Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

В січні 2021р. позивач ТОВ «Лекс Навігатор» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , в якому просив суд: - стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 49.4/88/05-Z від 04 серпня 2005р. (далі по тексту - кредитний договір), яка станом на 21 лютого 2019р. становить 396544,04 грн.; - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 21 лютого 2019р. становить 358294,05 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 70,70 кв.м, шляхом продажу на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону; - здійснити розподіл судових витрат. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04 серпня 2005р. між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є позивач, в силу укладеного договору № 1179/К купівлі - продажу майнових прав) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір (з урахуванням змін та доповнень внесеними додатковими угодами та договорами до нього), відповідно до п. 1.1 якого відповідачу був наданий кредит в сумі 35000,0 дол. США. 04 серпня 2005р. між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є позивач, в силу укладеного договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором) та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 33/88/Z/Z-05 (далі по тексту - іпотечний договір) на забезпечення прийнятих на себе вказаним договором зобов`язань за рахунок зазначеного вище предмету іпотеки. Однак, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, щомісячні платежі за договором, і в термін, встановлений договором, не здійснюються, заборгованість не повертається. Укладанням правочинів, зокрема підписанням кредитного договору відповідач [PERSON] підтвердив, що умови цих договорів йому відомі та зрозумілі, з Правилами, Правилами страхування та Програмою страхування та Тарифами банку та страхової компанії ознайомлений, їх приймає та погоджується. Крім цього укладанням додаткових угод № 1 - № 5 кредитор та боржник, іпотекодавець добровільно внесли відповідні зміни до кредитного договору, а додатковими угодами № 1 - № 3 - до іпотечного договору. 16 липня 2013р. помер іпотекодавець [PERSON] 23 березня 2018р. до Третьої київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись його син - відповідач [PERSON] та дружина померлого - відповідачка [PERSON] . Оскільки в досудовому порядку, відповідачі відмовляються повернути суму заборгованості за кредитним договором, яка складається з: - суми заборгованості за кредитом - 6252,74 дол. США, еквівалент - 169371,49 грн.; - суми заборгованості за відсотками - 2616,16 дол. США, еквівалент - 70865,4 грн.; - пені - 61173,28 грн.; - штрафу за порушення умов договору - 56883,88 грн.; - інфляційне збільшення - 18988,53 грн.; - 3,0% річних - 19261,46 грн., позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого права, шляхом стягнення примусово суми заборгованості за кредитним договором, та звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2021р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, та призначено справу в підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2021р. було закрито провадження по цивільній справі, в частині наступних позовних вимог: - стягненні заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6252,74 дол. США, відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 523,74 дол. США; - звернені стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, шляхом продажу на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Постановою Київського апеляційного суду від 18 серпня 2022р. ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2021р. залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 17 травня 2023р., ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2021р., та постанову Київського апеляційного суду від 18 серпня 2022р., в частині закриття провадження по справі, стосовно позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки - скасовано, та в цій частині направлено на новий розгляд, в решті частин ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційної інстанції - залишено без змін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021р. закрито підготовче засідання, та призначено справу до розгляду по суті. Відзиви на позов, стороною відповідачів не подавались. В судовому засіданні 23 листопада 2023р. представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просив суд позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. В подальшому стороною позивача було подано на адресу суду заяву про розгляд справи, у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, в судові засідання не з`являлися, поважності причин неявки не повідомили, своїх представників до суду не направили, у встановлений судом строк відзив на позов не подавався. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, відповідно до умов укладеного кредитного договору, [PERSON] був наданий ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого був ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому позивач) кредит в сумі 35000,0 дол. США, строком по 04 серпня 2010р., процентна ставка за кредитом дорівнює 14,5 % річних (яка в подальшому була зменшена до 13,4 % річних), з забезпеченням прийнятих на себе вказаним договором зобов`язань за рахунок зазначеного предмету іпотеки а саме: квартири [ADDRESS] , загальною площею 70,70 кв.м. Також, судом встановлено, що 04 серпня 2005р. між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] (правонаступниками якого є спадкоємці за законом першої черги: [PERSON] , [PERSON] ), в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед банком по кредитному договору на суму кредитних коштів, укладено іпотечний договір, за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку квартиру [ADDRESS] , загальною площею 70,70 кв.м. 04 серпня 2005р. між кредитором та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до якої було доповнено зміст п. 3.1. кредитного договору. 22 серпня 2007р. між кредитором та позичальником було укладено договір про внесення змін до кредитного договору; 10 серпня 2009р. між сторонами було укладено додатковий договір № 3 та додатковий договір № 4 до кредитного договору; 05 січня 2010р. між сторонами було укладено додатковий договір № 5 до кредитного договору. З урахуванням укладеного кредитного договору та додаткових договорів №№ 1-5 до кредитного договору, кінцевий строк повернення кредитну залишився незмінним до 04 серпня 2010р. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачем було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 13, 14), відповідно до якого розмір заборгованості по кредитному договору, складається з: - суми заборгованості за кредитом - 6252,74 дол. США, еквівалент - 169371,49 грн., станом на 01 жовтня 2013р.; - суми заборгованості за відсотками - 2616,16 дол. США, еквівалент - 70865,4 грн., нарахована за період часу з 26 червня 2013р. по 01 лютого 2019р, виходячи з ставки - 13,4 % річних (п. 1.3 кредитного договору); - пені - 61173,28 грн. (пеня зі сплати тіла кредиту за період часу з 22 лютого 2018р. по 21 лютого 2019р. - 45503,45 грн. + пеня зі сплати відсотків за користування кредитом з 22 лютого 2018р. по 21 лютого 2019р. - 15669,83 грн.). Розрахунку суми штрафу у розмірі 56883,88 грн., протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача до суду надано не було. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2021р. було закрито провадження по цивільній справі, в частині наступних позовних вимог: - стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6252,74 дол. США, відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 523,74 дол. США; Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі, і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018р. у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018р. у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018р. у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі ст. 599 та ч. 4 ст. 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом. Подібні правові висновки викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018р. у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). В судовому засіданні представник позивача, не міг пояснити суду, враховуючи те, що строк кредитування за кредитним договором сплинув 04 серпня 2010р. (п. 1.1. кредитного договору), на підставі чого позивач продовжував нараховувати відповідачу (позичальнику) проценти за користування кредитом, за період часу з 26 червня 2013р. по 01 лютого 2019р., виходячи з розміру ставки - 13,4 % річних (п. 1.3. кредитного договору). Також, в судовому засіданні сторона позивача не могла обґрунтувати і вимоги щодо нарахування пені за період часу з 22 лютого 2018р. по 21 лютого 2019р. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] відсотки за користування кредитом - 2092,42 дол. США, еквівалент 56678,56 грн.; пені в розмірі 61173,28 грн.; штрафу в розмірі 56883,88 грн. є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягають. Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення на свою користь з відповідача [PERSON] інфляційне збільшення - 18988,53 грн.; 3,0% річних - 19261,46 грн., в порядку ст. 625 ЦК України, враховуючи те, що судом було закрито провадження в частині вимог про стягнення тіла кредиту, в частині вимог про стягнення процентів за користування кредитом, а також беручи до уваги, що вимоги в порядку ст. 625 ЦК України є похідними вимогами від вимоги про стягнення основної суми боргу (тіла кредиту та відсотків за користування кредитом), при цьому судом враховано, що вимога позивача про нарахування інфляційних втрат та 3,0 % річних на суму неустойки (пені та штрафу) не ґрунтується на вимогах закону. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідачів не підлягає стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: dismissed