Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

У квітні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] має статус колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у домоволодінні проживали та були зареєстровані: [PERSON] голова домогосподарства та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] як членам колгоспного двору належало по 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] . Після ліквідації колгоспних дворів власники будинку не зареєстрували права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. [INFO] померла [PERSON] . Позивач прийняв спадщину після її смерті, оформив спадкові права на земельні ділянки, які належали померлій. Однак, позивач не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок, оскільки [PERSON] за життя не зареєструвала в установленому законом порядку своє право власності на нього. Позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Неможливість оформлення та реєстрації права власності на належну позивачеві як члену колгоспного двору 1/2 частки житлового будинку підтверджується рішенням про відмову у проведенні реєстраційних дій. А тому позивач просив судовим рішенням визнати за ним право власності на 1/2 частини житлового\~\~\~\~ будинку\~\~\~\~ [ADDRESS] , у порядку спадкування після смерті [PERSON] та на 1/2 частини цього ж будинку як за членом колгоспного двору. Ухвалою судді від 29 квітня 2024 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 16 липня 2024 року. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а. с. 40). Представник відповідача Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради в підготовче судове засідання не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання подав до суду заяву, у якій указав, що Мринська сільська рада визнає позовні вимоги та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника (а. с. 39). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом\~\~ установлено, що\~\~ домогосподарство\~ [ADDRESS] відносилося до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією довідки Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 682/03-08 від 20 грудня 2022 року (а. с. 9). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] , [PERSON] не втратили право на вказане домоволодіння, їхні частки в майні, яке належало ліквідованому колгоспному двору, є рівними. Отже, [PERSON] , [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного\~\~\~ двору\~\~\~\~ належало\~\~\~ по 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] в с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 5).\~\~\~\~ Після\~\~\~ її\~\~\~\~ смерті\~\~\~\~ відкрилася\~\~\~\~ спадщина\~\~\~ на 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала їй як члену ліквідованого колгоспного двору. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 2 липня 2008 року [PERSON] , секретарем Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] , що підтверджується\~\~\~ інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 38) та копією заповіту (а. с. 35). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України\~ спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що Носівською державною нотаріальною конторою до майна померлої [PERSON] заведено спадкову справу за № 832/2008, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 37). Згідно\~\~ з\~\~ копією спадкової справи на день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] , разом з нею в будинку\~\~ на день смерті проживав [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] , подавши до нотаріальної контори в установлений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 34-36). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що позивач звертався до Носівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на житловий будинок [ADDRESS] , що належав [PERSON] як члену колгоспного двору. Нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Киреєвої Л.М. №1120/02-31 від 15 грудня 2023 року (а. с. 11). Окрім того, судом установлено, що позивач також звертався до державного реєстратора прав на нерухоме майно Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області [PERSON] з метою реєстрації за ним права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак, йому було відмовлено в проведенні реєстраційних дій, оскільки відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (у ред. 1963 р.) зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав колишньому колгоспному двору, а реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна як колгоспний двір законодавством не передбачена, що підтверджується рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 72249544 від 26 березня 2024 року (а. с. 13). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами виготовлена технічна документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 82,3 кв. м, житлова площа 36,8 кв. м (а. с. 15-19). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією АТ «Таскомбанк» № 8525-8931-2983-9578 від 24 квітня 2024 року (а. с. 4). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved