Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та, остаточно уточнивши позовні вимоги, мотивує їх тим, що [INFO] в м. Суми помер її чоловік, [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті залишилась спадщина - частина трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , частка автомобіля, марки DАЕWОО, модель LANOS, 2004 року випуску. Також спадкодавець залишив спадкоємцям кредитні зобов`язання перед АТКП КБ Приватбанку від 26 вересня 2022 року та Альфа банку від 26 вересня 2022 року на суму 150 000 грн. Заповіт спадкодавець не залишив. Спадкоємцями 1 черги по закону на час відкриття спадщини стали: позивачка, дружина спадкодавця, проживає в [ADDRESS] . Спадщину прийняла вчасно, звернувшись з заявою для прийняття спадщини до приватного нотаріуса. Син померлого від першого шлюбу, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає: [ADDRESS] . Відповідач по справі 01 серпня 2022 року звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом, але засвідчення справжність підпису на зазначеному документі відсутня. Приватний нотаріус Вольвач А.В. листом від 01 серпня 2022 року за вих. №118/02-14 с/с 37/2022 йому повідомила про необхідність оформлення документів належним чином. Спадкоємець, [PERSON] на протязі 9 місяців з дня направлення листа, не виконав рекомендації нотаріуса, підпис в заяві про прийняття спадщини не була засвідчена нотаріально. Тобто заява про прийняття спадщині залишилась неподаною. 09 квітня 2023 року закінчився строк для подачі заяви на прийняття спадщини, після смерті [PERSON] . [PERSON] це право не використав, не подав юридично правильну оформлену заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки приватного нотаріуса, Вольвач А.В. , спадкоємець, [PERSON] прийняв спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини [INFO] (день смерті спадкодавця). З таким висновком приватного нотаріуса, Вольвач А.В. позивачка категорично не згодна. Відповідач по справі, спадкоємець по закону, син спадкодавця [PERSON] вчасно на протязі 10 місяців не подав заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] та постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно закону факт прийняття спадщини не може бути тільки з факту реєстрації спадкоємця разом зі спадкодавця на час смерті спадкодавця. Відповідно до закону України «Про свободу переміщення та вільного вибору місця проживання», за ст. 2 зазначено, що свобода пересування та вільний вибір місця проживання громадянам України гарантується пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Кожний громадянин України має право обирати місце проживання незалежно від місця реєстрації. Покійний чоловік позивачки, спадкодавець [PERSON] , починаючи з грудня 1997 року до дня смерті, [INFO] , понад 25 років, постійно проживав разом з нею та їхнім сином, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Її покійний чоловік, [PERSON] , на протязі 2020-2021 та 2022 років, тяжко хворів, взагалі не вставав з ліжка, із-за хвороби обслуговувався в медичних закладах, за місцем постійного проживання за адресою: [ADDRESS] постійно проходив курси лікування в медичних закладах м. Суми та потребував опіки та піклування. [INFO] її чоловік помер, причина смерті - ракова інтоксикація на фоні метаболічних порушень, злоякісне новоутворення тіла шлунку 4 ступені. З грудня 1997 року вона разом зі спадкодавцем [PERSON] стали проживати разом, стали вести спільне господарство та разом виховували сина [PERSON] ; проживали разом більше 25 років. [INFO] у них народився син [PERSON] 27 вересня 1997 року позивачка зі спадкодавцем [PERSON] офіційно одружились. Відповідач по справі, [PERSON] на протязі 2015-2022 року взагалі не спілкувався з батьком, спадкодавцем [PERSON] . Коли спадкодавець [PERSON] тяжко захворів, його син [PERSON] перестав з ним спілкуватись, не цікавився здоров`ям батька, не давав грошей на придбання ліків та на продукти харчування. Утриманням чоловіка позивачки, його лікування займалась вона одна. Відповідач взагалі не приймав участі в проведенні погребіння батька, не був присутній на похоронах. Відповідач був зареєстрований та постійно проживав за адресою; [ADDRESS] та не проживав постійно зі спадкодавцем з грудня 1997 року по день смерті спадкодавця [PERSON] . На час відкриття спадщини [INFO] (день смерті спадкодавця) його місце реєстрації було за адресою: [ADDRESS] , але воно не було постійним місцем проживанням спадкодавця [PERSON] . Відповідач був зареєстрований та постійно проживав за адресою; [ADDRESS] та не проживав постійно зі спадкодавцем з грудня 1997 року по день його смерті. На час відкриття спадщини [INFO] (день смерті спадкодавця) його місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] , але воно не було постійним місцем проживанням спадкодавця [PERSON] . Позивачка вказує на те, що якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким що спадщину не прийняв. Спадкоємець, відповідач по справі, [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини але засвідчення справжності підпису на зазначеному документі відсутня, згідно закону він спадщину не прийняв. У спадкоємця, [PERSON] відсутні факти постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на момент відкриття спадщини. Посилаючись на вказане, просить визнати те, що відповідач на час відкриття спадщини [INFO] постійно не проживав зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а фактично постійно проживав з 1997 року по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2023 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 20 липня 2023 року. 20 липня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено 18 вересня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача, відсутністю відомостей про його належне повідомлення про час та місце розгляду справи. 18 вересня 2023 року у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою, підготовче засідання відкладено до 11 жовтня 2023 року. 11 жовтня 2023 року від [PERSON] надійшла уточнена позовна заява (т. І а.с.233-238). 11 жовтня 2023 року у зв`язку з розглядом адміністративної справи № 591/9053/23, 2-а/591/96/23 про затримання іноземця та забезпечення примусового видворення, підготовче засідання відкладено до 31 жовтня 2023 року. 31 жовтня 2023 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді Сидоренко А.П. в нарадчій кімнаті по кримінальній справі підготовче засідання відкладено до 14 грудня 2023 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 грудня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду на 08 лютого 2024 року з викликом сторін та свідків. 06 лютого 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 03 квітня 2024 року, 15 год. 00 хв. для забезпечення явки свідків. 03 квітня 2024 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді Сидоренко А.П. у відпустці за сімейними обставинами, розгляд справи відкладено до 27 червня 2024 року, 10 год. 30 хв. В зазначеному судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщались судом належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (т. І а.с.11). З довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг» Сумської міської ради від 17 вересня 2019 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (т. І. а.с.10). На запит [PERSON] від 02 травня 2023 року, приватний нотаріус Вольвач А.В. надала відповідь, в якій зазначила про те, що 06липня 2022 року до неї надійшла заява від доньки померлого [INFO] [PERSON] - [PERSON] , про відмову від спадщини на користь сина померлого - [PERSON] , яка була зареєстрована в Журнал реєстрації вхідних документів за вх. № 63/02-14 с/с 37/2022 від 18 липня 2022 року. На підставі цього була заведена спадкова справа № 37/2022, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69495201 від 18 липня 2022 року. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 69495013 від 18 липня 2022 року заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69495060 від 18 липня 2022 року спадкова справа не заводилась. 26 липня 2022 року [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини за законом, яка була зареєстрована в Книгу обліку і реєстрації спадкових справ - с/с 37/2022, пнз № 76 від 26 липня 2022 року. Також вона подала заяву, що має право на одержання свідоцтва про право власності на (одну другу) частку спадкового майна, набутого під час шлюбу, згідно ст. 60 СК України, і бажає ним скористатись. Зазначена заява зареєстрована в Журналі реєстрації вхідних документів за вх. № 66/02-14 с/с 37/2022 від 26 липня 2022 року. 01 серпня 2022 року [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини, яка зареєстрована в Журнал реєстрації вхідних документів за вх. № 77/02-14 с/с 37/2022 від 01 серпня 2022 року. Також він подав заяву про визначення частки в квартирі за померлим, яка зареєстрована в Журнал реєстрації вхідних документів за вх. № 78/02-14 с/с 37/2022 від 01 серпня 2022 року, але засвідчення справжності підпису на зазначеному документі відсутнє. Листом від 01серпня 2022 року за вих. № 118/02-14 с/с 37/2022 йому було повідомлено про необхідність оформлення документів належним чином. Спадщину він прийняв шляхом сумісного проживання з померлим (витяг з реєстру територіальної громади № 14.03-08/226332 від 25.07.2022 року). Згідно п. 3.21 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. 