Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій посилається на те, що шлюб зареєстрований не був, під час відносин з 2013 р. у 2016 році народилася дитина [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №329 та видано свідоцтво серія [NUMBER] . Розірвали відносини у грудні 2017 роу. З моменту розірвання відносин і по цей час, батько [PERSON] не бачив сина зовсім. Призначені аліменти не сплачує взагалі (підтверджується довідками міського відділу державної виконавчої служби:№ 43386 на номер №7759 від 22.11.2022). Ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] не надавав і не надає по цей час. Син не отримав від батька жодного подарунку на день народження, та інші свята. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться його життям, не відвідував і не відвідує його вдома, що підтверджується відповідним документом з дитячого садочка ДНЗ № 5 №148/01-33/28.11.2022. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Ще має інформацію про те, що відповідач на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Враховуючи вищевикладені обставини, просила суд, постановити рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] [INFO] . Просить змінити прізвище дитини " [PERSON] ", на прізвище матері " [PERSON] ". Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, дає згоду на позбавлення батьківських прав. Представник третьої особи, [PERSON] до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач та Відповідач у справі, [PERSON] є батьками дитини:[PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке знаходиться при матеріалах справи (а.с. 3). На підставі заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.04.2018 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з розрахунку заборгованості за аліментами, станом на 01.11.2022 р. заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів, складає 143159,12 грн. (а.с.10). Як вбачається з довідки наданої КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №5 «Вербиченька» Синельниківської міської ради від 28.11.2022 р. вих.. №148/01-33/28.11.2022, син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] дійсно відвідує КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №5 «Вербиченька» Синельниківської міської ради з 2018 р.. про дитину піклується тільки мама та бабуся, батько у вихованні та навчанні дитини зовсім не приймає участі. (а.с.5). Згідно з характеристикою наданою головою ОСББ «Виконкомівська - 88», від 05.12.2022 року, вбачається, що громадянка [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] з 2013 року. У 2016 році вона народила сина [PERSON] . За її свідченнями, як голови ОСББ, громадянка [PERSON] піклується про дитину сама. Під час проживання скарг від сусідів не було. Чоловіка до теперішнього часу ніколи не бачила з дитиною. (а.с.7). Згідно наданої суду копії акту обстеження умов проживання від 20.07.2023 р. за адресою: [ADDRESS] , умови проживання, виховання, дитини добрі, дитина знаходиться на повному утриманні матері [PERSON] , забезпечена усім необхідним. Зі слів дитини [PERSON] батька не пам`ятає, він до нього не приходив, не телефонував, не цікавився його життям. В зв`язку із встановленими обставинами, Синельниківською міською радою, надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Хоча позбавлення батьківських прав і є крайнім заходом, проте у цій справі з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а також із встановлених судом першої інстанції обставин на підставі досліджених та оцінених доказів у справі, які вказують на нехтування матір`ю своїм батьківським обов`язком, обґрунтованим є висновок щодо позбавлення відповідача батьківських прав. У справі «Ilya Lyapin v. Russia» (Ілля Ляпін проти Росії) ЄСПЛ зазначив, що, якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вищевказана позиція також кореспондується з рядом позицій Верховного Суду, зокрема у справі № 331/8310/15 (постанова від 02 серпня 2021 року). Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , вихованням якого не займається, не цікавиться його життям, здоров`ям та умовами для проживання. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача. Таким чином, викладені обставини дають обґрунтовані підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дитини. У зв`язку із чим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Позовні вимоги про зміну прізвища дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » не підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ст. 148 СК України у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Положення ст. 148 СК України не передбачають зміну прізвища дитини з підстав позбавлення батька його батьківських прав. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання. Зміна прізвища малолітньої (неповнолітньої) дитини відноситься саме до особистих немайнових прав батьків. У зв`язку з цим відпадає необхідність в отриманні згоди батька позбавленого батьківських прав для зміни прізвища дитини, а відповідно і вирішення даного питання в судовому порядку за відсутності за конкретних обставин спору по суті. Зміна прізвища дитини здійснюється відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793. Відповідно до п. 2.14. Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, у тому числі про анулювання та поновлення, є рішення суду про позбавлення батьківських прав. Відомості про позбавлення батьківських прав вносяться до паперового носія актового запису цивільного стану та Державного реєстру актів цивільного стану в день надходження копії відповідного рішення суду до відділу державної реєстрації актів цивільного стану або в день її пред`явлення особою, зазначеною в рішенні суду, або уповноваженою нею особою (2.16.5. Правил). Враховуючи наведене суд відмовляє в задоволені позову в частині вимоги позивача про зміну прізвища дитини виходячи з того, що спір між сторонами про зміну прізвища сина відсутній, відповідач не надав свої заперечення щодо зміни прізвища, що свідчить про погодження з позовними вимогами, та позивач не позбавлена права звернутися до органів державної реєстрації актів цивільного стану з письмовою заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану до якої необхідно буде додати свідоцтво про народження дитини та рішення суду про позбавлення батьківських прав батька. Крім цього, суд зазначає, що доказів звернення позивача до органів реєстрації актів цивільного стану із заявою про зміну прізвища дитини та доказів відмови в проведенні зміни прізвища дитини, суду позивачем не надано. Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Розподіл судових витрат здійснити відповідно ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial