Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Позивач 24.11.2021 р. звернувся до суду з позовом в якому просив визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] , мотивуючи тим, що йому належить спірний житловий будинок, у якому зареєстрований відповідач, який понад 2 роки в будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує, в утриманні будинку участі не приймає. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.12.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче засідання. 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 577/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було продовжено. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. З 12.06.2023 р. по 14.07.2023 р. визначений за цією справою головуючий перебувала у щорічній відпустці, перший робочий день після відпустки 17.07.2023 р. Після відновлення роботи суду, виходу головуючого з відпустки та проведення інвентаризації, розгляд справи призначено на 25.03.2024 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.05.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити, вказав, що не може привести свідків. Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява представника відповідача у якій просила проводити розгляд справи за відсутності та відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4280018 від 28.07.2004 року, [PERSON] належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] (арк. справи 5). За відомостями домової книги за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] з 31.03.2015 року (арк. справи 6-7). Постановою Херсонського апеляційного суду від 01.07.2021 року у справі №766/2635/18 скасовано заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24.09.2020 року та прийнято нову постанову, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Перша Херсонська державна нотаріальна контора про визнання частки у спільному майні та визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено частково, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] на 1/6 частину домоволодіння [ADDRESS] (арк. справи 23-27). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Вирішуючи заявлену позивачем вимогу, щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням суд виходить з наступного. Відповідач є співвласником спірного житлового будинку (є власником 1/6 частини спірного житлового будинку на підставі постанови Херсонського апеляційного суду від 01.07.2021 р.), згідно ч.1 ст.383 ЦК України, відповідно має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Враховуючи викладене і те, що відповідач є співвласником спірного житлового будинку, він має рівне з позивачем право володіння, користування та розпорядження ним, а тому не може бути визнаний таким, що втратив право користування будинком, не залежно від тривалості часу його відсутності. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 15 липня 2024 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed