Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

20 грудня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 02 січня 2024 року від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшла уточнена позовна заява. Позовна заява обґрунтована тим, що 01.09.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 924704908. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору в новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 158 від 02.11.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 924704908. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними в Реєстрах прав вимоги. Відповідно\~ до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ»\~ набуло\~ права\~ грошової\~ вимоги до [PERSON] \~ у сумі 22 292,55 гривень, з яких: 5250,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 17 042,55 гривень - заборгованість за відсотками. З моменту отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до [PERSON] , а саме з 21.10.2022 року, Товариством не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 25.08.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~ 3182313418/722668. 19.04.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 19042022-Є, відповідно до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.04.2022 року до Договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 15500,00 гривень, з яких: 4000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 11500,00 гривень - заборгованість за відсотками. З моменту отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до [PERSON] , а саме з 19.04.2022 року, Товариством не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 30.08.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3182313418/464163. 19.04.2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 19042022-Г, відповідно до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому\~ права\~ вимоги,\~ а\~ ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» права\~ вимоги\~ до\~ боржників,\~ вказаними в Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.04.2022 року до Договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року, ТОВ\~ «ФК\~ «ЄАПБ»\~ набуло\~ права\~ грошової\~ вимоги\~ до [PERSON] у сумі 11 625,00 гривень, з яких: 3 000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 8 625,00 гривень - заборгованість за відсотками. З моменту отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до [PERSON] , а саме з 19.04.2022 року, Товариством не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Посилаючись на положення статті 639 ЦК України, ч.ч. 1,3,4,7,12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», позивач уважає, що зазначені вище кредитні договори були підписані електронним підписом позичальника, відтворені шляхом використання позичальником одноразових ідентифікаторів, які були надіслані на мобільний номер телефону [PERSON] , зазначений в цих кредитних договорах. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надаватиметься кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення договорів. Усупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Таким чином, позивач прохав суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним\~ договором\~ №\~ 924704908 у сумі 22 292,55 гривень, з яких: 5250,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 17042,55 гривень - заборгованість за відсотками;\~ за\~ кредитним\~ договором\~ № 3182313418/722668 у сумі 15 500,00 гривень, з яких: 4 000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 11 500,00 гривень - заборгованість за відсотками; за кредитним договором 3182313418/464163 у сумі 11625,00 гривень, з яких: 3000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 8625,00 гривень - заборгованість за відсотками, а всього стягнути за кредитними договорами 49417,55 гривень. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.63-64). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 січня 2024 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.78-79). Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Мельник І.С. подала заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. 25 березня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про проведення судового засідання без його участі. Ніяких кредитних зобов`язань перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у нього немає та йому не відомо про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» здійснило покупку його боргів в інших установах. Договір ні з ким він не укладав. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Судом установлено, що 01.09.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 924704908, за умовами якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 5250,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, визначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.9-зворот-12). Відповідно до пунктів 1.2, 1.3, 1.7, 1.9 цього Договору, сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. Договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути в розпорядженні Позичальника. Кредитодавець надає перший транш за Договором у сумі 5 250,00 гривень одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 01.10.2021 року. Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту Позичальником, а саме до 01.10.2021 року. У випадку надання першого траншу не в день укладення Договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором. За користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: -виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65 % річних, що становить 0,01 % від суми кредиту за кожний день користування ним; -за умови продовження строку дисконтного періоду, визначеного в п. 1.8 Договору, з наступного дня після закінчення, вказаного в п. 1.7 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 % річних, що становить 1,98 % у день від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно підпункту 1.14.1 пункту 1.14 цього Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 1.3 Договору, за умови застосування до відносин між сторонами правил нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою, складає 5 265,90 гривень та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 15,90 гривень та суму кредиту в розмірі 5 250,00 гривень. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики НБУ, складає 3,75 % річних, при цьому загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному вираженні за строк дисконтного періоду складає 100,30 % від суми першого траншу. Пунктами 4.1-4.4 цього Договору визначено, що невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця www.moneyveo.ua. Строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту, передбачених п. 1.8 та п. 1.12.1 Договору. В будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Договір кредитної лінії № 924704908 від 01.09.2021 року був підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (MNV8JS45), який був надісланий на особистий номер телефону відповідача. Вказане підтверджується п. 5 цього Договору. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Пунктом 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що в письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною особою та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору та договору позики в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Нормами ч.ч. 3,6,7,8,12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 цього Закону встановлено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». У статті 5 цього Закону вказано, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. За змістом статтей 6, 7 цього Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Отже, електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 року (справа № 910/1162/19) та від 19.01.2022 року (справа № 202/2965/21). Підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач засвідчив, що він погодився на отримання грошових коштів у кредит саме на умовах, що визначені в договорі кредитної лінії № 924704908 від 01.09.2021 року. Сторони узгодили всі істотні умови надання грошових коштів у кредит, а отже, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Таким чином, договір кредитної лінії № 924704908 від 01.09.2021 року укладено між сторонами відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання та перерахувало на картковий рахунок [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) № 4441-11ХХ-ХХХХ-6963 кошти в розмірі 5 250,00 гривень (а.с.13). У позовній заяві позивач вказує на те, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка\~ фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, проте в матеріалах справи відсутній примірник вказаного договору. 31.12.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» була укладена Додаткова Угода № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно умов якої, сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції (а.с.14-16). У пункті 4.1 Додаткової Угоди № 26 сторони визначили порядок відступлення права вимоги, зокрема, наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру права вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром права вимоги. Однак позивачем не було надано суду Реєстр прав вимоги, який є невід`ємною частиною Договору факторингу від 28.11.2018 року, хоча в позовній заяві позивач посилається на Реєстр боржників № 158 від 02.11.2021 року, за яким до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 924704908. Таким чином, за відсутності належних доказів переходу від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги неможливо встановити чи у ТОВ «Таліон плюс» виникло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 924704908 та чи на момент укладення Договору факторингу від 20.10.2022 року ТОВ «Таліон Плюс» могло передавати таке право грошової вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт) укладено Договір факторингу № 20102022, пунктом 2.1 якого передбачено, що Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимог, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийнятита передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.17-18). За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Договір факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року містить перелік додатків: Додаток № 1 - Форма реєстру прав вимоги; Додаток № 2 - Форма повідомлення Боржника; Додаток № 3 - Форма Акту повернення права вимоги; Додаток № 4 - Форма надання інформації згідно Реєстру боржників в електронному виді; Додаток № 5 - Форма Акту приймання передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному виді. При цьому, на підтвердження переходу права грошової вимоги із вказаних у додатку документів суду було надано лише Витяг з Реєстру права вимоги № 1 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року. Інших додатків, вказаних у договорі факторингу, матеріали справи не містять. Суд зауважує, що сам по собі Витяг з Реєстру прав вимоги № 1 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року не засвідчує перехід права вимоги до відповідача за кредитним договором № 924704908 від 01.09.2021 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Крім того, суд звертає увагу на те, що матеріали справи містять лише 1-3 та 10 сторінки Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року. Сторінка 3 закінчується п. 4.6. розділу 4, а 10 сторінка розпочинається п. 11.9 і не пов`язана з попередньою (третьою) сторінкою логічним змістом, у результаті чого суд приходить до висновку, що суду надано частину документу, даний доказ не є достовірним та є не допустимим. З наданих частин договору неможливо встановити чи становлять ці фрагменти один цілий договір. Також суд зазначає, що на момент укладення Договору факторингу № 28/1118-01 (28 листопада 2018 року) кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем (укладеного 01.09.2021 року) ще не існувало, відтак на момент укладення Договору факторингу від 28 листопада 2018 року ще не виникло зобов`язання щодо неналежного виконаня умов кредитного договору, яке ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» могло би передати ТОВ «Таліон Плюс». У зв`язку з наведеним, хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 року по справі № 914/868/17). Враховуючи\~ викладене\~ вище,\~ суд\~ вважає,\~ що\~ позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором\~ №\~ 924704908\~ від 01.09.2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, а саме: відсутні докази, які підтверджують відступлення права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», набуття ТОВ «Таліон Плюс» такого права грошової вимоги за зобов`язаннями відповідача, й відповідно, наявність права грошової вимоги в ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до відповідача та у визначеному в позовній заяві розміру заборгованості за кредитним договором № 924704908 від 01.09.2021 року, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за вказаним кредитним договором. Щодо укладення кредитного договору №\~ 3182313418/722668 від 25.08.2021 року. 25.08.2021\~ року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та\~ [PERSON] \~ було\~ укладено\~ договір\~ про\~ надання фінансового кредиту № 3182313418/722668, за умовами якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит у межах суми 4000,00 гривень, зазначеної клієнтом у заявці, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором (а.с.25). Відповідно до пунктів 1.2, 1.3, 1.7, 1.8 цього Договору, кредит надається строком на 25 днів, тобто до 18.09.2021 року. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Тип процентної ставки фіксована. Товариство надає кредит шляхом його переказу на рахунок Клієнта протягом 3 календарних днів з дня укладення Договору. Сума коштів вважається наданою в день здійснення банківського переказу Товариством, від цього дня починається відлік перебігу строку оплати. Невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства\~ на\~ укладення\~ договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.eurogroshi.com.ua/. Згідно пункту 2.1 цього Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. Договір про надання фінансового кредиту № 3182313418/722668 від 25.08.2021 року був підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (R93570), який був надісланий на особистий номер телефону відповідача. Вказане підтверджується п. 7 цього Договору. Підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач засвідчив, що він погодився на отримання грошових коштів у кредит саме на умовах, що визначені в договорі про надання фінансового кредиту № 3182313418/722668 від 25.08.2021 року. Сторони узгодили всі істотні умови надання грошових коштів у кредит, а отже, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Таким чином, договір про надання фінансового кредиту № 3182313418/722668 від 25.08.2021 року укладено між сторонами відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» виконало взяті на себе зобов`язання та перерахувало через платіжний сервіс «Platon» на картковий рахунок [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) № 4441-11ХХ-ХХХХ-6963 кошти в розмірі 4 000,00 гривень (а.с.28). 19.04.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19042022-Є (а.с.29-31). Пунктами 1.1 та 1.2 Договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року передбачено, що Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент відписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Договір факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року містить перелік додатків: Додаток № 1 - Форма реєстру прав вимоги; Додаток № 2 - Форма повідомлення Боржника; Додаток № 3 - Форма Акту повернення права вимоги; Додаток № 4 - Форма надання інформації згідно Реєстру боржників в електронному виді; Додаток № 5 - Форма Акту приймання передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному виді. Однак на підтвердження переходу права грошової вимоги із вказаних у додатку документів суду було надано лише Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року та Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року (а.с.32-33). Інших додатків, вказаних у договорі факторингу, матеріали справи не містять. Суд зауважує, що Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року та Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року не засвідчують перехід права вимоги до відповідача за кредитним договором № 3182313418/722668 від 25.08.2021 року від ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Крім того, суд звертає увагу на те, що суду наданий Договір факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року не в повному обсязі, а саме: після аркушу під № 5, який закінчується п. 5.1, слідує аркуш без нумерації, який розпочинається п. 9.3, а тому договір факторингу є неналежним доказом у справі. З наданих частин договору неможливо встановити чи становлять ці фрагменти один цілий договір. Також у пунктах 3.2-3.3 Розділу 3 Договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року та пункті 2 Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року наявні незаповнені стрічки (речення), а саме щодо загальної суми прав вимоги та ціни продажу, а тому договір факторингу є неналежним доказом у справі. Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права вимоги від первісного до нового кредитора за кредитним договором № 3182313418/722668 від 25.08.2021 року, укладеним між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та відповідачем, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за вказаним кредитним договором. Щодо укладення кредитного договору № 3182313418/464163 від 30.08.2021 року. 30.08.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №\~ 3182313418/464163, за умовами якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит у межах суми 3000,00 гривень, зазначеної клієнтом у заявці, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором (а.с.39). Відповідно до пунктів 1.2, 1.3, 1.7, 1.8 цього Договору, кредит надається строком на 25 днів, тобто до 23.09.2021 року. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Тип процентної ставки фіксована. Товариство надає кредит шляхом його переказу на рахунок Клієнта протягом 3 календарних днів з дня укладення Договору. Сума коштів вважається наданою в день здійснення банківського переказу Товариством, від цього дня починається відлік перебігу строку оплати. Невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.eurogroshi.com.ua/. Згідно пункту 2.1 цього Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. Договір про надання фінансового кредиту № 3182313418/464163 від 30.08.2021 року був підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (R81896), який був надісланий на особистий номер телефону відповідача. Вказане підтверджується п. 7 цього Договору. Підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач засвідчив, що він погодився на отримання грошових коштів у кредит саме на умовах, що визначені в договорі про надання фінансового кредиту № 3182313418/722668 від 30.08.2021 року. Сторони узгодили всі істотні умови надання грошових коштів у кредит, а отже, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Таким чином, договір про надання фінансового кредиту № 3182313418/722668 від 30.08.2021 року укладено між сторонами відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Гоуфінгоу» виконало взяті на себе зобов`язання та перерахувало через платіжний сервіс «Platon» на картковий рахунок [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) № 5168-74ХХ-ХХХХ-2274 кошти в розмірі 3 000,00 гривень (а.с.42). 19.04.2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19042022-Г (а.с.43-44). Пунктами 1.1 та 1.2 Договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року передбачено, що Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент відписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Договір факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року містить перелік додатків: Додаток № 1 - Форма реєстру прав вимоги; Додаток № 2 - Форма повідомлення Боржника; Додаток № 3 - Форма Акту повернення права вимоги; Додаток № 4 - Форма надання інформації згідно Реєстру боржників в електронному виді; Додаток № 5 - Форма Акту приймання передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному виді. Однак на підтвердження переходу права грошової вимоги із вказаних у додатку документів суду було надано лише Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року та Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року (а.с.45-46). Інших додатків, вказаних у договорі факторингу, матеріали справи не містять. Суд зауважує, що Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року та Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року не засвідчують перехід права вимоги до відповідача за кредитним договором № 3182313418/464163 від 30.08.2021 року від ТОВ «Гоуфінгоу» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Крім того, суд звертає увагу на те, що суду наданий Договір факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року не в повному обсязі, а саме: після аркушу під № 4, який закінчується п. 3.8, слідує аркуш № 9, який розпочинається п. 9.3, а тому договір факторингу є неналежним доказом у справі. З наданих частин договору неможливо встановити чи становлять ці фрагменти один цілий договір. Також у пунктах 3.2-3.3 Розділу 3 Договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року та пункті 2 Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року наявні незаповнені стрічки (речення), а саме щодо загальної суми прав вимоги та ціни продажу, а тому договір факторингу є неналежним доказом у справі. Отже, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права вимоги від первісного до нового кредитора за кредитним договором № 3182313418/464163 від 30.08.2021 року, укладеним між ТОВ «Гоуфінгоу» та відповідачем, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за вказаним кредитним договором. Варто зазначити, що на підтвердження наявності у відповідача боргу за спірними договорами позивач надав відповідні розрахунки заборгованості (а.с.20,34,47). Суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року (№ 342/180/17) та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 року (№ 6-16цс15). Пункт 51 Розділу 3 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року встановлює, що первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Пунктом 52 Розділу 3 Положення передбачено, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Відповідно до пункту 62 Положення, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.04.2021 року в справі № 752/9423/15-ц, від 16.09.2020 року в справі № 200/5647/18. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок є внутрішнім документом банку та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, зокрема, правильність нарахування відсотків позивачем. Крім того, судом встановлено, що надані позивачем розрахунки містять лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою, другою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову. На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed