Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуном, стягнення аліментів, в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав у відношенні малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та встановити опіку і призначити його опікуном малолітньої онуки - [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідачів на його користь аліменти на утримання малолітньої - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , яка народилась [INFO] , у місті Макіївка Донецької області. Відповідачка [PERSON] є його донькою, тобто він є дідусем малолітньої [PERSON] . Також зазначає, що вони всі проживали у місті Макіївка Донецької області. Він неодноразово звертався до місцевого Відділу опіки та піклування сподіваючись на те, що соціальні працівники зможуть знайти спосіб вплинути на поведінку відповідачів та їх ставлення до власної доньки. Однак, останні не мали наміру змінювати свій асоціальний спосіб життя (зловживали алкогольними напоями, живуть на вулиці, притягувались до кримінальної відповідальності). Також вказує на те, що у 2014 році, російська федерація здійснила анексію Автономної Республіки Крим та почала «гібридну» війну проти нашої країни. Це привело до того, що підтримувані нею сепаратистські угрупування захопили владу на значній частині Луганської та Донецької областей України. З огляду на це, йому довелось звертатись до «компетентних органів» т.3. «ДНР», оскільки онука проживала разом з ним, і він займався її вихованням та утриманням і 30 травня 2017 року «місцевим судом» у цивільній справі №2/053/157/2017 ухвалено «рішення суду» яким [PERSON] та [PERSON] були позбавлені батьківських прав відносно своєї доньки - [PERSON] . Однак 24 лютого 2022 року російська федерація почала проти нашої країни повномасштабну війну. У зв?язку із постійними обстрілами та переживаючи за їх безпеку вони переїхали до м. Одеси де і проживають з жовтня 2023 року, що підтверджується копіями довідок про взяття його із онукою на облік внутрішньо переміщеної особи. Оскільки батьків дитини влаштовував їх спосіб життя, вони залишились у Макіївці. Поряд із цим, видані окупаційною владою документи щодо позбавлення батьківський прав відповідачів, встановлення опіки над онукою не мають юридичної сили та не відповідають вимогам чинного законодавства України. Зазначає, що з самого раннього дитинства він зі своєю дружиною - [PERSON] займається вихованням дитини та матеріально її забезпечують всім необхідним для життя та розвитку. Відповідачі у справі ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини, взагалі не цікавляться її розвитком, інтересами та здоров`ям, не допомагають матеріально. Однак, не будучи законним представником дитини, яким є її мати та батько, у нього виникають труднощі в представництві інтересів онуки в закладах освіти, охорони здоров?я та інших закладах, що і змушує його звернутися до суду з даною позовною заявою. 29 листопада 2023 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. (а.с. 24-25) Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 червня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгля по суті позовних вимог. (а.с. 78-79) Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду міста Одеси. Відзив у визначений судом строк відповідачі не подавали. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься її клопотання про розгляд справи за її відсутності та надано до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. ст. 280,281 ЦПК України, про що не заперечувала представник позивача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов`язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являється донькою відповідачів у справі - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , актовий запис № 557, зробленого Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, копія якого міститься в матеріалах справи. (а.с. 12) Відповідно до копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] відповідач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , тобто позивач є дідусем малолітньої [PERSON] .(а.с. 13) Також матеріалами справи встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із своїм дідусем [PERSON] , бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , згідно довідки № 5137-5003004022 від 20.10.2023 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач має фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , відповідно і онука має теж саме місце проживання, що підтверджується довідкою № 5137-5003007730 від 23.10.2023р.. (а.с. 18,19) Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Оцінюючи висновок органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.05.2024р. № І-675 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що даний висновок відповідає інтересам дитини. (а.с. 66-69) Окрім того в тексті вищезазначеного висновку зазначено наступне: «Згідно з актом обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] від 21.05.2024, за вищезазначеною адресою, складеного органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, для дитини створені належні умови для виховання та розвитку. [PERSON] проживає разом із своїм дідусем та бабусею, вони орендують житло, оскільки є внутрішньо переміщеними особами. Згідно з характеристикою ОДЕСЬКОЇ ГІМНАЗІЇ № 20 Одеської міської ради, [PERSON] навчається у закладі з 27.10.2023. Дівчинка має достатній рівень знань. Процес адаптації проходить добре: уроки відвідує, домашне завдання виконує. [PERSON] дуже товариська, ввічлива, тактовна. Бабуся, [PERSON] , та дідусь, [PERSON] , приділяють достатньо уваги вихованню онуки: постійно цікавляться її справами та навчанням, знаходяться на постійному зв?язку з адміністрацією гімназії і класним керівником. Відповідно до протоколу бесіди з малолітньою [PERSON] від 21.05.2024, складеного органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради з дозволу та у присутності дідуся дитини, [PERSON] розповіла, що їй подобається в м. Одесі, вона ходить до школи, має багато друзів, улюблені предмети англійська мова та історія. [PERSON] любить свого дідуся, бабусю та маленького песика. [PERSON] вважає, що доцільно позбавити батьків батьківських прав, тому що її вихованням завжди займалися дідусь з бабусею. Батьки дитини - [PERSON] та [PERSON] , ухиляються від виконання своїх батьківських обов?язків, від виховання доньки самоусунулись, не піклуються про фізичний і духовний розвиток [PERSON] , не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, станом здоров?я не цікавляться, не приділяють уваги розвитку особистостей, талантів, розумових і фізичних здібностей в найповнішому обсязі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, матеріальної допомоги не надають. Місце знаходження батьків невідоме. На засідання комісії з питань захисту прав дітей Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради 22.05.2024, батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] , не з?явилися, були присутні дідусь, [PERSON] , та бабуся, [PERSON] , які просили позбавити їх батьківських прав відносно [PERSON] . [PERSON] бажає встановити опіку над дитиною. [PERSON] та [PERSON] разом із малолітньою [PERSON] , [INFO] , переїхали до м. Одеси у 2023 році з окупованої території Донецької області.» За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. У відповідності до положень ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Оскільки відповідачі свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї доньки, не повідомили суд про намір в подальшому здійснювати піклування над нею, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] , фактично самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, а тому, захищаючи права та інтереси дитини, суд вважає за можливе позбавити відповідачів батьківських прав щодо їхньої доньки. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення відповідачів батьківських прав. Вирішуючи вимоги в частині встановлення опіки та призначення опікуна, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. В силу ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст. 55 ЦК України). Згідно із ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними (ст. 58 К України). Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена (ст. 59 ЦК України). Орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. З наведеного вбачається, що підставою встановлення опіки над малолітніми особами є статус сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування. За загальним правилом встановлення опіки та піклування належить до компетенції органів опіки та піклування. Випадки встановлення опіки та піклування відносно дітей в судовому порядку визначені наступним чином. Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З наведеного вбачається, що встановлення опіки та піклування вирішується судом, коли під час розгляду інших спорів виявляється, що їх наслідком є залишення дітей без батьківського піклування. Згідно із ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування» (далі - Закону) діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти. Статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування. Оскільки в даному випадку наявні підстави для позбавлення батька - [PERSON] , [INFO] , та матері [PERSON] , [INFO] , батьківських прав, малолітня [PERSON] , [INFO] , набуває статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та потребує встановлення над нею опіки. Органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради була проведена перевірка та встановлено, що дитина проживає разом із своїм дідусем та бабусею, вони орендують житло, оскільки є внутрішньо переміщеними особами за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні якої органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність встановлення над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , опіки, призначивши опікуном її дідуся [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, незважаючи на позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їхньої доньки, вони зобов`язані виконувати свої батьківські обов`язки з утримання дитини до досягнення нею повноліття, сплачуючи аліменти на її утримання. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дітей на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що належним розміром аліментів на дітей, є стягнення з відповідача аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як дитини на користь якої стягуються аліменти, так і відповідача. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. За даних підстав суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню в рівних частках з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (за вимогу щодо стягнення аліментів).

Outcome: approved