Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-04 00:00:00

У лютому 2024 року позивач ПрАТ «СК «АРКС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспорнтої пригоди. Позов обґрунтовано тим, що 06 червня 2022 року в районі вулиці Н. Олексієнко в м.Дніпро сталася ДТП за участі автомобіля Volkswagen, д.р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля Volkswagen, д.р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Volkswagen, д.р.н. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] і який 22.11.2021 уклав з позивачем Договір добровільного страхування наземного транспорту №сс124603Га1дж. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №ARX3292875 від 16.06.2022 та умов Договору страхування №сс124603Га1дж від 22.11.2021, розмір страхового відшкодування склав 36\~723,39 грн., яке позивачем було сплачено за відновлюваний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО згідно платіжного доручення №895230 від 17.06.2022. 29.08.2022 позивач звернувся до ПрАТ «СК «Брокбізнес» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки дана ДТП не є страховим випадком. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 36\~723,39 грн., а також судовий збір. 01 березня 2024 року ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 травня 2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС». Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем [PERSON] до суду надано відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позову, оскільки він не є належним відповідачем по справі, а ПрАТ «СК «Брокбізнес» відмовлено у виплаті страхового відшкодування неправомірно. Третя особа ПрАТ «СК «Брокбізнес», отримало копію позовної заяви та ухвалу суду 20.05.2024 та 27.05.2024 відповідно. Проте письмових пояснень у встановлений судом строк не надали. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 06 червня 2022 року в районі вулиці Н. Олексієнко в м. Дніпро сталася ДТП за участі автомобіля Volkswagen, д.р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля Volkswagen, д.р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Volkswagen, д.р.н. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , про що сторони склали Європротокол. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля Volkswagen, д.р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/205585439, була застрахована в ПрАТ «СК «ББС Іншуранс» (ПрАТ «СК «Брокбізнес»). 22.11.2021 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №сс124603Га1дж. За зверненням [PERSON] ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» виплатило страхове відшкодування. Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Порядок і умови відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначені статтями\~1187,\~1188 ЦК України. Зокрема,\~статтею 1188 ЦК України\~урегульовано питання відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки кожному з їх володільців за рахунок іншого із них. Відповідно до цієї статті шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При цьому вина у завданні шкоди, згідно з положеннями пункту 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~судом враховується висновок викладений в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №127/7370/17. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у\~статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідні висновки щодо застосування норм матеріального права висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 14-176цс18, за результатами розгляду якої Велика Палата Верховного Суду відступила від раніше висловлених Верховним Судом України висновків про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, зокрема договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Таким чином, у задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] слід відмовити. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрат слід віднести на позивача.

Outcome: dismissed