Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

Адвокат Ковач І.В., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до Ужгородської міської ради, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.09.2020 року Ужгородською міською радою п. 1.14. рішення №2109 LI сесії VII скликання затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] земельної ділянки (кадастровий номер 2110100000:07:001:0218), площею 0,0287 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , та передано її у власність. Представник позивача вважає, що вище вказане рішення є незаконним та підлягає скасуванню. Так, рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради №35 від 28.02.1996 року в будинковолодінні [ADDRESS] ) зареєстровано ідеальні долі на будинковолодіння: за гр. [PERSON] /кв. [ADDRESS] / - 41/100; за гр. [PERSON] /кв. 2/ - 59/100. Зазначає, що станом на момент прийняття оскаржуваного рішення, гр. [PERSON] був співвласником 41/100 будинковолодіння, а [PERSON] співвласником 59/100 будинковолодіння. Висновком експерта від 21.06.2022 року №СЕ-19/107-22/5317-ЗТ Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру встановлено, що фактичне розташування будівлі, житлового будинку, його габарити повністю розташовані в межах земельної ділянки за кадастровим номером 2110100000:07:001:0218, межі якої визначенні технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому, спірна земельна ділянка знаходиться у спільному користуванні позивача та відповідача, як співвласників розташованого на ній житлового будинку. З огляду на фактичні обставини, представник позивача вказує, що оспорюване рішення, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] земельної ділянки (кадастровий номер 2110100000:07:001:0218), площею 0,0287 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , та передано її у власність, прийнято всупереч наведених приписів чинного законодавства, якими встановлено, що право на спірну земельну ділянку повинно визначатись пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку. Оспорюваним рішенням порушено право, законний інтерес позивача з набуття права власності на земельну ділянку, що підлягає захисту судом. Одночасно вказує, що в процесі підготовки позовної заяви сторона позивача з`ясувала, що 21.12.2021 року [PERSON] шляхом укладення договору дарування відчужив земельну ділянку [PERSON] , який повинен бути визнаний недійсним у зв`язку з вищевказаним. Представник позивача наголошує, що скасування п. 1.14 рішення №2109 LI сесії VII скликання Ужгородської міської ради від 10.09.2020 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за кадастровим номером 21233285500:01:002:0042 гр. [PERSON] земельної ділянки (кадастровий номер 2110100000:07:001:0218), площею 0,0287 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , та передано її у власність є підставою для скасування державної реєстрації речового права на цю ділянку. У зв`язку з наведеним, представник позивача просить визнати незаконним та скасувати п. 1.14. рішення №2109 LI сесії VII скликання Ужгородської міської ради від 10 вересня 2020 року; визнати недійсним договір дарування №367 від 27.12.2021 року, засвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Луцович В.П.; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки від 01.07.2020 року з кадастровим номером 2110100000:07:001:0218 (адреса: [ADDRESS] ), площею 0,0287 га; скасувати державну реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером 2110100000:07:001:0218 (адреса: [ADDRESS] ), площею 0,0287 га., яке зареєстроване 27.12.2021 15:57:02 на підставі договору дарування, серія та номер: 367, виданий 27.12.2021, видавник: приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Луцович В.П., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2297659621101. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився та його представник [PERSON] подав заяву, згідно якої він просить провести розгляд справи без їх участі та задоволити позов. Представник Ужгородської міської ради не скористалася правом на участь у судовому засіданні та в матеріалах справи міститься її заява, згідно якої вона просить провести розгляд справи без її участі за наявними матеріалми. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також не скористалися правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомили, заяв чи заперечень не подавали, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради №35 від 28.02.1996 року у зв`язку з проведенням добудови зареєстровано за власниками наступні ідеальні долі на будинковолодіння [ADDRESS] ): за гр. [PERSON] /кв. [ADDRESS] / - 41/100; за гр. [PERSON] /кв. 2/ - 59/100. В матеріалах справи також міститься власноручно написаний Розрахунок, підписаний [PERSON] та [PERSON] , яким вони погодили свої реальні долі по вищевказаному житловому будинку [ADDRESS] за гр. [PERSON] кв. [ADDRESS] - 41/100; за гр. [PERSON] кв. 2 - 59/100. Судом також встановлено, що 10.09.2020 року Ужгородською міською радою п. 1.14. рішення №2109 LI сесії VII скликання затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] земельної ділянки (кадастровий номер 2110100000:07:001:0218), площею 0,0287 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , та передано її у власність. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вже було вказано, 10.09.2020 року Ужгородською міською радою прийнято рішення №2109 «Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», п. 1.14. якого затверджено [PERSON] технічну документацію земельної ділянки (кадастровий номер 2110100000:07:001:0218), площею 0,0287 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , та передано її у власність. Також з матеріалів справи, зокрема Інвентаризаційної справи №3487 встановлено, що власниками будинку [ADDRESS] , були [PERSON] (59/200), [PERSON] (59/200), а також [PERSON] (41/100). Одночасно, з урахуванням подальшого переходу права власності на частки, станом на момент прийняття оскаржуваного позивачем рішення Ужгородської міської ради, гр. [PERSON] був співвласником 41/100 будинковолодіння, а [PERSON] співвласником 59/100 будинковолодіння. Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності і зміна їх цільового призначення відповідно до цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Згідно з положеннями, визначеними у п. в) ч. 2 ст. 89 ЗК України земельні ділянки співвласників житлового будинку перебувають у спільній сумісній власності. Відповідно до Висновку експерта від 21.06.2022 року №СЕ-19/107-22/5317-ЗТ, фактичне розташування будівлі, житлового будинку, його габарити повністю розташовані в межах земельної ділянки за кадастровим номером 2110100000:07:001:0218, межі якої визначенні технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). За такого, суд приймає до уваги твердження позивача про те, що спірна земельна ділянка знаходиться у спільному користуванні позивача та відповідача як співвласників розташованого на ній житлового будинку. Відповідно до ч. 10 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. З огляду на фактичні обставини справи, приймаючи до уваги, що оспорюване рішення Ужгородської міської ради, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі та передано таку у власність [PERSON] , прийнято всупереч вимог законодавства, яким зокрема встановлено, що право на земельну ділянку повинно визначатись пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку. За такого, суд приходить до переконання, що п. 1.14 рішення Ужгородської міської ради №2109 від 10.09.2020 року «про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки (кадастровий номер 2110100000:07:001:0218) площею 0,0287 га по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Вирішуючи позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування №367 від 27.12.2021, а також скасування реєстрації прав в Державному реєстрі прав на нерухоме майно на земельну ділянку, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що після оформлення [PERSON] права власності на земельну ділянку, останній передав у власність безоплатно [PERSON] належні йому 41/100 частки на праві приватної спільної часткової власності житлового будинку з належним идо нього господарськими будівлями і спорудами та в цілому земельну ділянку площею 0,0287 га., з кадастровим номером 2110100000:07:001:0218, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору дарування №367 від 27.12.2021, на підставі чого було проведено реєстрацію таких в Державному реєстрі прав на нерухоме майно на вказану земельну ділянку. Зважаючи на те, що пункт 1.14 рішення Ужгородської міської ради №2109 від 10.09.2020 року, яким передано у власність [PERSON] спірну земельну ділянку, скасований судом з вищенаведених мотивів, задля відновлення становища, яке існувало до порушення законних прав та інтересів позивача, суд приходить до висновку, що слід визнати недійсним договір дарування №367 від 27.12.2021 року, засвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Луцович В.П. та скасувати реєстрацію прав в Державному реєстрі прав на нерухоме майно на земельну ділянку за кадастровим номером 2110100000:58:02:0091, та скасувати реєстрацію прав в Державному реєстрі прав на нерухоме майно на земельну ділянку за кадастровим номером 2110100000:58:02:0091. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень та такі не знайшли свого спростування доводами сторони відповідачів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved