Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-02 00:00:00

06 червня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просила змінити порядок нарахування та збільшити розмір аліментів, присуджених до стягнення на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 лютого 2024 року, яким присуджено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень 00 копійок, щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 30 січня 2024 року до досягнення дитиною повноліття на аліменти у розмірі 1/4 частини (25%) з усіх видів заробітку, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовної заяви зазначає, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28.02.2024 стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісяця з подальшою індексацією, починаючи з 30.01.2024 до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Миргородському відділі державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Аліменти стягнуто у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн., оскільки на той час [PERSON] працював без укладення договорів і отримував документально не підтверджений дохід. Під час визначення розміру аліментів суд виходив із твердження [PERSON] , що його дохід складає не більш 12000,00 грн. на місяць. Проте 28.05.2024 [PERSON] був мобілізований до Збройних Сил У країни у військовому званні солдат, тому [PERSON] одержує визначений законодавством та документально фіксований дохід в ЗСУ. Відповідно до загальнодоступної інформації, що міститься на урядових сайтах мережі Інтернету, мінімальна заробітна плата солдата ЗСУ складає 20100,00 грн. Матеріальне становище [PERSON] значно покращилося, тому просила стягнути з відповідача аліменти у вигляді частки у розмірі 1/4 частини (25%) з усіх видів заробітку, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 червня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено перше судове засідання (а.с.14). Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі, на заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду. Відзив на позовну заяву не направив (а.с. 19). Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлено ухвалу суду від 03.07.2024 про проведення заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.07.2021 (а.с.6). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28.02.2024, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень 00 копійок, щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 30 січня 2024 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9). 28.05.2024 [PERSON] був мобілізований до Збройних Сил України (а.с. 11). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 141 СК України, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до положень частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно п. 23 Постанови №3 від 15.05.2006 Пленуму ВС України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за положеннями ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач в супереч вимог ст. 81 ЦПК України не надав доказів перебування на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб та інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів та доказів, що не має можливості сплачувати аліменти в розмірі частини від його доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки відповідач є працездатним, військовослужбовцем, отримує регулярний дохід, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та змінити розмір стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , призначивши в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, при подачі позову до суду позивачка звільнена від сплати судового збору, а рішенням суду позовні вимоги задоволено, тому судові витрати в розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved