Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

11.04.2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 24.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №222, мотивуючи тим, що з початку 2022 року вони з дружиною почали проживати окремо, оскільки відношення на протязі другої половини 2021 з відповідачем поступово погіршувалось, почуття любові, поваги та розуміння згасли, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин, не одноразові спроби примиритися не дали бажаних результатів, і кожного разу вони спільно з відповідачем приходили до рішення про те, що для них та дітей буде краще, якщо вони припинять спільне проживання, оскільки у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя та виконання сімейних обов`язків. На цей час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети, сім`я існує лише формально, відповідач проживає з іншим чоловіком однією сім`єю, а він позивач також створив нову сім`ю з іншою жінкою. Таким чином спільне життя між ними вже неможливе, як й примирення. В добровільному порядку розірвати шлюб вони не можуть, так як від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , тому позивач звертається до суду з позовною заявою. Ухвалою судді від 16.04.2024 року було відкрито провадження, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Дімов Д.П., який підтвердив свої повноваження електронним ордером серії ВН №1353261, виданим 09.04.2024 року (а.с.13) надав 09.07.2024 року на електронну пошту суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутністю та відсутністю позивача, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала на електрону пошту суду відзив, в якому позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, зазначила, що спору між ними з відповідачем, щодо місця проживання дітей не має, вони за обопільною домовленістю будуть проживати з нею [PERSON] , також 08.07.2024 року надала на електрону пошту суду клопотання про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2011 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №222, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 24.12.2011 року (а.с.10). Під час знаходження у зареєстрованому шлюбі у сторін народилися діти: - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 14 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису №283 від 14.07.2015 року (а.с.12); - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 12 грудня 2020 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), на підставі актового запису №306 від 12.12.2020 року (а.с.11); які на час розгляду справи є малолітніми. Судом встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають з початку 2022 року, сумісного господарства не ведуть, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між подружжям зникло почуття взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, спільне життя подружжя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, обидві сторони вже фактично створили інші сім`ї, сторони проживають окремо, тому подальше сумісне проживання між сторонами стало неможливим. Спору щодо місця проживання малолітніх дітей на час розгляду справи не мають. Згідно зі статтею 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1 ст. 110, ч.2 ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу, що свідчить про обоюдне бажання подружжя розірвати шлюб. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Крім того, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст.114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved