Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Світловодської міської ради Кіровоградської області та просить визнати за ним право власності на гараж, загальною площею 20,2 кв. м, розташований по [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] . Свої вимоги обґрунтовує наступним. Відповідно до рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради народних депутатів №1287 від 22 жовтня 1997 року позивачу [PERSON] виділено земельну ділянку площею 25 кв. м під будівництво гаражу по [ADDRESS] . Згідно вказаного рішення у 1997 році позивач побудував гараж загальною площею 20,2 кв. м, що розташований по [ADDRESS] . На замовлення позивача ТОВ «АГЕНЦІЯ РІШЕНЬ - НЕРУХОМІСТЬ» 11 березня 2024 року виготовлено технічний паспорт на гараж, який є самостійним об`єктом нерухомого майна. Згідно технічного паспорту гараж знаходиться по [ADDRESS] , який побудовано у 1997 році, а його загальна площа становить 20,2 кв.м. 29 квітня 2024 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Світловодської міської ради О. Кушки з заявою про проведення реєстраційних дій. Рішенням № 72929979 від 02 травня 2024 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. На час набуття позивачем права власності на гараж чинне законодавство (1997 рік) не вимагало обов`язкової реєстрації нерухомого майна. Оскільки іншого способу оформити право власності на зазначений гараж чинним законодавством не передбачено, позивач вимушений звернутись до суду з позовною заявою.(а.с.1-3) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 червня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін, призначено судове засідання. (а.с.22-23) Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, доводів позивача належними та допустимими доказами не спростував. Позивач та його представник адвокат Баранчук Ю.В. на розгляд справи не з`явились, представником до суду скеровано заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. (а.с.36) Представник відповідача Світловодської міської ради Кіровоградської області Тітова Ю.М. до суду не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи у її відсутність, у вирішенні позову покладається на розсуд суду. (а.с.28-29). Вивчивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради народних депутатів № 1287 від 22 жовтня 1997 року [PERSON] виділено земельну ділянку площею 25 кв. м під будівництво гаражу по [ADDRESS] . (а.с.7) Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 11 березня 2024 року ТОВ «АГЕНЦІЯ РІШЕНЬ - НЕРУХОМІСТЬ», гараж є самостійним об`єктом нерухомого майна, який споруджено в 1997 році по [ADDRESS] , загальна площа приміщення гаража складає 20,2 кв. м. (а.с.15-16) Рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області № 330 від 15 квітня 2024 року присвоєно адресу об`єкту нерухомого майна - гаражу [PERSON] загальною площею 24,0 кв. м, який знаходиться по [ADDRESS] . (а.с.8,9) Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] за № 72929979 від 02 травня 2024 року відмовлено в проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що подані заявником документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. (а.с.10) Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України) та землекористувачі (стаття 95 ЗК України). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України, ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх прав чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Отже, звернення до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати наявним спір про право. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно п. 1 ч. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.ч.3,4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 (z0031-96) від 13 грудня 1995 року, збудовані громадянами гаражі державній реєстрації не підлягали. З вказаного вище вбачається, що будівництво гаража було здійснено позивачем на належній їй земельній ділянці, що була відведена для цієї мети, а саме, на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, яке на момент завершення будівництва, не потребувало обов`язкової державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що позивачу було виділено органами виконавчої влади під забудову земельну ділянку, на якій розташоване збудоване ним нерухоме майно - гараж, що не є самочинним будівництвом, не потребувало державної реєстрації на момент будівництва, земельна ділянка була відведена для цієї мети, а саме, на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, місцезнаходження якого не порушує права інших осіб, дане нерухоме майно придатне для подальшої експлуатації, а також враховуючи те, що на теперішній час за таких обставин єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивача є спосіб визнання права власності на нерухоме майно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно з п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Однак, враховуючи характер спірних правовідносин, суд вважає за можливе залишити судові витрати у справі по фактично понесеним.

Outcome: approved