Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

10 квітня 2024 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи [PERSON] , в якому просив стягнути з матері [PERSON] на його користь аліменти на його утримання щомісячно в розмірі частки її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Тривалий час [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] , бабою [PERSON] та дідом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , перебуває на повному матеріальному утриманні батька, який забезпечує його всім необхідним. Мати [PERSON] проживає окремо, не виконує свого обов`язку щодо утримання дитини [PERSON] . При цьому мати [PERSON] отримує від батька [PERSON] на утримання дитини аліменти, якими розпоряджається на власний розсуд. Прохання [PERSON] надавати йому кошти, які сплачує на його утримання батько [PERSON] , відповідач [PERSON] проігнорувала. Як неповнолітня дитина [PERSON] має право самостійно звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з матері. За таких обставин, неповнолітній [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх майнових прав з позовом, в якому просив стягнути з матері [PERSON] аліментів на своє утримання на його користь. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.06.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Августової М.В. про зупинення провадження у справі. Однією з підстав відмови у зупиненні провадження у справі, був той факт, що предметом розгляду справи №537/1781/24 є стягнення з матері [PERSON] аліментів на користь дитини [PERSON] , який проживає окремо, починаючи з 10.04.2024 року, а у справі №537/3225/23 є спір про стягнення з батька [PERSON] на користь матері [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , починаючи з 29.10.2009 року, при цьому [PERSON] визнавала, що з початком військової агресії проти України вона проживає окремо від своєї дитини [PERSON] . Тому розгляд справи №537/1781/24 не залежить від вирішення справи №537/3225/23. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.07.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Августової М.В. про об`єднання справ №537/1718/24 зі справою №537/4063/23. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Від його представника адвоката Пінчук Ю.В. надійшла заява про розгляд справи у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Августова М.В. в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, із заявою про відкладення розгляду справи не зверталася, відзиву не надали. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Данилейко Н. в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, просила долучити до матеріалів справи акт обстеження умов проживання неповнолітнього [PERSON] від 01.05.2024 року. У ст. 223 ЦПК України наведені наслідки неявки в судове засідання учасника справи. Так, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. (ч.1 ст.223 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на наведені вимоги закону, за відсутності визначених у ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті після повторної неявки відповідача та її представника в судове засідання без поважних причин, за наявності заяви представника позивача про розгляд справи без її та позивача участі. Затягування розгляду справи №537/1718/24 шляхом її безпідставного зупинення до вирішення іншої справи №537/3225/23, рішення у якій не впливає на рішення у даній справі, чи об`єдання з іншою справою №537/4063/23, в якій розпочато судовий розгляд та зупинено провадження, не відповідає найкращим інтересам дитини [PERSON] , позбавляє його права на розгляд його позову впродовж розумного строку та вирішення спору про його утримання матір`ю, яка проживає окремо. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 26 вересня 2008 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис №811 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26 вересня 2008 року). Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 серпня 2010 року у справі №2-1615/10 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30 березня 2009 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №198. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 лютого 2010 року у справі №2-2535/2010 стягнуто з батька [PERSON] на користь матері [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку платника аліментів, починаючи з 29.10.2009 року до досягнення дитиною повноліття. Проте згідно з актом обстеження умов проживання від 01.05.2024 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, затвердженого заступником начальника служби [PERSON] , неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] , дідом [PERSON] , бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Житло знаходиться на першому поверсі дев`ятиповерхового будинку, складається з двох кімнат. Квартира зі зручностями, облаштована меблями та електропобутовою технікою, у квартирі чисто, затишно. Для виховання та розвитку дитини [PERSON] облаштована окрема кімната, дитина забезпечена необхідним сезонним одягом, взуттям, шкільним приладдям, засобами гігієни. У ході бесіди з [PERSON] встановлено, що [PERSON] не спілкується з матір`ю [PERSON] , вона не підтримує його матеріально, не цікавиться життям, навчанням. Догляд за [PERSON] здійснює батько [PERSON] , дід та баба. Відповідач [PERSON] не подала обґрунтованих заперечень проти факту, що вона проживає окремо від дитини [PERSON] з моменту його звернення до суду з позовом 10.04.2024 року. У позові неповнолітньої дитини [PERSON] не ставилося питання про стягнення аліментів з матері на його користь та на його утримання за минулий час. Раніше з матері [PERSON] не стягувалися аліменти на утримання її дитини [PERSON] . Відповідно до ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга\~статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема\~статтею 180 СК України\~на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною сьомою\~статті 7 СК України,\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 179 СК України\~встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до\~ЦК України. Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом (частина друга\~статті 47 ЦПК України). Згідно з частиною першою\~статті 18 СК України\~кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Частиною четвертою\~статті 152 СК України\~дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років. Особа, якій виповнилось 14 років, може сама звернутись до суду із заявою, зокрема про стягнення аліментів. Позовні вимоги неповнолітнього [PERSON] , який станом на день подання позову досяг 14 років, стосуються безпосередньо його майнових прав на утримання матір`ю, яка проживає окремо. Тому, суд приходить до висновку, що позивач має право звернутися до суду з позовом за захистом для самостійного одержання аліментів від матері, яка проживає окремо, має можливість надавати таку допомогу, інших утриманців не має, але добровільно не надає кошти на утримання дитини, яка проживає окремо, і й цей факт не спростовано. Отже необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання. Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. За ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відсутні підстави, наведені у п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України, для залишення позову неповнолітньої дитини [PERSON] без розгляду, оскільки у справах №537/4063/23 та №537/3225/23 спір виник між іншими учасниками, а саме його матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] з приводу стягнення аліментів на утримання дитини. Твердження представника відповідача [PERSON] адвоката Августової М.В. про подвійне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, в разі вирішення спору за позовом неповнолітньої дитини [PERSON] про стягнення з матері [PERSON] аліментів на його користь на його утримання є безпідставними. На час розгляду цієї справи №537/1781/24 за позовом неповнолітньої дитини [PERSON] було зупинено провадження у іншій справі №537/4063/23 за позовом батька [PERSON] до матері [PERSON] про стягнення з останньої аліментів на утримання дитини, рішення не ухвалено. Відповідач [PERSON] , її представник [PERSON] не позбавлені права повідомити суд у справі №537/4063/23 про рішення, ухвалене у справі №537/1781/24 для уникнення подвійного стягнення з матері аліментів на утримання дитини [PERSON] . Відповідно до положень\~статті 181 СК України,\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Разом з тим, відповідно до ч.1\~ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання позивача, суд враховує вимоги ст.ст.\~181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, та приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів щомісяця в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову 10.04.2024 року і до повноліття позивача. Відповідно до ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved