позивача [PERSON] компенсацію за 127 дні невикористаних щорічних відпусток. При цьому, розмір компенсації за невикористану відпустку визначається шляхом множення кількості днів щорічної невикористаної відпустку на середню заробітну плату. Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок обчислення середньої заробітної плати), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Згідно з абзацом 1 пункту 7 Розділу IV Порядку, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки. Абзацом 3 пункту 4 Порядку, передбачено, що якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку, якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду. Враховуючи вищевикладене, розрахунковий період для обчислення середньої заробітної плати позивача [PERSON] повинен містити відомості про отримані останнім доходи за останні 12 місяців, що передували його звільненню, тобто період часу з серпня 2020 року по липень 2021 року. Так, згідно з відомістю ГУ ПФУ в Чернівецькій області про нарахування Чернівецькою регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (ЄДРПОУ: 26398218) зі звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування застрахованій особі - [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за період з 01.09.2020 року по 30.09.2021 року, вбачається, що [PERSON] було виплачено за вересень 2020 року 34227,98 грн. Відповідно до відповіді на запит ГУ ДПС у Чернівецькій області №660/5/24-13-12-01-05 від 26.01.2024 року вбачається, що позивач [PERSON] отримав за 3 квартал 2020 року заробіток у розмірі 3138,56 грн., за 4 квартал 2020 року заробіток у розмірі - 7190,56 грн., за лютий 2021 року заробіток у розмірі 621,12,00 грн., березень 2021 року заробіток у розмірі 4080,42 грн., квітень 2021 року заробіток у розмірі 2172,57 грн. Водночас, матеріали цивільної справи не містять інших відомостей щодо виплаченої відповідачем позивачу зарплати, а тому суд виходить мінімальної заробітної плати, що встановлена тарифною ставкою. Так, відповідно до Схеми посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців філій Центру ДЗК (Додаток №4 до наказу ДП «Центр державного земельного кадастру» №157-Б від 31.12.2020 року «Про затвердження штатного розпису, схем тарифних ставок, посадових окладів»), вбачається, що мінімальна заробітна позивача [PERSON] , як геодезиста Філії підприємства становить 9164,00 грн. Враховуючи зазначене, заробітна плата [PERSON] за останні 12 місяців, що передували його звільненню (вересень 2020 серпень 2021 року) дорівнює 109 968 грн. (вересень 2020 р. - 9 164 грн., жовтень 2020 р. - 9 164 грн., листопад 2020 р. - 9 164 грн., грудень 2020 -9 164 грн., січень 2021 - 9 164 грн., лютий 2021- 9 164 грн., березень 2021 - 9 164 грн., квітень 2021 - 9 164 грн., травень 2021 - 9 164 грн., червень 2021 - 9 164 грн., липень 2021 - 9 164 грн., серпень 2021 - 9 164 грн. Середня заробітна плата [PERSON] за вищевказаний період складає 310,64 грн. (109 968 грн./ (354-11) (кількість календарних днів у році за мінусом 11 святкових днів та неробочих). Враховуючи вищевказані розрахунки, суд приходить до висновку, що сума компенсації за невикористані щорічні відпустки [PERSON] становить 39451,80 грн. (310,64 (середня заробітна плата за 12 місяців)*127 (дні невикористаних щорічних відпусток). При цьому, статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Так, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата (Абзац 4 пункту 2 Порядку). Водночас, згідно з додаткових розрахунків представника позивача [PERSON] - адвоката Соника В.В. спрямованих до суду 04.04.2024 року, останній просить суд при винесенні судом рішення врахувати те, що позивачу слід виплатити середній заробіток за шість місяців затримки проведення відповідачем розрахунків. Частиною 1 статтею 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України - учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що на користь позивача [PERSON] з відповідача підлягає до стягнення компенсація за затримку проведення розрахунків, передбачених статтями 116, 117 КЗпП України, у розмірі 59566,00 грн. При цьому, щодо виплати відповідачем ДП «Центр державного земельного кадастру» позивачу [PERSON] вихідної допомоги при звільненні, то суд погоджується з твердженням представника відповідача про те, що в силу ст. 44 КЗпП України у відповідача не має передбачених законом підстав для виплати вихідної допомоги позивачу [PERSON] , виходячи з наступного. Так, з дослідженого судом наказу ДП «Центр державного земельного кадастру» №245-к позивача [PERSON] було звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, тобто за угодою сторін. При цьому, стаття 44 КЗпП України, передбачає, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40, пункті 6 частини першої статті 41 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, вчинення мобінгу (цькування) стосовно працівника або невжиття заходів щодо його припинення (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, що законом не передбачена виплата вихідної допомоги при звільненні, у разі припинення трудових відносин на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, тобто за угодою сторін. Таким чином, суд приходить до висновку, що в позовній вимозі про стягнення з відповідача ДП «Центр державного земельного кадастру» вихідної допомоги при звільненні на користь позивача [PERSON] - слід відмовити. При цьому, судом не беруться до уваги спрямовані представником відповідача розрахунки заборгованості, оскільки останні проводили виходячи із законом встановленого розміру мінімальної заробітної плати, що не відповідає фактичним обставинам справи, про що зазначалось вище. Так, відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин, а також не спростовують наведені судом твердження. Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача ДП «Центр державного земельного кадастру» підлягає до стягнення на користь позивача [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2020 року по вересень 2021 року у розмірі 119,132 грн., компенсація за 127 дні невикористаних щорічних відпусток у розмірі 39451,80 грн., компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 88524, 24 грн., а також заборгованість за затримку виплати розрахунку при звільненні у розмірі 59566 грн. За наведених обставин, позов [PERSON] до відповідача ДП «Центр державного земельного кадастру» про стягнення заборгованості із заробітної плати - підлягає до задоволення частково. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1,4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 щодо офіційного тлумачення статті 59 Конституції України, яка гарантує право на професійну правничу допомогу, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Так, згідно наявного в матеріалах справи ордеру на надання (правової) правничої допомоги серії СЕ №1069483 від 29 листопада 2023 року, який виданий на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 19.09.2023 року, адвокатом Соником Василем Васильовичем надавались адвокатські послуги з правової допомоги в межах цивільної справи №727/2230/23 за позовом [PERSON] до ДП «Центр державного земельного кадастру» про стягнення заборгованості із заробітної плати. При цьому, повноваження Соника В.В. на зайняття адвокатською діяльністю підтверджуються наявною в матеріалах цивільної справи копією свідоцтва серії ЧЦ №000476 від 21.02.2020 року. Згідно з Актом про надання послуг з правової допомоги від 04.03.2024 року, [PERSON] були надані адвокатом Соником В.В. наступні послуги з професійної (правничої) допомоги в сумі 15000,00 грн., а саме: консультація щодо характеру спірних правовідносин вартістю 1500,00 грн.; вивчення та правовий аналіз матеріалів справи вартістю 2000,00 грн.; написання адвокатського запиту до ДП «Центр державного земельного кадастру» вартістю 2000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення заборгованості із заробітної плати вартістю 5500,00 грн.; участь у судових засіданнях в Сокирянському районному суді вартістю 4000,00 грн. При цьому, зазначена сума витрат, на думку суду, є неспівмірною із складністю справи та обсягом реально наданих послуг адвокатом та не відповідає критерію розумності, про що й зазначає в своїй заяві про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представник відповідача ДП «Центр державного земельного кадастру»- адвокат Ніколаєнко Н.О. Так, суд вважає слушними твердження представника відповідача відносно того, що надані адвокатом Соником В.В. послуги з професійної (правничої) допомоги, а саме: консультація щодо характеру спірних правовідносин, а також вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, за своєю правовою природою, - дублюються між собою. При цьому, суд вважає, що зазначена в Акті послуга, що полягає в участі адвоката Соника В.В. у судових засіданнях в Сокирянському районному суді в розмірі 4000,00 грн., - не відповідає критерію розумності та реальності понесення адвокатом таких витрат, враховуючи й те, що представник позивача фактично жодного разу не перебував у судових засіданнях в Сокирянському районному суді. А тому, вартість вказаних послуг з правової допомоги, враховуючи критерій розумності та реальності понесених адвокатом зазначених витрат, на думку суду, повинні бути зменшені, до 10000,00 грн. Проаналізувавши викладене, суд вважає доведеними судові витрати у розмірі 10000,00 грн. (1500+1000+2000+ 5500). Разом з тим, враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги ту обставину, що судом було задоволено позов частково, то суд на підставі п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, зменшує вказані витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто до 9642,00 грн. (10000*96,42%). При цьому, посилання представника відповідача на відсутність в матеріалах справи копії договору про надання правової допомоги №б/н від 19.09.2023 року, не беруться судом до уваги, оскільки зазначена обставина не спростовує факту понесення позивачем [PERSON] витрат на правничу допомогу саме у цій справі, а не іншій, оскільки заявником на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано інші належні та допустимі докази таких витрат, а саме: ордер на надання (правової) правничої допомоги серії СЕ №1069483 від 29 листопада 2023 року, який виданий на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 19.09.2023 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧЦ №000476 від 21.02.2020 року; Акт про надання послуг з правової допомоги від 04.03.2024 року по даній справі, попередній розрахунок суми гонорару за надання правової допомоги від 19.09.2023 року, квитанцію про отримання адвокатом гонорару у розмірі 15000 грн. від 04.03.2024 року. До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року по справі № 755/7943/20-ц (провадження № 61-15441св21). При цьому, згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження. З урахуванням вищевикладеного та фактичних обставин справи, виходячи із принципу розумності і справедливості, суд вважає необхідною та доведеною компенсацію судових витрат на правову допомогу у цій справі в сумі 9642,00 грн. Підстав для стягнення з відповідача 15000,00 гривень - суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: partial