Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

13.04.2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29.05.2021 року ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) отримано від [PERSON] заявку на отримання кредиту №4627547. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено відповідача електронним повідомленням (смс) одноразовий ідентифікатор, приведенні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору №4627547 від 29.05.2021 року, який знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан». Таким чином, відповідач уклала з ТОВ «Мілоан» договір споживчого кредиту №4627547 від 29.05.2021 року, на підставі чого їй було перерахованого кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 10000 грн. На виконання вимог досудового врегулювання спору, позивачем направлено відповідачу Досудової вимоги про сплату заборгованості за договором №4627547 від 29.05.2021 року. 13.02.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір відступлення прав вимоги №07Т, згідно умов якого право вимоги за кредитним договором №4627547 від 29.05.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс» в сумі 44450 грн. 00 коп., з яких: 10000 грн. 00 коп. сума заборгованості по тілу кредиту; 32550 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками; 1900 грн. 00 коп. сума заборгованості за комісійними винагородами. В зв`язку із викладеними обставинами, позивач ТОВ «Діджи Фінанс» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №4627547 від 29.05.2021 року у сумі 44450 грн. 00 коп., з яких: 10000 грн. 00 коп. сума заборгованості по тілу кредиту; 32550 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками; 1900 грн. 00 коп. сума заборгованості за комісійними винагородами, а також судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн. 00 коп. До початку проведення судового засідання представником позивача ТОВ «Діджи Фінанс» Карпенко Ю.Г. надано суду заяву про підтримання позову, розгляд справи без її участі. Відповідач до початку проведення судового засідання надала суду заяву про розгляд справи без її участі, а також вказала про часткове визнання позову, просила не стягувати відсотки та комісію, із сумою заборгованості за тілом кредиту, згідна. Розгляд справи здійснено в порядку заочного розгляду, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, зазначає наступне. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Так, судом встановлено і це підтверджено матеріалами справи, що 29 травня 2021 року між кредитором ТОВ «Мілоан» та позичальником [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №4627547 на загальний розмір кредиту у сумі 10000 грн. 00 коп. у валюті Українські гривні, які перераховано [PERSON] згідно платіжного доручення №47449116 від 29.05.2021 року (а.с.42), строком на 15 днів з 29.05.2021 року (строк кредитування) п. 1.3, з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 13.06.2021 року п.1.4. За п.1.5.1 визначено, що комісія за надання кредиту становить 1900 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом; 2550 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 1.70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом п.1.5.2. (а.с. 36). Пунктом 7.1. вказаного договору сторонами вказано, що строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань (а.с.39). 13.02.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір відступлення прав вимоги №07Т, згідно умов якого та відповідно витягу з додатку до даного договору, право вимоги за кредитним договором №4627547 від 29.05.2021 року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» в сумі 44450 грн. 00 коп., з яких: 10000 грн. 00 коп. сума заборгованості по тілу кредиту; 32550 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками; 1900 грн. 00 коп. сума заборгованості за комісійними винагородами. Вказана сума заборгованості підтверджена наданим суду розрахунком. Відповідно до частини 1\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1\~статті 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Як вбачається із частини 1\~статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною 1\~статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1\~статті\~629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається із частини 1\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Частиною 1\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1\~статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини 1\~статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається із частини 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно з частиною третьою ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до\~ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України,\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі\~докази подаються\~до закінчення\~судових дебатів\~у справі\~або протягом\~п`яти днів\~після ухвалення\~рішення суду\~за умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем підтверджено належним доказом - актом наданих правничої (правової) допомоги (а.с.16), але її розмір суд, з урахуванням складності справи, не може вважати співмірним із заявленим позовом і обсягом наданих послуг. Так, виокремлення адвокатом «аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій» та «формування додатків до позовної заяви» як самостійних видів адвокатських послуг є необґрунтованими та охоплюється діями адвоката з «підготовки до судового засідання» у суді, а тому визначення оплати на суму 2250 грн. та 750 грн. є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих позивачу послуг правничої допомоги. Отже, з урахуванням складеності справи, до стягнення з відповідача підлягають понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, в сумі 3000 грн., оскільки вони є дійсними, необхідними та мають розумний розмір.

Outcome: approved