11 серпня 2022 року [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини на користь дружини померлого - [PERSON] , яка була зареєстрована в Книгу обліку і реєстрації спадкових справ - пнз № 80 від 11 серпня 2022 року. 20 квітня 2023 року за р. № 213-214 [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на (одну другу) частку автомобіля та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 (одну четверту) частку автомобіля. Згідно п. 4.12 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно п. 4.14 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно п. 4.16 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 4.19 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З телефонної розмови зі співвласницею квартири, колишньою дружиною померлого [PERSON] стало відомо, що в найближчий час вона подасть заяву про визначення часток в квартирі за померлим від свого імені та від імені [PERSON] . Також вона погоджується надати для огляду правоустановчі документи на квартиру для оформлення спадщини. Таким чином, потрібно виготовити технічний паспорт на квартиру та в судовому порядку визначити частку в квартирі за померлим від імені [PERSON] . У разі, якщо [PERSON] не надасть правоустановчі документи, нотаріус може зробити запит, отримати їх копії і зареєструвати право власності на частку квартири за померлим згідно п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 рою № 1127. Також роз`яснено, що згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Після цього свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (т. І а.с.12). З довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг» Сумської міської ради від 31 березня 2024 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 22 грудня 1993 року по 08 червня 2022 року (т. І а.с.13). 16 грудня 1997 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] (т. І а.с.14). 27 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (т. І а.с.15). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (т. І а.с.17). З копії довідки КП «Сумитеплоенергоцетраль» СМР від 18 листопада 2016 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 16 вересня 2016 року разом з дружиною [PERSON] , сином [PERSON] та донькою [PERSON] (т. І а.с.19). За життя [PERSON] мав укладену декларацію № 0001-42РМ-ННА0 з лікарем [PERSON] ТОВ «Український північно-східний інститут прикладної та клінічної медицини», в якій зазначено адресу місця фактичного проживання або перебування - [ADDRESS] (т. І а.с.20). З наданих позивачкою копій медичної документації відносно [PERSON] вбачається, що останній мав посмертний діагноз: ракова інтоксикація на фоні метаболічних порушень; злоякісне новоутворення шлунка -ІV ст.(т. І а.с.21-27). 06 липня 2022 року до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. від доньки [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про відмову від спадщини на користь сина померлого - [PERSON] . На підставі вказаної заяви нотаріусом заведена спадкова справа № 37/2022 (т.І, а.с.69, т.І, а.с.69-зворот). [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. із заявою, в якій повідомляє, що їй, [PERSON] , [PERSON] та померлому [INFO] [PERSON] без визначення часток, належала квартира за адресою: [ADDRESS] (т. І а.с.70). 18 липня 2022 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. із заявою про прийняття спадщини після батька [PERSON] , яка зареєстрована в Журнал реєстрації вхідних документів за вх. № 77/02-14 с/с 37/2022 від 01 серпня 2022 року (т.І, а.с.94-зворот). Також 18 липня 2022 року [PERSON] подав до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. заяву про визначення частки в квартирі за померлим, яка зареєстрована в Журнал реєстрації вхідних документів за вх. № 78/02-14 с/с 37/2022 від 01 серпня 2022 року (т. І а.с.95). Листом приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. від 01 серпня 2022 року за вих. № 118/02-14 с/с 37/2022 [PERSON] було повідомлено про необхідність подати дані заяви та довіреність, оформлені належним чином (з`явитись особисто до нотаріуса чи надати заяви та довіреність, засвідчені нотаріально або в консульській установі). У випадку оформлення документів в консульській установі в додаток до довіреності необхідно також оформити там Заяву про реєстрацію довіреності та дубліката довіреності у Єдиному реєстрі довіреностей (т. І а.с. 96). Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] хрестив його сина [PERSON] . З [PERSON] знайомий з 08 серпня 1977 року, разом поступили в училище. У 1991 року вони закінчили службу і разом працювали, є кумами, ходили один до одного в гості. Після розлучення [PERSON] з [PERSON] у 1997 році, він переїхав жити до позивачки за адресою по [ADDRESS] . Там жили її батьки, вона жила з батьками і братом. [PERSON] він там ні разу не зустрічав. Він до кінця днів і годин був з [PERSON] і не зустрічав [PERSON] ні в лікарні, ні в вирішенні питання придбання ліків. Він і раніше його не зустрічав. Свідку відомо, що [PERSON] не було в країні. В березні 2022 [PERSON] лежав після операції, він його відвіз і казав, що намагався подзвонити [PERSON] , і він не додзвонився, бо не бере слухавку. Коли [PERSON] помер, то не було зв`язку з сином, його похованням займалась позивачка при його допомозі. Причина смерті - рак. З [PERSON] були дружні стосунки, у 1982 році він одружився з [PERSON] , удочерив [PERSON] і народився син [PERSON] . Потім [PERSON] став проживати по вул. Інтернаціоналістів, там були його речі. У [PERSON] та позивачки народився син. З сином [PERSON] [PERSON] не спілкувався ще до хвороби, причина йому не відома. Десь у 2019-2020 роках почалися проблеми зі здоров`ям. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є другом позивачки. Вони познайомилися з [PERSON] дуже давно, з 1965 року приблизно. Разом вчилися у школі у Ворожбі . Він після школи пішов в училище і в армію. Був на весілля старшим, потім він [PERSON] проводжав в армію. У 1976-1977 роках листувалися, коли той був в армії. Потім [PERSON] прийшов з армії десь у 1979-1980 роках і поступив в Артучилище м. Суми, там вчився і проживав в м. Сумах. Вони часто зустрічалися - пару раз на тиждень. Приблизно в той час [PERSON] отримав на Кірова квартиру, в ті ж роки він і одружився, дружина була з дитиною. Вони продовжували товаришувати. У 1997 році [PERSON] пішов з сім`ї і перестав проживати в квартирі. У 1997 році у позивачки і [PERSON] народився син [PERSON] , і там вони всі проживали по [ADDRESS] . Коли приходили в гості, як [PERSON] виповнився рік, то [PERSON] казав, що це житло позивачки. Там були батьки позивачки і брат позивачки: три сім`ї було. Він там весь час проживав. У 2020 році у [PERSON] стався інсульт. Він як дізнався, що [PERSON] захворів, вони з дружиною намагалися допомагати. Потім сказали, що у нього онкозахворювання. Він був на вул. Інтернаціоналістів постійно. Поховання було 08 червня 2022 року. [PERSON] , сина від першого шлюбу, він ніколи не бачив. По вул. Інтернаціоналістів ніколи не бачив його. З [PERSON] знайомий, як жив [PERSON] , по [ADDRESS] , [PERSON] був маленьким , десь у 1984 році в останнє бачив. [PERSON] казав, що спілкується з сином. [PERSON] , весь час і до смерті жив за адресою по вул. Інтернаціоналістів. Прописаний був по вул. Кірова. [PERSON] , не цікавився квартирою, не проживав там, бо казав, що не має ключів. На похованні не було дітей від першого шлюбу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює разом з позивачкою, знайомі більше 10 років, з 2014 року. Їй відомо, що чоловік позивачки [PERSON] останні два роки хворів. Позивачка постійно відпрошувалася з роботи, щоб його погодувати, полікувати. Вона за ним доглядала. Крім неї та сина [PERSON] в квартирі вона нікого не бачила. Останні пів року він зліг, дуже схуд. Щодня треба було дороговартісні ліки, і позивачка сама несла ці витрати. Поховання також вона влаштовувала, з його сторони нікого не було. Пояснила, що в гості ходили за адресою: м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, це трикімнатна квартира. Як він захворів, то постійно туди ходили, там постійно проживала позивачка та син [PERSON] . Вони ходили один до одного в гості, в театр ходили. Її дочка [PERSON] , їй 19 років проводила разом час з сином [PERSON] та позивачки - [PERSON] . У гості ходили за адресою: м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, останні роки 5 років раз на тиждень. [PERSON] , постійно там проживав, вона його там бачила і сина. [PERSON] в квартирі не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивачка є дружиною його товариша [PERSON] , він був командиром взводу м. Суми вищого училища. Пояснив, що він переїхав у місто Суми у 1997 році, звільнився у запас і працював там, де працював [PERSON] - в ТОВ «Крок-В». В цьому ж році познайомився він з позивачкою, з якою [PERSON] познайомив як з дружиною. В процесі роботи вони тісно спілкувалися з [PERSON] .Він запрошував у гості. Вони були у нього вдома, де він проживав із сім`єю. У них була трикімнатна квартира, власницею якої була покійна мати [PERSON] . Сина [PERSON] він не бачив у цій квартирі. Коли [PERSON] захворів, вони з однокурсниками збирали гроші, він замовляв ліки у м. Вінниці. Коли розмовляв з [PERSON] у лікарні, [PERSON] сказав, що з сином [PERSON] не спілкується. [PERSON] помер [INFO] . Забрали у січня 2022 року після операції. Потім він його провідував, спілкувався по телефону. Він сказав, що діти - [PERSON] та удочерена [PERSON] , не спілкуються і не цікавляться про те чи потрібні ліки, допомога. Після смерті він з однокурсниками були на похованні, збирали кошти. На похованні сина [PERSON] та дочки [PERSON] не бачив, вони не були присутні. В квартирі по вул. Інтернаціоналістів проживали: мама [PERSON] (зараз покійна), вони з цивільним чоловіком і син [PERSON] . Зі слів [PERSON] він мав житло у військовому містечку по [ADDRESS] , які віддав колишній дружині [PERSON] і сину [PERSON] . Пішов і залишив квартиру. Пояснив також, що він знав і першу дружину, бо [PERSON] запрошував його як народився син [PERSON] . [PERSON] бачив, коли [PERSON] подарував йому автомобіль «Опель» десь років 3-4 тому. У 2020 році він бачив за кремом [PERSON] і коли він про це спитав у [PERSON] , той сказав, що подарував автомобіль сину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частин першої і третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За вимогами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не поживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частин 1,6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання є, зокрема, паспорт громадянина України. Реєстрація місяця проживання здійснюються шляхом внесення інформації до реєстру територіальної громади та до інших документів, визначених законом, відомостей про місце проживання/перебування фізичної особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування та подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Як роз`яснення в пунктах 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Аналіз вищевикладених норм права, дає підстави вважати, що місцем постійного проживання фізичної особи є зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання. Під час судового розгляду встановлено обставини того, що на час смерті [PERSON] мав місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] на момент смерті батька [PERSON] мав зареєстроване місце поживання за адресою: [ADDRESS] . Таким чином місця проживання спадкодавця [PERSON] та спадкоємця [PERSON] були за різними адресами, а тому з боку відповідача на підставі вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України були здійснені дії по виконанню визначеного законом обов`язку. Так, 18 липня 2022 року відповідач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (т. І а.с.94-95). З приводу вказаних заяв нотаріусом направлено на адресу відповідача лист з пропозицією подати заяви та довіреність, оформлені належним чином (т. І а.с.96). Обставини, встановлені у зазначеній справі вказують на те, що фактичним місцем проживання спадкодавця [PERSON] було за адресою: [ADDRESS] , тоді як зареєстрованим місцем проживання його було за адресою: [ADDRESS] .За таких обставин відповідач, як спадкоємець мав обов`язок звернутися до нотаріуса з відповідною заявою. Саме це і було зроблено відповідачем, про що свідчить відповідна заява. При цьому в межах заявлених позовних вимог суд не має надавати оцінку відповідності поданих документів, а враховує зазначене звернення як факт виконання, визначеного статтею 1269 ЦК України обов`язку. Крім того, Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». Згідно статті 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Аналіз частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Навіть за умови доведення змісту заявлених позовних вимог не є ефективним способом захисту визнання спадкоємця таким, що не проживав зі спадкодавцем ,оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги. За таких обставин вимоги про встановлення заявленого факту не має правового значення та її задоволення не зможе поновити права позивачки. З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання спадкоємця таким, що фактично не проживав зі спадкодавцем, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed