Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

29.05.2023 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м.Одеси із позовом до Одеської міської ради, в якому просила встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю починаючи з січня 2008 року по 11.09.2022 року. В обґрунтування позову посилалася на ті обставини, що [INFO] помер [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] зазначає, що проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю, вели із ним спільне господарство та сприймала його як чоловіка. З метою оформлення спадкових прав [PERSON] звернулася до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було роз`яснено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно встановити відповідний факт. Посилаючись на вказані обставини позивач просила задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Приморського районного суду м .Одеси від 31.05.2023 року відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2023 року витребувано з Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса копію спадкової справи №1031/2022, яка заведена до майна померлого [INFO] [PERSON] . 16.08.2023 року надійшов відзив Одеської міської ради, в якому відповідач позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обгрунтовується тим, що позивач не надала належних та допустимих доказів, які підтверджують факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 28.08.2023 до суду надійшла копія спадкової справи №1031/2022, яка заведена до майна померлого [INFO] [PERSON] . У судовому засіданні, яка відбулося 09.10.2023 року представники сторін надали пояснення по справі та було досліджено письмові докази. У судовому засіданні, яке відбулося 12.03.2024 року, були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Крім того, пояснення надала особисто позивач. У судовому засіданні був присутній представник позивача. У судовому засіданні, яке відбулося 27.05.2024 року була допитана в якості свідка [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши письмові докази та заслухавши свідків, судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті за заявою [PERSON] . Київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №1031/2022. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] Листом №4178/02-14 від 09.11.2022 року Київською державною нотаріальною конторою було повідомлено про необхідність надання відповідного судового рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем. У судовому засіданні, яке відбулося 12.03.2024 року [PERSON] надала пояснення, відповідно до яких приблизно з 1994 року вона та [PERSON] почали проживати однією сім`є. Спочатку вони проживали за адресою відповідача по [ADDRESS] . Згодом, після смерті [PERSON] , батька спадкодавця, який помер [INFO] , вона та [PERSON] почали проживати за адресою: [ADDRESS] . Проживали вони як одна сім`я, сприймали один одного як чоловік та дружина, вели спільне господарство, піклувалися один про одного. Після смерті [PERSON] позивач похоронила його та виконала останнє бажання розвіяла прах над морем у сімейному колі. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що проживає у квартирі [ADDRESS] , на одному поверсі з [PERSON] .. Проживає там увесь час. Особисто знала [PERSON] та особисто знає позивача, тісно із ними спілкувалася, підтримувала дружні сусідні відносини. Неодноразово бувала в гостях у [PERSON] та [PERSON] .. Сприймала їх виключно як чоловіка та дружина, оскільки і не допускала, що вони проживають у незареєстрованому шлюбі. Свідок зазначив, що до [PERSON] та [PERSON] приходили діти [PERSON] від першого шлюбу та внуки. Внуки [PERSON] сприймали [PERSON] як діда. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що проживає у квартирі [ADDRESS] , на одному поверсі з [PERSON] . Знає [PERSON] та [PERSON] з моменту переїзду з 2008 року. З [PERSON] та [PERSON] спілкувалася як сусідка дуже часто, охарактеризувала їх як дружню сім`ю, сприймала їх як чоловіка та дружину. Знає, що похованням займалася [PERSON] . Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є похресницею [PERSON] . [PERSON] сприймала як чоловіка [PERSON] , часто бувала у них у гостях. На [PERSON] свідок називала «дядя [PERSON] ». Пояснила, що в їх сім`ї ніхто не здогадувався, що [PERSON] та [PERSON] не перебувають в офіційному шлюбі. В судовому засіданні були досліджені письмові докази, а саме копія паспорту позивача, з якої вбачається, що вона зареєстрована з померлим за адресою: [ADDRESS] . З договору замовлення від 16.09.2022 року вбачається, що [PERSON] є замовником за організацію та проведення поховання [PERSON] . Судом досліджено договір купівлі продажу дверей у квартиру [ADDRESS] , замовником за яким є позивач. Також, судом досліджено фотографії, які долучені до матеріалів справи. З фотографій вбачається, що протягом тривалого часу позивач та спадкодавець разом проводили час, перебували на святкуваннях, урочистих заходах разом. Характер фото свідчить про те, що позивач та спадкодавець на багатьох фотографіях знаходяться поруч, обіймаються. Обстановка на фотографіях також різна, від домашньої до урочистої. З матеріалів спадкової справи вбачається, що крім позивача ніхто не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Згідно з частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19. Належними і допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В силу положення ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Суд зазначає, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даному випадку, заперечуючи проти позову, сторона відповідача не надали будь - яких доказів, які спростовують позовні вимоги. Саме по собі заперечення проти позовних вимог, без подання доказів, суперечить засадам цивільного судочинства. Аналізуючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved