Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

Позивач Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування який діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] , Центр захисту дітей «Наші діти» в якому просить суд: - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] та малолітньої [PERSON] ; - передати Дніпровській районній в місті Києві державній адміністрації, як орган опіки та піклування неповнолітню [PERSON] та малолітню [PERSON] для їх подальшого влаштування; - стягнути з [PERSON] кошти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття на особу або установу в якій будуть перебувати діти. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року відкрито провадження розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судові засідання жодного разу не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подав. Поштова кореспонденція (ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками, а також судові повістки, що направлялися за останньою відомою адресою проживання відповідача), поверталась до суду неврученою з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «За закінченням терміну зберігання». Таким чином, відповідач, враховуючи положення статей 128, 130 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації направила до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зпро день, час та мсіце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа Центр захисту дітей "Наші діти" направила до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб зареєстрований 17 березня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, з відповідним актовим записом № 203, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка: [PERSON] , дружини: [PERSON] . За час перебування у шлюбі у сторін народилися спільні діти, а саме: - [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 січня 2024 року; - [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 січня 2024 року. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] має реєстрацію місця проживання разом із дітьми за адресою: [ADDRESS] , а мати [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 11 вересня 2023 року Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» Дніпровського району м. Києва видано висновок лікарсько-консультативної комісії № 1438 стосовно [PERSON] в якому зазначено, що [PERSON] має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, позбавлена можливості самостійно пересуватися. (а.с.18) 12 січня 2024 року мати [PERSON] надала письмове пояснення, в якому зазначила, що вона із донькою [PERSON] проживає у сусіда, який їм допомагає. Її чоловік та батько дітей з ними не проживає та не допомагає. 16 січня 2024 року Службі у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації надав письмове пояснення [PERSON] , з якого вбачається, що у нього за адресою: [ADDRESS] проживають сусіди, а саме: [PERSON] та її донька [PERSON] . У своїй квартирі проживати вони не мають можливості, оскільки ключі від квартири забрав батько, який не працює та не утримує їх. Старша донька [PERSON] проживає у рідного брата батька [PERSON] 18 січня 2024 року із письмовою заявою до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації звернулася [PERSON] та просила влаштувати її до Центру захисту дітей «Наші діти». З протоколу бесіди з [PERSON] , було встановлено що її мати не ходить, потребує лікування, а батько проживає окремо та не приймає участі у вихованні. Крім того, у кв. [ADDRESS] через постійні сварки з батьком та вживання батьком алкогольних напоїв та велике скупчення клопів [PERSON] разом із мамою вимушено проживають у сусіда в кв № 82 Не заперечує, щоб батька [PERSON] позбавили батьківських прав (а.с.27) 19 січня 2024 [PERSON] надала письмове пояснення в якому зазначила, що проживає з рідним дядьком [PERSON] . З батьками фактично не спілкується, інколи спілкується з мамою та відвідує її за місцем фактичного проживання. Зазначила, що батько вживає алкогольні напої, не працює близько 11 років, матеріально їх не утримує, не цікавиться їх життям. Батько повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно неї та її сестрички. 19 січня 2024 року [PERSON] влаштована до Центру захисту «Наші діти» де перебуває на даний час. 26 січня 2024 року Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації винесено наказ «Про тимчасове влаштування дитини» [PERSON] в родину рідного дядьки [PERSON] , [INFO] . 22 січня 2024 року Службі у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації [PERSON] надав письмове пояснення в якому зазначив, що його рідний брат [PERSON] не працює, зловживає алкогольними напоями, матеріально дітей не утримує, не піклується про них. Він не одноразово просив змінити відношення до дітей, влаштуватися на роботу та [PERSON] не реагує. У в`язку з чим [PERSON] перейшла проживати до [PERSON] (а.с.22) 29 серпня 2023 року батько [PERSON] надав письмові пояснення та повідомив, що не працює, доходів не має, матеріально сім`ю не утримує, що на даний час дружина хворіє та не пересувається та потребує призначення інвалідності. Відповідно до акту обстеження умво проживання дітей за адресою [ADDRESS] провести обеження представники Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації не змогли, оскільки вхідні двері не відчинили. З копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] встановлено, що для виховання та розвитку дитини [PERSON] створені не належні умови. Спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації рекомендовано прибрати в квартирі, звільнити кімнату в якій мешкає дитина та придбати стіл для занять. (а.с.54 ) Відповідно до характеристики середньої загальноосвітньої школи № 182 м. Києва встановлено, що [PERSON] , навчається у НВК з 01 вересня 2023 року. Має достатній рівень знань з предметів гуманітарного циклу, швидко йде на контакт, чуйна. Ввічлива, тактовна, спокійна, урівноважена, щодо [PERSON] з`ясовано, що за час навчання батько не приймав участі у навчанні та вихованні дитини. [PERSON] відвідує навчально-виховний комплекс № 30 «Еконад» її успіхами цікавиться дядько [PERSON] , він підтримує зв`язок з класним керівником, відвідує батьківські збори. (а.с.57) 26 квітня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення яким, визнано [PERSON] винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КПАП України (вчинення домашнього насильства) 08.08.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2КуАП України (вчинення домашнього насильства). Крім того, Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації було направлено запит до Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві щодо притягнення [PERSON] в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 183 КпАП України (невиконання батьками або особами, що їх замінюють обов`язків щодо виховання дітей). У подальшому отримано відповідь в якій зазначено копія листа Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві від 13.02.2024 № 1153/125/80/05-2024 в якому зазначено, що вхідні двері [PERSON] не відчиняє, на мобільні дзвінки не відповідає Також спеціалістами Служби було здійснено неодноразові спроби обстежити житлово-побутові умови дітей в квартирі де вони зареєстровані, вхідні двері так ніхто і не відчинив. Таким чином, [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання свої батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не готує їх до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування дітям, не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, не цікавиться їх здоров`ям та нехтує їхніми потребами, що стало підставою для звернення з даним позовом. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 150 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно з п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач самоусунувся від виховання дітей, стосунків із дітьми не підтримує, не піклується як батько про свою дитину, не цікавиться станом їх здоров`я, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток, будь-якої матеріальної допомоги на утримання, лікування та розвиток дітей не надає, не виконує своїх батьківських обов`язків. Ухилення від покладених на батьків обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст. 164 СК України. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Статтею 8 ч.2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (з останніми змінами), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991 р., передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов`язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв`язки. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з наданим Дніпровської РДА Службою у справах дітей та сім`ї висновком про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з метою соціально-правового захисту дітей на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (протокол комісії від 13.03.2024 № 3) прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є правовим способом захисту прав і інтересів дитини. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується відсутність належної уваги до дітей з боку батька, небажання відповідача та його свідоме ухилення займатися вихованням дітей та матеріально забезпечувати їх, спілкуватися з ними, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки це буде відповідати інтересам дітей. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення аліментів, слід зазначити про таке. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів суд також має враховувати положення ст. 182 СК України, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів на утримання, суд виходив з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому з врахування доказів наданих позивачем, приходить до висновку про задоволення стягнення аліментів, а саме у розмірі 1/3 частки але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення кожною дитиною повноліття на особу або установу в якій будуть перебувати діти. Згідно із ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до положень частини другої та третьої статі 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З урахуванням положень ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд присуджує відповідачу до сплати аліментів на утримання дітей починаючи з 18 березня 2024 року та до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 Цивільного процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Судовий збір у справі складає 2 422,40 грн., з яких: витрати по сплаті судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав становить 1 211,20 грн., витрати по сплаті судового збору за вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей становлять 1 211,20 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved