Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 13.03.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрованого в реєстрі за № 6053 про звернення стягнення з громадянина, яким є [PERSON] , за кредитним договором GP-5489425 від 28.11.2013, укладеним з АТ «Банк Реверанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» у загальній сумі, яка підлягає стягненню 102704,10 грн., таким, що не підлягає виконанню; стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь [PERSON] стягнуті в процесі виконання виконавчого напису грошові кошти в сумі 43032 грн. 82 коп. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Заяви та клопотання сторін. Представник відповідача надав заяву, в якій зазначив, що Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» визнає позовні вимоги [PERSON] до Банку в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого Позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову в порядку частини першої ст. 142 ЦПК України. Розглянути справу без участі представника Банку за наявними в справі матеріалами. Процесуальні дії у справі. Ухвалами суду від 06.06.2024 року заява [PERSON] про забезпечення позову повернуто заявнику, позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 19.06.2024 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін. Мотивувальна частина. Відповідно до ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача набутих без достатньої правової підстави грошових коштів у розмірі 43032 грн. 82 коп., суд зазначає наступне. У межах вищевказаного виконавчого провадження ВП № 58760588, з метою примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 13.03.2019 року № 6053 стягнуто з позивача грошові кошти у сумі 43032,82 грн., що підтверджується відповіддю приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. Таким чином, враховуючи, що судовим рішенням у цій справі визнано оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а на підставі нього з позивача стягуються грошові кошти, між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються нормами\~статті 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3\~ст. 1212 ЦК України\~положення\~глави 83 цього Кодексу\~(збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття 1212 ЦК України\~може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19. Суд бере до уваги, що правовою підставою для набуття АТ «ПУМБ» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак оскільки правова підстава для отримання таких коштів відпадала грошові кошти у розмірі 43032 грн. 82 коп. підлягають поверненню позивачу у відповідності до\~ст. 1212 ЦК України. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. [PERSON] \~при поданні позову було сплачено судовий збір відповідно до квитанції № 9743-8139-9083-5032 від 09.06.2024 року у розмірі 1 211,20 грн. Враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, тому суд приходить висновку, що 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 605,60 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету, а решту в розмірі 605,60 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved