Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»(далі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 01 жовтня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом 24 % річних. Відповідач користувався кредитними коштами, проте зобов`язання зі сплати кредиту виконував неналежним чином, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 53606,45 гривень. Вказуючи, що право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу від 20 грудня 2021 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати, а також витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 24 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача Євтодьєв А.О. не з`явився, однак через підсистему «Електронний суд» подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи та просив справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] не з`явився у судове засідання і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Про дату, час і місце розгляду справи в контексті положень частини восьмої статті 128 ЦПК України був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд своєю ухвалою від 04 липня 2024 року постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як установив суд, що 30 вересня 2019 року [PERSON] підписав анкету заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа - Банк» про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк» та паспорт споживчого кредиту, відповідно до яких Банк відкрив йому кредитну лінію в розмірі 200000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом 24 % річних. 01 жовтня 2019 року сторони підписали оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а. с. 4-6). Відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку (а. с. 19-21). ПАТ «Альфа - Банк», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало. За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України). Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З розрахунку, що надав позивач, видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 01 жовтня 2019 року станом на 20 грудня 2021 року становить 53606,45 гривень (а. с. 22). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій статті 516ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа- Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладений договір факторингу № 4 (а. с. 9-16). Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору АТ «Альфа - Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» прийняло належні АТ «Альфа- Банк» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких наведено в додатку 1-1 до договору. Згідно з додатком 1-1 до договору факторингу №4 від 20 грудня 2021 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 01 жовтня 2019 року становить 53606,45 гривень. Аналіз наведених норм матеріального права та обставин справи дає підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за кредитним договором від 01 жовтня 2019 року, укладеним між АТ «Альфа - Банк» та [PERSON] . За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права, суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, оскільки останній порушив його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме неповерненні кредитних коштів у визначений договором строк. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 7100 гривень позивач надав договір про надання юридичних послуг № 05-10/23 від 05 жовтня 2023 року, Акт приймання передачі виконаних робіт від 07 березня 2024 року та платіжну інструкцію №1141 від 07 березня 2024 року (а. с. 23-25). Позов ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» підлягає до задоволення повністю, тому суд дійшов висновку про те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 7 100 гривень підтверджені належними доказами та підлягають стягненню з відповідача. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідач клопотання про їх зменшення не заявляв, неспівмірності цих витрат наданим адвокатом послугам не спростував. Таким чином, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу 7 100 гривень. На підставі статей 11, 13, 16, 509, 510, 526, 626-628, 638, 1054 ЦК України,

Outcome: approved