Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

ТОВ "Бізнес Позика" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просило: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №448762-КС-001 про надання кредиту від 11.02.2022, що становить 130715,87 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 73215,87 грн та суми прострочених платежів за комісією - 7500,00 грн. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 11.02.2022 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №448762-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Позивачем 11.02.2022 направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №448762-КС-001 про надання кредиту. 11.02.2022 відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №448762-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-3216, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено (відправлено). Відповідно до п. 2 договору кредиту позивач надає позичальнику грошові кошти у розмірі 50000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених договором кредиту. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,86645542 процентів за кожен день користування кредитом. Позивачем свої зобов`язання за договором кредиту виконано та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 50000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , але відповідач, належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, і у відповідача станом на 02.11.2023 утворилась заборгованість за договором №448762-КС-001 в розмірі 130715,87 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50000,00 грн, прострочених платежів по процентах - 73215,87 грн та прострочених платежів за комісією - 7500,00 грн. Ухвалою суду від 30.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано докази від АТ "Сенс Банк". Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. 11.02.2022 між сторонами було укладено договір про надання кредиту №448762-КС-001. Договір укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через Особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного договору про надання кредиту №448762-КС-001 від 11.02.2022. Позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-3216, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено (відправлено). Відповідно до п. 2 договору кредиту позивач надає позичальнику грошові кошти у розмірі 50000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених договором кредиту. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,86645542 процентів за кожен день користування кредитом. Термін дії договору 29.07.2022, а орієнтовна загальна вартість кредиту: 110040,00 грн, орієнтовна реальна процентна ставка: 3606,32 %. Сторонами в п. 3 договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. 11.02.2022 позивач надав позичальнику грошові кошти в розмірі 50000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , але відповідач, належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, і у відповідача станом на 02.11.2023 утворилась заборгованість за договором №448762-КС-001 в розмірі 130715,87 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50000,00 грн, прострочених платежів по процентах - 73215,87 грн та прострочених платежів за комісією - 7500,00 грн. Факт передачі грошових коштів позивачем відповідачеві підтверджується інформацією наданою на виконання ухвали суду від 30.04.2024 АТ "Сенс Банк", відповідно до якої встановлено, що на ім`я відповідача [PERSON] було відкрито картку [NUMBER] , а також як слідує із Виписки по рахунку, 11.02.2022 було проведено зарахування коштів на належний відповідачу рахунок у розмірі 50000,00 грн. двома платежами по 25000,00 грн. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується, зокрема, Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що як свідчать надані позивачем матеріали справи, 11.02.2022 між сторонами було укладено договір про надання кредиту №448762-КС-001. Договір укладений в електронній формі, а його укладення підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного договору про надання кредиту №448762-КС-001 від 11.02.2022. Позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-3216, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено (відправлено). Відповідно до договору кредиту позивач надає позичальнику грошові кошти у розмірі 50000,00грн. Термін дії договору 29.07.2022, а орієнтовна загальна вартість кредиту: 110040,00 грн, орієнтовна реальна процентна ставка: 3606,32 %. Сторонами в п. 3 договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Судо встанови, що 11.02.2022 позивач надав позичальнику грошові кошти в розмірі 50000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , а факт передачі грошових коштів позивачем відповідачеві підтверджується інформацією наданою на виконання ухвали суду від 30.04.2024 АТ "Сенс Банк", відповідно до якої встановлено, що на ім`я відповідача [PERSON] було відкрито картку [NUMBER] , а також як слідує із Виписки по рахунку, 11.02.2022 було проведено зарахування коштів на належний відповідачу рахунок у розмірі 50000,00 грн. двома платежами по 25000,00 грн. Позивач стверджує, що відповідач, належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, і у відповідача станом на 02.11.2023 утворилась заборгованість за договором №448762-КС-001 в розмірі 130715,87 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50000,00 грн, прострочених платежів по процентах - 73215,87 грн та прострочених платежів за комісією - 7500,00 грн. За таких обставин, у співставленні до наданих суду доказів у контексті правових норм, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору, отримання кредиту, користування грошовими коштами. Тоді як відповідач не подав відзив на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження та доказів на спростування укладення договору, отримання та використання кредитних коштів, розміру заборгованості, тощо. Приймаючи до уваги те, що зібрані у справі докази підтверджують неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №448762-КС-001 про надання кредиту від 11.02.2022, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості, зокрема: 50000,00 грн. - сума простроченого тіла кредиту; 73015,87 грн. - сума прострочених процентів, підлягають задоволенню, оскільки такі умови були узгоджені у договорі, по збігу строку кредиту нарахований позивачем розмір заборгованості позивачем не змінювався, відсотки не нараховувались, а відповідачем не було надано жодних заперечень та доказів. Щодо стягнення з відповідача суми прострочених платежів за комісією - 7500,00 грн, суд вважає її не обґрунтованою з наступних підстав. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Суд зауважує, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок узгоджується з викладеним висновком Верховного Суду України у постанові від 06.09.2017 по справі № 6-2071цс16, а також аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 №6-1746цс16, згідно якої зроблено висновок, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення винагороди, у тому числі за надання фінансового інструмента та за резервування ресурсів, а нарахування платежів за послуги, що супроводжують кредит за рахунок позивача є незаконним. Крім того, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Так як надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту-позичальнику (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 по справі за №520/2614/17). Суд звертає увагу, що зі змісту договору №448762-КС-001 про надання кредиту від 11.02.2022 відповідач погодив комісію за надання кредиту в розмірі 7500,00 грн, засвідчивши це своїм електронним підписом, тоді як у договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. Так, вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить вимогам ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. З урахуванням положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку, що умова договору №448762-КС-001 про надання кредиту від 11.02.2022 про встановлення комісії є нікчемною, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості з комісії в розмірі 7500,00 грн, є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині: стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №448762-КС-001 від 11.02.2022, що становить 123215,87 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50000,00 грн та суми прострочених платежів по процентах - 73215,87 грн, є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. В іншій частині позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми прострочених платежів за комісією - 7500,00 грн, слід відмовити. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2147,20 грн, керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України де вказано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено частково, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 94,26% у розмірі 2023,95 грн, а інші витрати покласти на рахунок позивача.

Outcome: partial