Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

11.06.2024 рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі № 953/1644/24\~задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про зменшення розміру аліментів. 17.06.2024 представник позивача, адвокат Дородних С.В., за допомогою системи "Електронний суд" направив на адресу Київського районного суду м. Харкова заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в який просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22500 (двадцять дві тисячі п`ятсот гривень) 00 копійок.\~В обґрунтування заяви посилається на те, що судовим рішенням позов [PERSON] задоволений повністю, проте питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу не вирішено. 22.07.2024 на адресу суду [PERSON] подано заперечення на заяву, згідно якої, вона просить залишити заяву про ухвалення додаткового рішення без розгляду, у зв`язку із пропуском встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК строку на подання відповідних доказів, або відмовити у її задоволенні, у зв`язку з необгрунтованістю та неспівмірністю розміру гонорара адвоката. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного. Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 15 ЦПК учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Частиною першою статті 133 ЦПК визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: (1) на професійну правничу допомогу; (2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; (3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; (4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із частиною першою ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: (1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); (2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); (3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; (4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.12.2018 у справі N 826/856/18. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~27.06.2018\~у справі\~N\~826/1216/16 (провадження N 11-562ас18) та постанові Верховного Суду від 10.08.2022 у справі N 357/9440/20 (провадження N 61-15073св21). Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: (1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; (2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; (3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; (4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в ч. 4 ст. 141 \~ЦПК, визначені також положеннями ч. ч. 6, 7, 9 ст. 141 цього Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що, при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови: докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому, процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.01.2023 у справі № 922/4022/20. Так, поряд з позовною вимогою щодо зменшення розміру аліментів, у позовній заяві [PERSON] заявлено позовну вимогу про стягнення з [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000.00 грн. за складання (підготовку) позовної заяви. Водночас, позивачем на виконання приписів ч. 1 ст. 134, ч.3 ст. 175 ЦПК у позовній заяві надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі орієнтовно 29\~468,96 грн. У судовому засіданні у цій справі, що відбулось 11.06.2024, представником позивача зроблено заяву про те, що загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем складає 22\~500.00 грн. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 N 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК). Саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Згідно із ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц, провадження N 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18, провадження N 12-171гс19). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що процесуальний закон конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до пункту 6 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~ інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Відповідно до пункту 9 ст.\~1\~Закону України\~"Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Згідно ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст.\~27\~Закону України\~"Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність" передбачено, шо договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити\~Конституції України\~та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Відповідно до\~статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~видами адвокатської діяльності, зокрема, с: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При встановленні розміру гонорару України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Також згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 гонорар с формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Як вже було вказано вище, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N904/4507/18. Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна правова позиція викладена неодноразово Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11.11.2021 у справі N 922/449/21 та від 03.10.2019 у справі N 922/445/19. У п. п. 113-117 рішення ССПЛ у справі "Бєлоусов проти України" від 07.11.2013, ССПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є "фактично понесеними", оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно з договірними зобов`язаностями. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі N 922/445/19 від 03.10.2019. Представник позивача у заяві про ухвалення додаткового рішення зазначає, що фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги з професійної правничої допомоги в рамках справи № 953/1644/24 в суді першої інстанції складає 22\~500.00 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Дородних С.В. до заяви додані (в електронному вигляді) наступні докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу:\~(1) договір про надання правової (правничої) допомоги № 60 від 06.10.2022;\~(2) додаткова угода № 02 від 14.02.2024 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 60 від 06.10.2022;\~3. акт про надання правничої допомоги від 14.02.2024;\~(4) детальний опис наданих послуг, наданих адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі № 953/1644/24, від 14.02.2024;\~(5) акт про надання правничої допомоги від 14.06.2024; (6) детальний опис наданих послуг, наданих адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі № 953/1644/24, від 14.06.2024. Судом досліджено зміст доказів та встановлено наступне. Між, [PERSON] (Клієнт), з однієї сторони, та Адвокатським бюро Дородних Сергія (Адвокатське бюро), з іншої сторони, укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 60 від 06.10.2022. Відповідно до пункту 1.1 цього Договору Клієнт доручає, а Адвокатське бюро, відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правничу допомогу, для чого здійснювати передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Законами України, та іншими законодавчими актами заходи захисту прав і законних інтересів Клієнта, представництва, а також надання інших видів правничої допомоги (надалі «Правнича допомога») в обсязі та на умовах, встановлених цим Договором та за домовленістю Сторін, а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокатському бюро гонорар за надання Правничої допомоги та погоджені Сторонами фактичні витрати Адвокатського бюро, що необхідні для виконання цього Договору.\~Згідно пункту 2.1 цього Договору 2.1. На виконання доручення Клієнта Адвокатське бюро: 2.1.1. надає усні та письмові довідки та консультації щодо законодавства, рекомендації та роз`яснення щодо суті та юридичних наслідків правочинів; 2.1.2. з метою отримання відомостей про факти, які можуть бути використані, як джерело відомостей для Клієнта та докази у судових справах, на підставі ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», звертається з адвокатськими запитами та збирає відомості про факти, що можуть бути\~ використані, як докази, в установленому законом порядку, запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою; 2.1.3. складає заяви, звернення, позовні заяви, пояснення, скарги ( у тому числі апеляційні та касаційні) та інші документи правового характеру; 2.1.4. приймає особисту участь та/або забезпечує участь осіб, які є його помічниками та відповідають вимогам ст. 16 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також інших залучених осіб, у вчиненні дій за місцем виконання доручення; 2.1.5. забезпечує захист прав та охоронюваних законом інтересів Клієнта під час розгляду цивільних, господарських, адміністративних та інших справ у загальних, спеціалізованих, третейських, інших судах України, створених відповідно до законодавства; 2.1.6. забезпечує захист прав та охоронюваних законом інтересів Клієнта під час процедур адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, інших актів суб`єктів владних повноважень в контролюючих (податкових, митних тощо) органів влади всіх рівнів; 2.1.7. представляє інтереси Клієнта у правовідносинах з третіми особами, зокрема, але не обмежуючись, з підприємствами, установами, організаціями, правоохоронними органами, органами державної влади та управління, органами місцевого самоврядування; 2.1.8. надає правничу допомогу та здійснює захист прав, свобод і законних інтересів Клієнта у кримінальному провадженні та справах про адміністративні правопорушення; 2.1.9. надає інші види правничої допомоги, якщо це необхідно для виконання доручення Клієнта.\~Розмір гонорару за надання правничої допомоги, передбаченої п. 2.1.1 п.2.1.4, п.2.1.7 п.2.1.9 цього Договору встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю Сторін відповідно до Додатків та/або додаткових угод до цього Договору, які є його невід`ємною частиною (пункт 4.1 Договору). Суми гонорару зазначаються Адвокатським бюро в актах про надання правничої допомоги, які формуються ним в міру необхідності та вручаються безпосередньо Клієнту (уповноваженій особі Клієнта) або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку за його місцезнаходженням (пункт 4.3 Договору). Клієнт здійснює оплату гонорару протягом сорока п`яти календарних днів з моменту підписання Акту про надання правничої допомоги (з урахування положень пунктів 4.3 4.5 цього Договору). Сторони цього договору у додатках та/або додаткових угодах до цього Договору мають право погодити інші строки оплати гонорару та інших фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручень Клієнта (пункт 4.8 Договору). 14.02.2024 між [PERSON] та Адвокатським бюро Дородних Сергія укладено додаткову угоду № 02 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 60 від 06.10.2022. Відповідно до пункту 1.1 цієї Угоди Клієнт доручає, а Адвокатське бюро, відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання за винагороду надати Клієнту правничу допомогу, а саме: 1.1.1. скласти (підготувати) позовну заяву до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання; 1.1.2. здійснити представництво і захист прав та законних інтересів Клієнта в суді першої інстанції під час розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання; 1.1.3. здійснити представництво і захист прав та законних інтересів Клієнта в суді апеляційної інстанції під час розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання; 1.1.4. надати інші види правничої допомоги, якщо це необхідно для виконання доручення Клієнта.\~Згідно пункту 2.1 цієї Угоди Сторони погодили, що розмір гонорару за надання правничої допомоги, передбаченої п. 1.1.1 цієї Угоди, встановлюється у розмірі: 2.1.1. гонорар адвоката за складання (підготовку) позовної заяви до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, - 10 000.00 грн.; 2.1.2. гонорар адвоката за складання (підготовку) відповіді на відзив 5 000.00 грн.; 2.1.3. гонорар адвоката за участь у судовому засіданні 2 500.00 грн. за одне судове засідання; 2.1.4. гонорар за складання заяв або клопотань з процесуальних питань від 1 500 грн. за одне клопотання або заяву. 14.02.2024 між [PERSON] та Адвокатським бюро Дородних Сергія підписано акт про надання правничої допомоги. Відповідно до пункту 1 цього Акту Адвокатське бюро відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги № 60 від 06.10.2022 та додаткової угоди № 02 від 14.02.2024 надало Клієнту наступну правничу допомогу: склало (підготувало) позовну заяву до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання. Відповідно до пункту 2 цього Акту розмір гонорару за надання правничої допомоги, вказаної в п.1 цього акту, становить 10 000.00 грн 14.06.2024 між [PERSON] та Адвокатським бюро Дородних Сергія підписано акт про надання правничої допомоги. Відповідно до пункту 1 цього Акту Адвокатське бюро відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги № 60 від 06.10.2022 та додаткової угоди № 02 від 14.02.2024 надало Клієнту наступну правничу допомогу: здійснило представництво і захист прав та законних інтересів Клієнта в суді першої інстанції під час розгляду справи № 953/1644/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а саме: (1) складання (підготовка) заперечення на клопотання відповідача про витребування доказів (вартість послуг складає 2 500.00 грн.); (2) складання (підготовка) заперечення на клопотання відповідача про виклик свідків\~(вартість послуг складає 2 500.00 грн.); (3) складання (підготовка) заперечення проти долучення відзиву до матеріалів справ\~(вартість послуг складає 2 500.00 грн.); (4) участь адвоката у судовому засіданні, що відбулось 22.05.2024\~(вартість послуг складає 2 500.00 грн.); (5) участь адвоката у судовому засіданні, що відбулось 11.06.2024 (вартість послуг складає 2 500.00 грн.). Всього: 12 500.00 грн.\~Розмір гонорару за надання правничої допомоги, вказаної в п.1 цього акту, становить 12 500.00 грн. Частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.\~З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або ж погодинної оплати.\~Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.\~Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК становить ціну такого договору.\~Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Крім того, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Разом з тим, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 20.02.2020 у\~справі № 755/9215/15-ц, відповідно до яких,\~при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підставі викладеного вище, враховуючи складність справи, фактичний обсяг наданої правничої допомоги, кількість судових засідань, в яких брав участь представник позивача, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. Таким чином, заява\~представника відповідача [PERSON] адвоката Дородних С.В. про ухвалення додаткового рішення, підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial