Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У квітні 2024року заявник [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з вищевказаною заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю разом із [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що з 1996 року проживає однією сім`єю з [PERSON] . В період сумісного проживання питання про реєстрацію шлюбу між ними не виникало. Сторони ведуть спільне господарство та мають спільний сімейний бюджет, проводять спільно відпочинок та спільні свята. Заявник стверджує, що встановлення даного факту необхідно для вчинення процесуальних дій відповідно до вимог чинного законодавства, як законного члена сім`ї. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2024 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 травня 2024 року заяву залишено без руху. 08 травня 2024 року на адресу суду, засобами поштового зв`язку,від представника заявника надійшла заява про усунення недоліків, в якій представник зазначив мету встановлення заявленого факту, задля уникнення в майбутньому можливих спірних спадкових та майнових питань. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 травня 2024 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали подану заяву та просили задовольнити з підстав та мотивів викладених в ній, при цьому пояснивши, що метою встановлення факту є уникнення в майбутньому можливих спірних спадкових та майнових питань щодо поділу спільно нажитого майна. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Підтвердила факт постійного проживання разом зі заявником, проте в силу стану здоров`я не може пригадати всі події спільного життя та набуття майна. Пояснила, що перенесла інсульт, стан здоров`я поліпшився, проте не все може пригадати. Заслухавши пояснення сторін, представника заявника, дослідивши матеріали справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви виходячи з наступного. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] тривалий проміжок часу проживають однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та питання узаконення відносин між ними не виникало. Як пояснив заявник, встановлення даного факту необхідно для уникнення в майбутньому можливих спірних спадкових та майнових питань щодо поділу спільно нажитого майна. Жодних доказів щодо обсягу набутого майна суду не надано. Питання щодо його розподілу в сторін не виникало. Нормативне обґрунтування. Застосовані судом норми діючого законодавства. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Дана стаття визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Цивільним процесуальним кодексом України визначено окреме провадження, яким є вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Правовідносини, які склались між сторонами регулюються п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-якідані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляд справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справідоказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко протиУкраїни» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавленихсторін. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Висновки та мотиви суду Дослідженими судом доказами, наявними в матеріалах справи, не доводять факт проживанняо днією сім`єю [PERSON] із [PERSON] без реєстрації шлюбу. По-перше, досліджені судом докази не знайшли свого документального підтвердження про спільне проживання та ведення спільного господарства сторонами, зокрема спільних витрат, майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Сторони не перебували у шлюбі, не є подружжям, а належних, допустимих й достовірних доказів придбання майна в період спільного проживання, як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу, за спільні кошти, матеріали справи не містять. В матеріалах справи лише містяться фотосвітлини, проте вони не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки. Твердження сторонни заявника про те, що встановлення факту необхідно для уникнення в майбутньому можливих спірних спадкових та майнових питань щодо поділу спільно нажитого майна є безпідставними. Суд до спірних правовідносин застосовує висновки ВП ВС у справі № 523/14489/15-ц від 23 січня 2024 року, що у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Проте, жодних вимог, які були пов`язані із наслідками встановленням юридичного факу заявником не заявлено. В даній справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] , як чоловка та жінки без реєстрації шлюбу, оскільки встановлення такого факту не має юридичного значення, а також даний факт не доводиться документально. В сукупності досліджених доказів, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed