Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє - адвокат Голіней Л.Д., звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач з 07 вересня 2020 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2023 року було розірвано. У даному рішенні встановлено, що сторони не проживали разом з травня 2022 року.У шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час зареєстрована та проживає з позивачем та знаходиться повністю на його утриманні. Позивач [PERSON] сам виховує малолітню дочку [PERSON] , по господарству йому допомагає бабуся дівчинки [PERSON] . Мати дитини [PERSON] участі у вихованні дитини не бере більше двох років, гроші на її утримання не передає, з травня 2022 року залишила дитину з батьком і пішла в невідомому позивачу напрямку. Відповідач [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини [PERSON] , не займається її духовним та фізичним розвитком, не забезпечує її, не надає належної материнської любові, не цікавиться життям та здоров`ям дівчинки з тих пір як залишила її. Утримання дитини [PERSON] повністю лягло на плечі батька- позивача по справі [PERSON] . Оскільки позивач сам виховує дитину та не має постійного заробітку, то допомога відповідача є необхідною в утриманні дочки. Враховуючи наведене просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від всіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 12.06.2024 ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача- адвокат Голіней Л.Д. підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та зазначила, що протягом останніх двох років відповідачка взагалі не виходить на зв`язок, не цікавиться життям та здоров`ям доньки, не піклується про дитину. Місце її перебування не відоме. Раніше вона була позбавлена батьківських прав відносно старшої дитини, з інформації наданої службою у справах дітей у травні 2023 року відповідачка народила хлопчика, якого також було вилучено від відповідачки. Один раз за цей час приїздила, щоб забрати документи, але до дитини не підійшла. Веде розгульний спосіб життя, взагалі не цікавиться дітьми. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно не з`явилася у судове засідання, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою, вказаною в позовній заяві та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України). Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзив на позов не подала, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України за наявності згоди представника позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 22.07.2024 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка занесена до протоколу судового засідання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином, надав на виконання ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.04.2024 року наступні документи: рішення виконавчого комітету, як органу опіки та піклування Ланчинської селищної ради від 28.05.2024 року та витяг із протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Ланчинської селищної ради від 28.05.2024 року. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір`ю позивача, відповідачка є її колишньою невісткою. Коли дитина була немовлям, відповідачка проживала в їх родині та виховувала дитину разом із чоловіком-її сином, але коли дівчинці виповнився один рік, [PERSON] пішла з сім`ї у невідомому напрямку. Після цього один раз приходила за документами, принесла дитині іграшку- ведмедика, але ні одягу ні продуктів харчування не приносила. Їй відомо, що [PERSON] має старшу доньку, відносно якої її також позбавили батьківських прав. Сама вона допомагає сину виховувати онуку, бавити її, але в цілому син самостійно утримує та виховує дитину. Відповідачка грошей на утримання дитини не дає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача. Після народження дитини відповідачка проживала з позивачем, гуляла з дитиною, але потім пропала кудись. Після цього бачила її один раз в селі, але до дитини вона не приходила. Дитину виховує та утримує позивач самостійно, йому допомагає його мати- бабуся дівчинки. Відповідач в вихованні дитини участі не приймає, дитині нічого не купує та не передає, де вона проживає їй не відомо. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини. Статті 150, 157 СК України закріплюють, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 07 вересня 2020 року перебував з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі (а.с.7), який рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2023 року було розірвано. У даному рішенні встановлено, що сторони не проживали разом з травня 2022 року (а.с.13-14). У шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до довідки про склад сім`ї від 19 жовтня 2022 року до складу сім`ї заявника входить: заявник [PERSON] та його дочка [PERSON] (а.с.15). Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, [PERSON] зареєстрована разом з своїм батьком у [ADDRESS] (а.с.9). Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї позивача підтверджується, що його дочка [PERSON] проживає разом з батьком та знаходиться повністю на його утриманні (а.с.10). Актом обстеження житлово-побутових умов від 01.04.2024 року підтверджується, що позивач [PERSON] сам виховує свою малолітню дочку [PERSON] , по господарству йому допомагає бабуся дівчинки [PERSON] . Його колишня дружина [PERSON] участі у вихованні дитини не бере більше двох років. Гроші на утримання дитини не передає (а.с.11). Служба у справах дітей Ланчинської селищної ради неодноразово навідувалася до позивача з дочкою з метою встановлення їхніх умов проживання, а також встановити чи мати дівчинки бере участь у вихованні та утриманні дочки. Згідно рішення виконавчого комітету, як органу опіки та піклування Ланчинської селищної ради №44 від 28.05.2024 року та витягу із протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Ланчинської селищної ради №3 від 28.05.2024 року прийнято рішення - вважати доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.35-36). Також у протоколі засідання комісії зазначено, що [INFO] [PERSON] народила хлопчика, але оскільки вона зловживала алкоголем, приводила додому сумнівні компанії, вела аморальний спосіб життя, дитину вилучено з сім`ї [PERSON] та працівниками служби у справах дітей Івано-Франківської міської ради влаштовано в Надвірнянський будинок дитини. На даний час місце перебування [PERSON] не відоме. Вказана обставина також свідчить про свідоме нехтування відповідачкою батьківськими правами щодо її малолітніх дітей. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя, приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV). Відповідно до ст. 51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 СК України. За ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.16 вказаної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно її малолітньої дитини, так як остання ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася та не спростувала доводів позивача. Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно встановлено, що відповідачка неналежно виконує батьківські обов`язки відносно малолітньої дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з донькою. При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Однак реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Відповідач [PERSON] не займається вихованням дитини, участі у її вихованні не приймає, фінансово її не утримує, належним чином не створює гідні умови для проживання дитини. Суд розцінює такі дії відповідача, як ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини». Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що є її обов`язком. Тому, з врахуванням обставин справи, матеріального стану та стану здоров`я відповідача, яка є фізично здоровою людиною та є працездатною (доказів протилежного суду не надано), суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення аліментів слід задовольнити і стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму дитину відповідного віку, що буде достатнім для задоволення першочергових потреб дитини та її гармонійного розвитку, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки за подання позовної вимоги про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідачки на користь держави; також з відповідачки [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] понесені ним витрати по оплаті судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved