Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог, а також позиції учасників справи щодо позову. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що з весни 2004 року він та відповідачка проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, за час якого, у них народилися троє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У свідоцтвах про народження дітей батьком записаний він, а матір`ю відповідачка, яка мала на той час прізвище [PERSON]. 19 серпня 2014 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб і відповідачка взяла його прізвище [PERSON] . Позивач зазначає, що десь із середини 2020 року їхні подружні стосунки фактично припинилися. У липні 2021 року відповідачка виїхала до Російської Федерації і припинила будь-які стосунки з ним та дітьми. Рішенням суду шлюб між ним та відповідачкою розірвано та стягнуто з відповідачки на його користь аліментів на утримання дітей, які постійно проживають з ним та перебувають на його повному утриманні. Позивач вказує, що з липня 2021 року відповідачка взагалі самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, дітьми не цікавиться, не піклується про їхнє життя та здоров`я, виховання, розвиток, не забезпечує матеріально. Відповідачка навіть не намагалася встановити будь-який контакт із дітьми, взагалі не виявляє материнської турботи про дітей. Позивач зазначає, що саме він піклується про стан здоров`я та розвиток дітей, він повністю забезпечує їх всім необхідним. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач також просив понесені ним судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 211,20 грн не стягувати з відповідачки та залишити на його рахунок. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Нагайник М.Г. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав, вказаних у позові та в судовому засіданні. Позивач зазначив, що він проживав з відповідачкою у цивільному шлюбі з 2004 року. У них народилося троє дітей. 19 серпня 2014 року він та відповідачка уклали шлюб. З середини 2020 року їхні подружні відносини зіпсувалися і вони припинили проживати разом як подружжя. У липні 2021 року відповідачка виїхала з України до Російської Федерації, громадянкою якої вона є. Українського громадянства відповідачка не набула. З часу виїзду до Російської Федерації відповідачка взагалі не спілкувалася з дітьми, які постійно проживають разом із ним та перебувають на його повному утриманні. Крім їхніх спільних дітей, у відповідачки також є ще двоє дітей від стосунків з іншими чоловіками, якими вона в основному і займалася. Позивач зазначив, що йому невідоме місце проживання відповідачки в Російській Федерації. Його щомісячна заробітна плата становить близько 12-13 тисяч гривень. На життя йому з дітьми вистачає. 24.01.2024 шлюб з відповідачкою розірвано відповідно до рішення суду. Цим же рішенням призначено щомісячне стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання дітей. Виконавчий лист вже знаходиться на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби, однак жодних аліментів він від [PERSON] не отримав. Позивач вказав, що відповідачка останні 3 роки взагалі не спілкується з дітьми, не допомогає йому матеріально їх утримувати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. З поштових відміток на наявних у матеріалах справи рекомендованих листах вбачається, що надіслані судом відповідачу рекомендовані листи з копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією позову з копіями доданих до нього документів, судовими повістками відповідачу не було вручено у зв`язку із відсутністю адресата за останнім відомим фактичним місцем проживання, а тому відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач [PERSON] вважається повідомленою про перебування на розгляді у суді судової справи, учасником якої вона являється /а.с. 39, 48, 57, 72/. Відповідач [PERSON] також була повідомлена про судовий розгляд справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України за допомогою неодноразового розміщення оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, останнє з яких було розміщено не пізніше ніж за десять днів до дня ухвалення рішення у справі /а.с. 38, 47, 52, 64, 83/. Представник третіх осіб Служби у справах дітей Диканської селищної ради та Виконавчого комітету Диканської селищної ради як органу опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні вказала, що позов обґрунтований. Вважала наявними підстави для задоволення позову та вказала, що позбавлення батьківських прав відповідачки є доцільним та відповідатиме інтересам дітей. [PERSON] вказала, що ще до того, як відповідачка виїхала до Російської Федерації, то у службу у справах дітей надходили скарги від її сусідів щодо того, що вона не виконує материнські обов`язки, залишає дітей без догляду. Доки позивач знаходився на роботі, відповідачка не доглядала за дітьми. Позивач у службу у справах дітей щодо невиконання відповідачкою батьківських обов`язків не звертався. У відповідачки не було паспорта громадянина України, вона мала лише тимчасову посвідку на проживання. Нині скарги щодо недогляду за дітьми не надходять, батько дітей, позивач по справі, доглядає за дітьми, повністю утримує їх, дбає про їх розвиток та здоров`я. Стосунки між ними хороші. Представник третьої особи [INFO] в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання цього центру про відсутність заперечень проти задоволення позову та розгляд справи за відсутності його представника. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, пояснення свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що з весни 2004 року позивач [PERSON] та відповідачка проживали разом однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу. Під час цього спільного проживання у позивача з відповідачкою народилися троє спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У свідоцтвах про народження дітей батьком записаний позивач [PERSON] , а матір`ю - відповідачка, яка мала на той час прізвище [PERSON] /а.с. 6-8/. 19 серпня 2014 року позивач та відповідачка зареєстрували шлюб /а.с. 11/, який розірвано відповідно до рішення Диканського районного суду Полтавської області від 24 січня 2024 року у справі № 529/1614/23. Цим же рішенням суду призначено щомісячне стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] аліментів у розмірі 1/2 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочато з 14.11.2023 і продовжуватиметься до досягнення кожною дитиною повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили 24 лютого 2024 року /а.с. 12-16/. Згідно з довідкою про склад сім`ї від 28.03.2024 № 469/09.1 виданою Центром надання адміністративних послуг Диканської селищної ради, місце проживання позивача [PERSON] разом із сім`єю, до якої входять його діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] /а.с. 9/. В судовому засіданні було встановлено, що 08 липня 2021 року відповідачка [PERSON] виїхала до Російської Федерації та після цього більше не поверталася в Україну, що підтверджується інформацією Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 28.06.2024 за вих. № 19-45299/18/24-Вих /а.с. 86/. В судовому засіданні було встановлено, що з липня 2021 року діти постійно проживають разом з позивачем та перебувають на його повному утриманні. Відповідачка з цього часу взагалі не спілкується з дітьми, взагалі не бере участі у їхньому матеріальному утриманні, не сплачує аліментів, не здійснює їх виховання, не бере участі у їхньому житті та навчанні, не цікавиться фізичним та духовним здоров`ям дітей, не дбає про належний розвиток дітей, тобто самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради від 31.03.2023 № 111 було затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] /а.с. 17-19/. Відповідно до довідок Опорного закладу "Диканський ліцей імені М.В. Гоголя" від 01.04.2024, при обстеженні житлово-побутових умов проживання [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що ці учні виховуються лише одним батьком. Для дітей створено задовільні умови проживання, вони забезпечені всіма необхідними для життя та навчання речами. Батько у вихованні та навчанні [PERSON] і [PERSON] бере безпосередню участь. Мати дітей у їхньому вихованні та навчанні не бере участі /а.с. 20, 23/. Згідно з характеристиками [PERSON] та [PERSON] , наданих 01.04.2024 Опорним закладом "Диканський ліцей імені М.В. Гоголя", мати дітей не бере участі у їх вихованні. Вихованням, навчанням та забезпеченням всім необхідним займається виключно батько /а.с. 21-22, 24/. З наявного у матеріалах справи висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Диканської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради від 21.05.2024 № 183 /а.с. 54-56/, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мають трьох спільних дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У сім`ї [PERSON] також виховувалися діти [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . До служби у справах дітей неодноразово надходили повідомлення, що [PERSON] не виконує батьківські обов`язки, так як діти ходять недоглянуті, часто бувають голодними, гуляють без нагляду дорослих. [PERSON] не працювала, сім`ю утримував її чоловік [PERSON] . Після припинення подружніх стосунків [PERSON] продовжувала проживати у квартирі чоловіка, який сам оплачував комунальні платежі, купляв продукти харчування. [PERSON] є громадянкою Російської Федерації. За період проживання в Україні з 2002 року вона не узаконила своє перебування на території України та не забезпечила отримання паспорта громадянина України її сином [PERSON] , який у свої 22 роки має лише свідоцтво про народження, видане у Російській Федерації. З метою недопущення депортації, 08 липня 2021 року [PERSON] виїхала до Російської Федерації терміном на 6 місяців. Вона мала намір повернутися та легалізувати своє та сина проживання в Україні. На теперішній час [PERSON] в Україну так і не повернулася та не має наміру повертатися. Після від`їзду матері, діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 31.03.2023 № 111 було визначено місце проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Останній має доброзичливі відносини з дітьми, створив умови для проживання та навчання дітей, займається їх вихованням, піклується про здоров`я, забезпечує духовний та розумовий розвиток дітей. Мати матеріальної підтримки дітям не надає, не спілкується з ними, не виховує, не турбується про їхній розвиток, здоров`я. Посилаючись на вказане, орган опіки та піклування виконавчого комітету Диканської селищної ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є рідним братом позивача. Свідок зазначив, що відповідачка виїхала в Росію в 2021 році, причина виїзду йому невідома. Там відповідачка і залишилась, до брата не повернулася, причина йому невідома. Брат сам виховує дітей, діти доглянуті. До від`їзду відповідачки дітьми в основному займався його брат, вона не дуже займалась дітьми, ніде не працювала, зловживала спиртним. Брат тоді працював. Свідок вказав, що чув від людей, що відповідачка залишала дітей без нагляду. Брат йому ніколи не жалівся на відповідачку, завжди був мовчазний. Свідок [PERSON] вказав, що він впевнений у тому, що з 2021 року відповідачка у брата не з`являлась. З братом і його дітьми він часто спілкється. Знає, що відповідачка не телефонує до них. Брат справляється зі своїми батьківськими обов`язками. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона є колегою позивача. Їй відомо, що у 2021 році відповідачка [PERSON] поїхала в Росію і вона її більше не бачила, їхні спільні з позивачем троє дітей живуть з останнім. Позивач забезпечує дітей та доглядає за ними. Діти охайні, доглянуті. Свідок вказала, що їй відомо, що відповідачка не завжди виконувала свої батьківські обов`язки щодо дітей, навіть коли проживала з позивачем. Дітьми більше позивач займався, відповідачка ніде не працювала. [PERSON] , [INFO] в судовому засіданні вказала, що позивач та відповідачка є її батьками. На час подання позову до суду вона була ще неповнолітньою, а на час розгляду справи по суті вона вже досягла повноліття. [PERSON] вказала, що вона проживає разом з батьком, сестрою та братом. Вони завжди нагодовані, вдягнуті, батько доглядає за ними. Коли мати з ними жила, то вживала спиртне, залишала їх без нагляду. Батько їх не залишає. Родина у них зараз дружна. Мати поїхала від них у 2021 році, давно їм не писала, а коли раніше і писала, то лише негарне і вони їй не пишуть. Посилки, гроші мати їм не надсилала. [PERSON] зазначила, що вона підтримує позов батька стосовно позбавлення матері батьківських прав стосовно неї та її сестри і брата - [PERSON] і [PERSON] і просить позбавити матір батьківських прав. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] в судовому засіданні пояснила, що вона закінчила 11 класів. Живе з татом, сестрою та братом. Батько виконує всі обов`язки. Мама поїхала в Росію три роки тому і там проживає. Її сестрі мати писала, що народить шосту дитину і вони їй будуть не потрібні. Коли мати з ними проживала, то вона вживала спиртне, гуляла з подругами, не приходила додому на ніч. [PERSON] вказала, що вважає доцільним позбавити матір батьківських прав. Мати не бере участі у їхньому житті, про все піклується тато. У мами є ще двоє дітей старших за них - від іншого шлюбу, вони з ними жили раніше. З цими дітьми вони зараз не спілкуються. Брат, який є сином матері від попереднього шлюбу, зараз проживає в Диканьці, працює на заводі " [PERSON] ", а сестра, яка є дочкою матері від попереднього шлюбу, - виїхала. [PERSON] зазначила, що коли батько був вночі на роботі, то мама в цей час гуляла, а вони були вдома самі. Коли вона навчалася в школі, то відвідувала там їдальню, тато сплачував кошти за її харчування. Тато все їм купує, дома є що їсти. Малолітній [PERSON] , [INFO] у присутності психолога [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він живе з батьком і сестрами [PERSON] і [PERSON] . Він їх всіх любить, родина дружна. Він відвідує щколу, у нього є все необхідне, батько йому все купує, доглядає за ним. Маму він востаннє бачив давно. Вона телефонувала йому рік тому, сестрам вона не телефонує. Коли мати поїхала в Росію, то вона їм нічого не надсилала. Він перейшов в 6 клас. В школі він відвідує їдальню. Тато сплачує за його харчування у школі. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України. Статтями 150, 151 СК України передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов`язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 цієї Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї (ст. 9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд враховує також і практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017, де вказано, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України"). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] постійно проживають разом зі своїм батьком [PERSON] . Саме позивач дбає про належне забезпечення умов проживання дітей, про їх навчання, виховання, розвиток. Позивач повністю самостійно утримує дітей. При цьому, відповідачка [PERSON] протягом останніх трьох років окремого проживання від дітей, жодного разу не відвідувала їх, взагалі не утримує дітей, не сплачує аліменти на їх утримання, не здійснює їхнє виховання, не бере участі у їхньому житті та навчанні, не цікавиться фізичним та духовним здоров`ям дітей, не дбає про належний розвиток дітей та навіть взагалі не спілкується з ними. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про перебування у суді справи, учасником якої вона є, не надала суду відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань та не з`явилася в судове засідання. Приймаючи рішення про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту прав та інтересів дітей, суд бере до уваги як доказ також висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки такий висновок ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин, а також бере до уваги свідоме нехтування відповідачкою батьківськими обов`язками, враховує всі докази в сукупності. Враховуючи те, що наявні у справі докази у їх сукупності підтверджують те, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду, вихованню, утриманню своїх доньки [PERSON] , яка на час ухвалення рішення у справі вже досягла повноліття, та неповнолітніх дітей [PERSON] і Матвія, не піклується про них, не проявляє до них щонайменшої материнської турботи, зацікавленості у їхній долі, протягом останніх трьох років взагалі не спілкується та не бачиться з дітьми, що свідчить про те, що відповідач свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків та не бажає їх виконувати в подальшому, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат у справі. Понесені позивачем [PERSON] судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 211,20 грн залишити на рахунок позивача на підставі заявленого ним клопотання про це. Позивачем не заявлялися позовні вимоги та клопотання про розподіл судових витрат у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу не подавалося та не заявлялося в судовому засіданні, а тому це питання не було предметом судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved