Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

05.02.2024 року ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 12.02.2020 року між ТзОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0502683293 та отримання кредиту згідно заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № 2628571560 від 19.02.2020 року, що акцептована відповідачем 19.02.2020 року шляхом підписання власним електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України). Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000 грн, в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремими та визначаються сторонами відповідно до умов договору. ТзОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором. 14.07.2021 року між ТзОВ «Інфінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за Договором позики № 0502683293 від 12.02.2020 року. У свою чергу, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за договором позики № 0502683293 від 12.02.2020 року. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 09.01.2024 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 109772,98 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності ТзОВ «Коллект Центр» вважає за необхідне ставити питання про стягнення боргу в розмірі 67801, 33 грн. Відповідач не повернув отримані кредитні кошти та не сплатив нараховані, відповідно до умов договору, відсотки за користування кредитними коштами. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за Договором позики № 0502683293 від 12.02.2020 року в загальному розмірі 67801, 33 грн., з яких: 5630 грн. заборгованість за тілом кредиту, 62171, 33 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТзОВ «Інфінанс», а також судові витрати по справі, а саме: 3028 грн. судового збору та 17000 грн. витрат на правничу допомогу. 21.05.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву відповідно до якого останній зазначає, що 12.02. 2020 року між ним та ТзОВ «ФК «ІНФІНАНС» був укладений Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0502683293, що передбачав можливість надання кредитного ліміту у розмірі до 20000,00 грн., максимальним строком - 30 календарних днів . Частково він користувався кредитним лімітом у розмірі 5630 грн. Водночас, ним були виконанні усі зобов`язання по кредиту перед первинним кредитором. Квитанції про повернення коштів, у зв`язку із спливом 4-х років у нього зтерлися. Про відступлення права вимоги первинним кредитором йому нічого відомо не було, як і про подальші відступлення права вимоги наступним кредиторам, відповідно у матеріалах даної справи відсутні докази зворотнього. Протягом 4-х років ніхто з кредиторів не звертався до нього з вимогою про повернення кредиту. Зазначає, що за Договором від 12.02.2020 р., за умови підтвердженої заборгованості, у кредитора право вимоги виникло з 19.03.2020 року (після спливу 30-ти календарних днів з дня отримання кредитних коштів). Відповідно, строк позовної давності про стягнення заборгованості за Договором від 12.02.2020 р. закінчився 19.03.2023 року, а позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості лише 29.01.2024 р., тобто з пропуском строку позовної давності. У свою чергу, вказує, що позивачем неналежним чином доведено наявність у нього підстав для звернення до суду з даними вимогами. Крім того, зауважує, що розрахунок заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог. При цьому, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи паперові копії кредитних договорів створювалися в порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалися електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. У задоволенні позову просив відмовити. 03.07.2024 року від представника позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких остання зазначає, що строк дії Договору становить 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами. Таким чином, обчислення строку позовної давності починається з 13.02.2023 року, а кінцевою датою звернення до суду є 13.02.2026 року. Тому, позивачем не було пропущено строків позовної давності. Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, чинного на момент звернення позивача до суду з позовом, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 24.02.2022 року Указом Президента України на території України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року введено воєнний стан, строком на 30 діб,який неодноразово продовжувався та затверджувався Верховною радою України та діє до цього часу. Таким чином, враховуючи, що до введення воєнного стану загальний строк позовної давності не минув, на момент звернення позивача до суду з позовом діяв правовий режим воєнного стану, а відповідно, позовна заява подана в межах строку позовної давності. У свою чергу, вказує, що отримавши позовну заяву, відповідач зустрічного позову щодо оспорювання зазначеного кредитного договору щодо його не укладення не подав. Оскільки, укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним, не був розірваний, а тому є чинним оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України. Крім того, вказує, що кредитодавцем у відповідності до домовленостей між Сторонами, що викладені в кредитному Договорі, було правомірно нараховано заборгованість, в тому числі відсотки в межах дії даного Договору. Всі інші доводи представника відповідача є нічим іншим як непогодженням з позовними вимогами, без належного правового обґрунтування, з урахуванням визначеності правомірності правочину. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з`явився, у своєму позові просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач до початку судового засідання подав суду заяву з проханням слухати справу без його участі. У задоволенні позову просив відмовити. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За нормою\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 цього Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 12.02.2020 року між ТзОВ «Інфінанс» та [PERSON] був укладений договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0502683293, відповідно до умов якого, товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами програми «MoneyBOOM», а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки та інші платежі за користування кредитом. Відповідно до п. 1.6 Договору ТзОВ «Інфінанс» відкрило [PERSON] кредитну лінію в розмірі 20000,00 грн. Максимальний строк користування кредитом (траншем) 30 календарних днів. Максимальна відсоткова ставка за один календарний день 1,75 %. Згідно з п. 1.2 Договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу не пізніше строку користування траншем. У п. 3.5 Договору сторони окремо погодили, що у випадку користування позичальником кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п. 1.15 договору або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом (траншем), при цьому у випадку, якщо відсоткова ставка за користування кредитом (траншем), що встановлена відповідно до п. 1.15 цього договору менша ніж 1,75 % від суми кредиту (траншу) за кожен день користування кредитом (траншем), то правила нарахування процентів за відсотковою ставкою визначеною відповідно до п. 1.15 цього договору скасовуються з першого дня прострочення кредитом (траншем) і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом (траншем), а саме 1,75 % за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення кредиту (траншу). Договір містить відмітку про підписання електронним підписом. Відповідно до пропозиції надання 2 траншу кредиту згідно заявки-анкети № 2628571560 від 19.02.2020 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0502683293 від 12.02.2020 року (оферта), ТзОВ «Інфінанс» пропонує [PERSON] отримати 2 транш кредиту в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах надання фінансового кредиту № 0502683293 від 12.02.2020 року, строк дії договору 3 роки. Розмір траншу 5630 грн, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 % річних. Пропозиція містить відмітку про підписання електронним підписом. Відповідно до акцепту оферти від 19.02.2020 року на отримання 2 траншу кредиту згідно заявки-анкети 2628571560 від 19.02.2020 року року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0502683293 від 12.02.2020 року, [PERSON] згідний отримати 2 транш кредиту в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0502683293 від 12.02.2020 року, строк дії договору - 3 роки. Розмір траншу 5630 грн, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 % річних. Акцепт містить відмітку про підписання електронним підписом. ТзОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором позики, надавши відповідачу грошові кошти, в порядку передбаченому умовами договору. У відзиві на позовну заяву [PERSON] не заперечує, що він користувався кредитним лімітом у розмірі 5630 грн. 14.07.2021 року між ТзОВ «Інфінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 14-07/21, відповідно до умов якого ТзОВ «Інфінанс» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами згідно з реєстром боржників серед яких право вимоги до [PERSON] за договором № 0502683293 від 12.02.2020 року. У свою чергу, ТзОВ «Вердикт Капітал» згідно з договором факторингу № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТзОВ «Коллект Центр», у томі числі і за кредитним договором № 0502683293 від 12.02.2020 року, що укладений між ТзОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В силу норми ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. З розрахунку заборгованості, здійсненого ТзОВ «Вердикт Капітал», заборгованість [PERSON] станом на 14.07.2021 року складала 56076, 86 грн., з яких: 5630 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту; 50446, 86 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Станом на 10.01.2023 заборгованість [PERSON] складала 109772, 98 грн, з яких: 5630 грн. заборгованість по основній сумі кредиту; 50446, 86 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 53696, 12 грн. нараховані відсотки згідно з кредитним договором. З розрахунку заборгованості, здійсненого ТзОВ «Коллект Центр» слідує, що заборгованість [PERSON] станом на 09.01.2024 року складає 109772, 98 грн, з яких: 5630 грн. заборгованість по основній сумі кредиту; 104142, 98 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги . У позовній заяві позивач просить стягнути наявну заборгованість частково, а саме: заборгованість у розмірі 67801, 33 грн., з яких: 5630 грн. заборгованість за тілом кредиту, 62171, 33 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТзОВ «Інфінанс». Щодо доводів відповідача про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Для обчислення давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, чинного на момент звернення позивача до суду з позовом, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації по відношенню до України, відповідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» - на території України з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строком на 30 діб,який неодноразово продовжувався та затверджувався Верховною радою України та діє до цього часу. Таким чином, враховуючи, що до введення воєнного стану загальний строк позовної давності не минув, на момент звернення позивача до суду з позовом діяв правовий режим воєнного стану, суд дійшов до висновку, що позовна заява, яка надіслана до суду 23.01.2024 року, подана в межах строку позовної давності. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 09.01.2024 року скаладає 109772, 98 грн, з яких: 5630 грн. заборгованість по основній сумі кредиту; 104142, 98 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги . Вищевказаний розрахунок [PERSON] в жодній мірі не спростований, будь-яких своїх розрахунків на доведення своєї правової позиції у спорі останній не надав та про призначення судової економічної експертизи в ході здійснення даного провадження не просив. ТзОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги на вказану заборгованість на підставі договору №10-01/2023 від 10.01.2023 року. Позивач не здійснював жодних нарахувань на суму заборгованості з моменту набуття права вимоги. При цьому, позивач фактично просить стягнути з відповідача лише частину заборгованості, а саме: в загальному розмірі 67801, 33 грн., з яких: 5630 грн. заборгованість за тілом кредиту, 62171, 33 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТзОВ «Інфінанс». Тобто, ТзОВ «Коллект Центр» у тексті позовної заяви зробив акцент на те, що в частині заборгованості за відсотками бажає стягнути з відповідача таку заборгованість станом на дату відступлення права вимоги первісним кредитором ТзОВ «Інфінанс». Із досліджених в судом доказів вбачається, що заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТзОВ «Інфінанс» складала 50446, 86 грн, а не 62171, 33 грн, як зазначено в позовній заяві. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погасив, що є порушенням законних прав ТзОВ «Коллект Центр». Таким чином,\~зважаючи,\~що відповідачу\~було відомо\~про необхідність\~виконання взятих\~на себе\~зобов`язань,\~однак останній\~їх належним\~чином не\~виконав,\~обставини зазначені\~у позові\~не спростував,\~не надав\~доказів на\~підтвердження відсутності\~заборгованості або\~її погашення,\~суд вважає\~за необхідне\~позов задовольнити\~частково тастягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0502683293 від 12.02.2020 року в загальному розмірі 56076, 86 грн., з яких: 5630 грн. заборгованість за тілом кредиту, 50446, 86 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТзОВ «Інфінанс». Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України визначено, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог. З огляду на часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2504, 37 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, зокрема, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 17000 грн., на підтвердження яких, долучає до матеріалів справи Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТзОВ «Колект Центр»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку про надання юридичної допомоги № 558 від 02.01.2024 року до договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, згідно з якою ціна з надання усної консультації з вивчення документів 3000 грн. (2 години вартістю по 1500 грн.),ціна підготовки пропозицій 4000 грн. (2 години вартістю по 2000 грн.), ціна складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 10000 грн. (5 годин по 2000 грн.); витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року, згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 17000 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України та з огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, участь адвоката у справі, кількість судових засідань, суд, з урахуванням основоположних засад\~справедливості,\~виваженості та\~розумності,\~ вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 5000 грн. На підставі ст.ст. 11, 15, 16, 20, 252-257, 267, ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554, ст. 610-611, 1046-1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: partial