Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

У липні 2022 року позивачка звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування позову зазначено, що 21.11.2009 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що відповідно відділом реєстрації актів цивільною стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області було вчинено запис №328. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , про що відповідно було вчинено 17.03.2010 року запис №89 відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області. Дитина постійно проживає в місті Ірпінь за місцем реєстрації матері. Відносини між [PERSON] та [PERSON] погіршилися у 2018 році і фактично останній перестав проживати за місцем реєстрації позивачки, залишивши на позивачку всі витрати по утриманню дитини. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач позивачу не надає. Відповідач інших утриманців немає, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважаж, що він може сплачувати аліменти. Крім того, позивачка вказує, що відповідач був призваний до лав ЗСУ для служби за контрактом. На підставі викладеного просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту реєстрації позовної заяви у суді і до повноліття дитини. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10 листопада 2022 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30.01.2023 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про зупинення провадження по справі у зв`язку з перебуванням відповідача на військовій службі. 05.07.2023 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Вказали, що відповідач на даний час перебуває у складі ЗСУ України, та у період виконання бойових завдань, які є небезпечними для життя, може отримувати значний розмір заробітної плати, який витрачається на забезпечення амуніції, медикаментів та іншого спорядження, необхідного для виконання такого бойового завдання. Однак, заявлений до стягнення розмір аліментів у розмірі частини з усіх видів заростку не є справедливим та не є співмірним із витратами на дитину. У звязку з цим, відповідач вважає, що якщо суд дійде до висновку про необхідність задоволення позову, то у такому разі просив стягнути розмір аліментів у розмірі твердої фіксованої грошової суми у розмірі 3000 грн. на місяць. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05.07.2023 року провадження у цивільній справі № 367/2503/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було зупинено до припинення перебування відповідача [PERSON] на військовій службі у Збройних силах України. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26.03.2024 року було відновлено провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, в матеріалаїх справи міститься клопотання про розгляд справи без участі позивача, позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Представник відповідча [PERSON] у судовому засіданні просила задовольнити позов частково, вказала, що заявлений до стягнення розмір аліментів у розмірі частини з усіх видів заростку не є справедливим та не є співмірним із витратами на дитину. Дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, заслухавши думку учасників справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 21.11.2009 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 328, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від цього шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , про що відповідно 17.03.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області було вчинено запис №89. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 лютого 2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів, позивачка посилається на те, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач позивачу не надає. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3---2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1-3 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 09 березня 2022 року по теперішній час перебуває на військові службі, що підтверджується Довідкою № 1455 від 09 квітня 2022 р. Відповідач добровільно сплачував на утримання дитини грошові кошти, що підтверджується наступними квитанціями: квитанція №0Н8Н-200К-6454-7797 від 31.05.2022 р. на суму 9 100, 00 грн.; квитанція №4Р53-99Р7-Н87Е-9К7А від 26.06.2022 р. на суму 20 000, 00 грн.; квитанція №233762911680 від 03.12.2022 р. на суму 15 000, 00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатним, відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати свою дитину. При цьому, суд зважає, що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). При визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у частці від заробітку платника аліментів за вибором позивача. При цьому суд враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї дитини. Так, аналізуючи зібрані докази, враховуючи рівність батьків щодо обов`язку утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, зважаючи на те, що відповідач перебуває у складі ЗСУ України, та у період виконання бойових завдань, які є небезпечними для життя, може отримувати значний розмір заробітної плати, який витрачається на забезпечення амуніції, медикаментів та іншого спорядження, необхідного для виконання такого бойового завдання, тому суд вважає, за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів частково та стягнути [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29.07.2022 року і до повноліття дитиною повноліття, тобто до [INFO] . При цьому, суд вважає на необхідне зазначити наступне. За змістом ч. 8 ст. 7, ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Суд звертає увагу обох сторін на те, що для гармонійного та повноцінного розвитку дитини участь обох батьків у вихованні неповнолітніх дітей є важливою. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави також підлягає судовий збір. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України. На підставі ст. 180-182, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial