Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

20 березня 2024 року до Дружківського міського суду Донецької області звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 16 серпня 2021 року між сторонами було укладено кредитні договори №2037209681, №2037209681_CARD, а також №2038919477 від 04 лютого 2022 року, за умовами яких відповідач отримала кредит в розмірі 20386 гривень строком до 16 лютого 2023 року зі сплатою 0,01% річних за користування кредитом та комісії в розмірі 3% від суми кредиту, кредит у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку в розмірі до 500000 гривень строком на 12 місяців зі сплатою 5% в місяць за користування кредитом, а також кредит в розмірі 53845 гривень строком до 04 лютого 2024 року зі сплатою 0,01% річних за користування кредитом. Відповідач свої кредитні зобов`язання за всіма трьома кредитними договорами не виконала, кредитні кошти у встановлені договорами строки не повернула, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась кредитна заборгованість за кредитним договором №2037209681 від 16 серпня 2021 року станом на 07 листопада 2023 року в загальному розмірі 12363,01 гривень, з яких: 10526,83 гривень заборгованість за тілом кредиту, 1,44 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 1834,74 гривень заборгованість за комісією, заборгованість за кредитним договором №2037209681_CARD від 16 серпня 2021 року станом на 10 жовтня 2023 року в загальному розмірі 19772,3 гривень, з яких: 13900 гривень заборгованість за тілом кредиту, 5872,3 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, заборгованість за кредитним договором №2038919477 від 04 лютого 2022 року станом на 09 листопада 2023 року в загальному розмірі 53852,5 гривень, з яких: 53845 гривень заборгованість за тілом кредиту, 7,5 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом. За викладених обставин позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача вищевказану кредитну заборгованість за трьома кредитними договорами, а також покласти на відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 22 квітня 2024 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відзив від відповідача до суду не надходив, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 серпня 2021 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено кредитний договір №2037209681, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 20386 гривень, зобов`язавшись його повернути до 16 лютого 2023 року щомісячними платежами згідно графіку, сплативши 0,01% річних за користування кредитом, а також комісію за управління кредитом в розмірі 3% від суми кредиту щомісяця. Викладені обставини підтверджуються копією кредитного договору з додатками, копією анкети-заяви, копією рахунку-фактури, звітом-рахунком. Із матеріалів цивільної справи судом встановлено, що на відміну від кредитодавця позичальник належним чином свої договірні зобов`язання не виконала, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором №2037209681 від 16 серпня 2021 року, яку позивач своєю письмовою вимогою від 11 січня 2024 року просив відповідача погасити. Однак відповідач таке погашення не здійснила, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 07 листопада 2023 року в загальному розмірі 12363,01 гривень, з яких: 10526,83 гривень заборгованість за тілом кредиту, 1,44 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 1834,74 гривень заборгованість за комісією. Викладені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, копією письмової вимоги з копіями поштових документів, а також звітом-рахунком. Також судом встановлено, що 16 серпня 2021 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено кредитний договір №2037209681_CARD, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого на кредитну картку кредитного ліміту в розмірі до 500000 гривень строком на 12 місяців, зобов`язавшись повернути кредит у визначений договором строк, сплативши 5% на місяць (0,01% річних протягом пільгового періоду) за користування кредитом. Викладені обставини підтверджуються копією кредитного договору з додатками, копією анкети-заяви, звітом-рахунком. Із матеріалів цивільної справи судом встановлено, що на відміну від кредитодавця позичальник належним чином свої договірні зобов`язання не виконала, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором №2037209681_CARD від 16 серпня 2021 року, яку позивач своєю письмовою вимогою від 11 січня 2024 року просив відповідача погасити. Однак відповідач таке погашення не здійснила, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 10 жовтня 2023 року в загальному розмірі 19772,3 гривень, з яких: 13900 гривень заборгованість за тілом кредиту, 5872,3 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом. Викладені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, копією письмової вимоги з копіями поштових документів, звітом-рахунком, довідкою про наявність заборгованості. 04 лютого 2022 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено кредитний договір №2038919477, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 53845 гривень, зобов`язавшись його повернути до 04 лютого 2024 року щомісячними платежами згідно графіку, сплативши 0,01% річних за користування кредитом, а також щомісячну комісію за управління кредитом в розмірі 3% від суми кредиту. Викладені обставини підтверджуються копією кредитного договору з додатками, звітом-рахунком, копією меморіального ордеру. Із матеріалів цивільної справи судом встановлено, що на відміну від кредитодавця позичальник належним чином свої договірні зобов`язання не виконала, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором №2038919477 від 04 лютого 2022 року, яку позивач своєю письмовою вимогою від 11 січня 2024 року просив відповідача погасити. Однак відповідач таке погашення не здійснила, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 09 листопада 2023 року в загальному розмірі 53852,5 гривень, з яких: 53845 гривень заборгованість за тілом кредиту, 7,5 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом. Викладені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, копією письмової вимоги з копіями поштових документів, а також звітом-рахунком. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про споживче кредитування». Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»). Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони (ст.207 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Зі змісту норм ст.ст.8, 9 Закону України «Про споживче кредитування» слідує, що кредитодавець має право включати до умов кредитного договору обов`язок позичальника сплачувати на користь кредитодавця комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Аналогічне положення містить ст.16 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №2037209681 від 16 серпня 2021 року, приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи знайшов підтвердження факт укладення такого договору із дотриманням вимог законодавства щодо порядку його укладення, змісту та форми, а також підтверджено факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за цим кредитним договором по відношенню до позивача, що зумовило виникнення у відповідача кредитної заборгованості в наведеному в позові розмірі та права у позивача вимагати її стягнення на свою користь в судовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за вказаним кредитним договором є правомірними, обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №2037209681_CARD від 16 серпня 2021 року, приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи знайшов підтвердження факт укладення між сторонами даного договору, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, користувалась ним, однак не повернула, що зумовило виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування ним в наведеному в позові розмірі, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог за цим кредитним договором в повному обсязі. Правомірність висновків суду щодо отримання відповідачем кредитних коштів, користування ними, а відтак і наявність підстав для їх стягнення у випадку неповернення кредитору підтверджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року по справі №760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року по справі №278/2177/15-ц. Щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №2038919477 від 04 лютого 2022 року, то враховуючи, що в ході розгляду справи знайшов підтвердження факт укладення такого договору із дотриманням вимог законодавства щодо порядку його укладення, змісту та форми, а також підтверджено факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за цим кредитним договором по відношенню до позивача, що зумовило виникнення у відповідача кредитної заборгованості в наведеному в позові розмірі та права у позивача вимагати її стягнення на свою користь в судовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за вказаним кредитним договором є правомірними, обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved