Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

Позивач у березні 2024 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на дитину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі виконавчого листа № 2/484/1114/18 від 30.08.2018 року з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 19.03.2018 року і до досягнення повноліття дитиною. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сформованої державним виконавцем Первомайського відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Добровольською О.Ю., станом на 01.05.2023 заборгованість відповідача зі сплати аліментів за період з липня 19.03.2018 року по квітень 2023 року становить 108 228, 00 грн. З огляду на викладене, позивач звернулась до суду та просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що становить 108 228, 00 грн. грн. Ухвалою суду від 26.03.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, її представник - адвокат Вялова І.М. подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа № 2/484/1114/18 від 30.08.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 19.03.2018 року і до досягнення повноліття дитиною (а.с.7-8). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сформованої державним виконавцем Первомайського відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Добровольською О.Ю., станом на 01.05.2023 заборгованість відповідача зі сплати аліментів за період з липня 19.03.2018 року по квітень 2023 року становить 108 228, 00 грн. (а.с.7-8). Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц прийшла до висновку, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилось стягнення. Крім того, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, яка підлягає застосуванню в силу ст. 5 ЦК України, оскільки вказана норма пом`якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги доведені позивачем. Враховуючи інтереси дитини, наявність актуальної інформації про стан заборгованості, періодичну несистематичну сплату аліментів в довільному розмірі відповідачем, яка прослідковується із наданих розрахунків державного виконавця, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 108 228, 00 грн, як просить позивач. Відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір за обидві позовні вимоги у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved