Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

представник позивача АТ КБ «Глобус» звернувся до суду із зазначеним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу в розмірі 20411,17 грн, витрат на правову професійну допомогу в сумі 6000,00 грн та сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 гривень. Позовні вимоги мотивують тим, що 29.11.2019 між ПАТ "КБ "Глобус" та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту для фізичних осіб, шляхом подачі Заяви-анкети на приєднання до вказаного Договору. У Заяві-анкеті Позичальником зазначено власні персональні дані, погоджено умови кредитування та графік платежів. Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 01.01.2023 утворилася заборгованість в розмірі 20411,17грн, яка складається із простроченої заборгованості по кредиту 15331,35 грн., простроченої заборгованості по процентам 5079,82 грн. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 16.05.2023\~ відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду подав заву, за змістом якої позовні вимоги визнає частково, просить справу слухати без його участі. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПКУкраїни\~у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 29.11.2019 року між ПАТ "КБ "Глобус" та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб. На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надана копія заяви-анкети № 40161033 від 29.11.2019; копія публічної пропозиції АТ «КБ «Глобус» на укладення Договору про надання споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб»; копія договору про надання споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб; тарифи на банківські операції та послуги при обслуговуванні споживчого кредиту для фізичних осіб в рамках програми осіб «Кредит готівкою» ; довідку про рух коштів по рахунку за період з 29.11.2019 по 01.01.2023; детальний розрахунок заборгованості станом на 01.01.2023. 17.11.2022 на адресу відповідача була направлена вимога № 1-2177 про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором. Відповідач на вимогу про необхідність здійснення оплати заборгованості за кредитним договором не відреагував, заборгованості не сплатив. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини між сторонами по справі виникли з договірних правовідносин, то до них слід застосувати положення Цивільного кодексу України щодо загальних положень про договір та зобов`язання, позику, кредитний договір, договір факторингу, відступлення права вимоги. Відповідно до ст. ст. 11, 13, 14 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу ст. ст. 626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо) яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Зміна, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1056-1 ЦК України тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до вимог ст. ст. 526 та 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом Частина друга ст. 1054 та частина друга ст. 1050 ЦК України передбачає право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту у разі порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору із відповідачем, оскільки усі умови прямо передбачені в анкеті-заяві позичальника, які безпосередньо підписані позичальником, також доведено порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за таким кредитним договором, відповідачем доводи позову не спростовані та не надано суду докази належного виконання кредитних зобов`язань, а відтак суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. Щодо стягнення судових витрат. Згідно ст.133,137,\~141 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать в т.ч. судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, які за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Попередня сума судових витрат, які позивач визначив у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи у суді становить 2684,00 грн, яка підтверджується долученим у формі додатку до позовної заяви платіжним дорученням. Також, представником позивача заявлено клопотання про стягнення з відповідача в користь позивача 6000,0 грн витрат на правничу допомогу. На підтвердження суми понесених витрат надано копією Договору №\~051222\~про надання\~професійної правничої\~(правової)\~допомоги від 05.12.2022, укладеним позивачем з адвокатом Прохоренко В.В, копію акту № 40161033 прийому-передачі послуг за Договором № 051222 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05.12.2022 та копію платіжного доручення № 2861 від 16.03.2023 Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеного у постанові ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, у розумінні положень ч.5\~ст.141 ЦПК України\~зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не вирішує питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Таким чином вимоги про стягнення судових витрат підлягають задоволенню.

Outcome: approved