Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що він самостійно виховує та утримує неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , без участі матері. На обґрунтування заяви зазначив, що з 2008 року по січень 2023 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 23 січня 2023 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. шлюб було розірвано. За час проживання у шлюбі з [PERSON] у нас народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишилися проживати з матір`ю. [PERSON] в квітні 2023 року звернулась з заявою до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. про стягнення з нього аліментів на утримання дітей і згідно судового наказу від 07 квітня 2023 року з нього було стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку. Наприкінці квітня 2023 року їхня донька [PERSON] виявила бажання проживати разом з ним, а не з матір`ю і на теперішній час мешкає разом з ним, а донька [PERSON] залишилася проживати з матір`ю окремо. Після того, як донька [PERSON] почала проживати з ним, він подав до суду позовну заяву про зменшення розміру аліментів і згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 13 вересня 2023 року було припинено стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання дитини, [PERSON] , яке проводилось на підставі судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 07 квітня 2023 року на утримання неповнолітніх доньок, з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною віку повноліття, до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною віку повноліття. Також рішенням було встановлено, що [PERSON] , 2009 року народження, з квітня 2023 року мешкає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Станом на сьогодні його колишня дружина [PERSON] разом з донькою [PERSON] проживають у Іспанії. Фактично він повністю самостійно виховує та утримує свою доньку [PERSON] з квітня 2023 року. Він самостійно піклується про неї, займається її розвитком, вихованням та лікуванням. Він самостійно і одноособово несе тягар виховання та утримання доньки, матір участі у вихованні не приймає і фактично самоусунулась від своїх обов`язків. Встановлення факту самостійного виховання та утримання ним своєї доньки [PERSON] , [INFO] , необхідне для захисту прав та інтересів дитини, оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину та для подальшого самостійного вирішення її освітніх, виховних та лікувально-оздоровчих заходів. Враховуючи те, що іншим шляхом не можливо підтвердити факт самостійного виховання дитини батьком, він просить встановити факт його самостійного виховання та утримання як основним та єдиним утримувачем малолітньої доньки без участі матері. З матір`ю дитини (заінтересованою особою) у них з приводу виховання доньки [PERSON] спору немає, вона сама виявила бажання жити окремо від них, тому вона не заперечує і навіть підтримує, щоб саме він займався її вихованням і самостійно піклувався та виховував її. 03 червня 2024 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами окремого провадження за участю заявника та заінтересованої особи, з додержанням загальних правил ЦПК України. Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримав свою заяву та надав пояснення, аналогічні її обґрунтуванню. Крім того зазначив, що дружина з дітьми виїхала за кордон у березні 2022 року. В серпні 2022 року вона подала на розлучення. Через місяць старша донька виявила бажання повернутися, і у квітні 2023 року [PERSON] повернулася. До цього дружина стягнула з нього аліменти на утримання двох доньок, а коли [PERSON] повернулася, він подав позов про зменшення аліментів, який був задоволений судом. На даний час дружина не приймає участі у вихованні та утриманні старшої доньки [PERSON] . Питаннями навчання, розвитку та лікування займається лише він. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмові пояснення у яких зазначила, що дійсно з 2008 року по січень 2023 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу у них є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У березні 2022 року вона з дітьми виїхала до Іспанії на постійне місце проживання. 23 січня 2023 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. шлюб було розірвано. У квітні 2023 року їхня донька [PERSON] виявила бажання проживати разом з батьком, а не з нею, і вона разом з бабусею повернулася до України. Вона разом з донькою [PERSON] і на теперішній час мешкає у Іспанії. Донька [PERSON] проживає з батьком [PERSON] у [ADDRESS] . Батько повністю самостійно виховує та утримує доньку [PERSON] з квітня 2023 року, вона проживає у Іспанії та піклується про їхню доньку [PERSON] . [PERSON] самостійно піклується про [PERSON] займається її розвитком, вихованням та лікуванням, самостійно і одноособово несе тягар виховання та утримання доньки. У них з [PERSON] з приводу виховання доньки [PERSON] спору не має, вона сама виявила бажання проживати з ним, тому вона не заперечує проти задоволення його заяви про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , без участі матері. Оскільки вона проживає в іншій країні, просить справу розглянути справу без її участі, проти заяви вона не заперечує. Свідок [PERSON] у судовому засідання пояснила, що заявник є її братом, а заінтересована особа [PERSON] - це колишня дружина брата, відносини між ними ніякі. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, вони мають двох доньок. Після початку війни [PERSON] вивезла дочок за кордон і у 2022 року подала на розлучення. [PERSON] у 2023 році повернулася до України і з цього часу проживає з батьком. [PERSON] повністю займається утриманням, вихованням доньки, школи, лікарні - все на ньому. [PERSON] спілкується з [PERSON] вкрай рідко по телефону, матеріально зовсім не утримує. Свідок [PERSON] у судовому засідання пояснила, що заявник є її сином, а [PERSON] це колишня невістка, між ними ніякі відносини. Син повністю виховує та утримує онуку [PERSON] з квітня 2023 року, після того, як та повернулася до України з-за кордону. Він забезпечує її навчання, лікування, побутові і інші потреби. Іноді [PERSON] приходить до неї у гості. Про матір [PERSON] вона нічого не може сказати, бо остання може лише раз подзвонити дочці і все. Гроші на утримання доньки вона не надсилає і ніяк не приймає участі у вихованні дитини. Представник заінтересованої особи [INFO] [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника Кам`янського РТЦКтСП, рішення по справі винести на розсуд суду. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності представника заінтересованої особи. Вислухавши заявника та свідків [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявник та заінтересована особа [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2008 року по 23 січня 2023 року. Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 23 січня 2023 року у справі № 209/1913/23 та копіями свідоцтв про народження (а.с. 8,9, 13-14). Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 квітня 2023 року у справі № 209/1138/23 (провадження № 2-н/209/780/23) (а.с. 12) з заявника на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 16 березня 2023 року до досягнення найстаршою дитиною - [PERSON] , [INFO] , повноліття. З квітня 2023 року [PERSON] , [INFO] , мешкає разом із заявником за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 13 вересня 2023 року у справі № 209/1913/23, актом про фактичне проживання осіб № 2 від 03 травня 2023 року (а.с. 10, 31-32), а також підтверджено заінтересованою особою [PERSON] у письмових поясненнях та у судовому засіданні заявником і свідками [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 13 вересня 2023 року у справі № 209/1913/23 було припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , яке проводилось на підставі судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 квітня 2023 року по цивільній справі № 209/1138/23 (провадження № 2-н/209/780/23) та зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 квітня 2023 року по цивільній справі № 209/1138/23 (провадження № 2-н/209/780/23) на утримання неповнолітніх доньок з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною віку повноліття, до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною віку повноліття. Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком [PERSON] , який самостійно виховує та доглядає за своєю дитиною, підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться успіхами Мирослави у ліцеї, відвідує батьківські збори, створює всі необхідні умови для навчання, виховання та проживання доньки, відвідує з донькою лікарів, дитина перебуває на повному матеріальному забезпеченні [PERSON] , лише тільки під його наглядом, вихованням. [PERSON] має можливість доглядати за дитиною, виховувати та утримувати її, розвивати та піклуватися. Ці обставини підтверджуються характеристикою з КЗ «Ліцей інформаційних технологій» КМР, актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 17 червня 2024 року, декларацією № 0001-3К9Р-09А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (а.с. 15, 18, 19), а також підтверджено заінтересованою особою [PERSON] у письмових поясненнях та у судовому засіданні заявником і свідками [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні;3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Враховуючи вище викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що заінтересована особа [PERSON] самоусунулась від виховання та утримання своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , не приймає участі у її вихованні, лікуванні та розвитку, взагалі не цікавиться її життям. Заявник [PERSON] без участі матері самостійно виховує свою дитину - [PERSON] , [INFO] , повністю утримує її та опікується її здоров`ям та розвитком, а тому вимога про встановлення даного факту підлягає задоволенню в повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved