Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

28.11.2023 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 221 662,02 грн; моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. Вимоги позову обгрунтовані тим, що 01.12.2022 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів ВМW, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Lехus, номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль позивача. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 09.02.2023 року (справа №761/3368/23) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВМW, номерний знак [NUMBER] на момент ДТП була застрахована Акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» згідно з полісом №АТ3450435. Страхова компанія визнала випадок страховим та 10.01.2023 року на рахунок позивача були перераховані кошти в розмірі 156 800,00 грн. (за мінусом франшизи в сумі 3 200,00 грн.) Таким чином страхова компанія виконала свій обов`язок в повному обсязі. Згідно із Звітом №90, складеного 04.01.2023 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Екліс», матеріальний збиток завданий власнику автомобіля Lехus, номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 374 926,02 грн., в тому числі ПДВ складає 47 694,50 грн. Тому з відповідача на користь позивача на підставі статті 1194 ЦК України має бути стягнута матеріальна шкода в розмірі 218 126,02 грн. (374 926,02 грн. - 156 800,00 грн.). Крім того позивач поніс витрати на складання Звіту з визначення вартості матеріального збитку на загальну суму 3 500,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також позивач вказує, що йому внаслідок незаконних дій відповідача, була спричинена моральна шкода, яку він оцінив в сумі 20 000,00 грн. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не направив. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача та позивач не заперечували проти заочного розгляду справи судом, суд на підставі положень статей 223 та 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача та його представника, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено судом, автомобіль Lехus, номерний знак [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності [NUMBER] . 01.12.2022 о 06:43 год. у м. Київ по просп.Перемоги,9Б відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів ВМW, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Lехus, номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 09.02.2023 року (справа №761/3368/23) з врахуванням виправленої описки постановою від 23.04.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.2 130 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Як зазначено в постанові, 01.12.2022 року о 06 год. 43 хв., [PERSON] керуючи автомобілем «BMW 530d», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по просп. Перемоги, 9Б в м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілями: «Lexus ES 250» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] ; «Jeep» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] ; «Infinity m 25» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] ; «Geely» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , які рухались в попутньому напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п.п. 12.1; 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Крім того, 01.12.2022 року о 06 год. 43 хв., [PERSON] керував автомобілем «BMW 530d», д.н.з. [NUMBER] , по просп. Перемоги, 9Б, в м. Києві, у стані алкогольного сп`яніння. Постанова набрала законної сили. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника транспортного засобу ВМW, номерний знак [NUMBER] була застрахована згідно з полісом №АТ3450435 за яким страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 160 000,00 грн., франшиза - 3 200,00 грн. Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» визнало випадок страховим та 10.01.2023 року на рахунок позивача перерахувало страхове відшкодування в сумі 156 800,00 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції №310554 від 10.01.2023 року. Таким чином, вбачається, що страхова компанія в повному обсязі виконала власні зобов`язання за полісом №АТ3450435. [PERSON] замовив у ТОВ «Екліс» складання Звіту про оцінку автомобіля Lехus, номерний знак [NUMBER] згідно з яким матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Lехus, номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП становить 374 926,02 грн. Крім того, за складання Звіту позивач сплатив 3 500,00 грн., що підтверджується копією квитанції №098510 від 04.01.2023 року. Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав доказів на спростування розміру спричиненої шкоди. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як вбачається з матеріалів справи, отриманого страхового відшкодування не достатньо для відновлення пошкодженого транспортного засобу позивача, з огляду на викладене суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача, різниці між фактичним розміром матеріальної шкоди та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком, що становить 218 126,02 грн. (374 926,02 грн. - 156 800,00 грн.). Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 500,00 грн. сплачені за складання звіту, загалом з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 221 626,02 грн. (218 126,02 грн. + 3 500,00 грн.). Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1 та 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України). Отже, враховуючи що судом встановлена вина відповідача у пошкодженні автомобіля, який належить на праві власності позивачу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. При визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди суд враховує, що внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль, що позбавляло позивача можливості вести звичний спосіб життя та користуватися власністю, тривалість душевних страждань, враховуючи час, протягом якого позивач не мав можливості користуватись власним автомобілем для власних потреб, а також виходячи із вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Так, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн. суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Також, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію договору про надання правничої допомоги №28/03/23 від 28.03.2023 року; копію додатку №1 Специфікація детальний опис робіт, виконуваних адвокатом від 28.03.2023 року; копія квитанції №P24A1065460587D0990 від 11.04.2023 року на суму 15 000,00 грн. Надаючи оцінку наведеному у додатку №1 Специфікація детальний опис робіт, виконуваних адвокатом від 28.03.2023 року, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача 4 000,00 грн. за вивчення відзиву та складання відповіді на відзив, оскільки вказані процесуальні заяви сторін до суду не надходили. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, а також те, що позов був задоволений частково, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 10 770,10 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 366,26 грн.

Outcome: partial