Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін Представник позивача [PERSON] звернулася з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ Бізнес Позика заборгованість за Договором № 458143-КС-001 про надання кредиту від 04.01.2023 в сумі 141\~204,62 грн, з яких 44 000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 90\~604,62 грн сума прострочених платежів по процентах, 6600,00 грн - сума прострочених платежів за комісією. Також просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.01.2023 між ТОВ Бізнес Позика та [PERSON] укладено договір № 458143-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ Бізнес Позика свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 44 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] . Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, кошти не повернув, що спричинило до виникнення заборгованості, яка станом на 12.02.2024 становить 141\~204,62 грн, з яких 44 000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 90\~604,62 грн - сума прострочених платежів по процентах, 6 600 грн - сума прострочених платежів за комісією. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.03.2024 цивільну справу передано за підсудністю до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області. 24.04.2024 справа надійшла до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, а 25.04.2024 ухвалою суду була прийнята до свого провадження та призначена до розгляду на 17.05.2024. Відповідачу було запропоновано до 17.05.2024 подати відзив на позовну заяву у порядку, передбаченому ст. 191 ЦПК України, по суті заявлених вимог та підтверджуючі документи, на яких міститься посилання у відзиві; докази направлення відзиву з доданими до нього документами на адресу позивача. 17.05.2024 розгляд справи відкладено до 10.06.2024, 18.07.2024 у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від представника позивача [PERSON] (в порядку самопредставництва) надійшло клопотання, у якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу без участі позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до приписів ст. 128, 130, 131 ЦПК України, зокрема, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому в силу вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 04.01.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 458143-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Відповідно до п. 2.1 Договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 44 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ Бізнес Позика. Строк, на який надається кредит 16 тижнів. Стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,00000000 фіксована. Комісія за надання кредиту становить 6 600,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 44 000,00 грн. Термін дії Договору: 16 тижнів (до 26.04.2023). Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 92400,00 гривень. Сторонами в п. 3.2.3 Договору погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику [PERSON] грошові кошти в розмірі 44 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 34286 від 04.01.2023. Як вбачається з наданого позивачем паспорту споживчого кредиту та пропозиції (оферта) укласти договір № 458143-КС-001 про надання кредиту від 04.01.2023 сторони погодили, що проценти за користування кредитом становлять 41800,00 грн, частковий платіж основної суми 44 000,00 грн, комісія за надання кредиту - 6 600,00 грн, а загальний платіж - 92 400,00 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 14.02.2024 у [PERSON] наявна заборгованість за Договором № 458143-КС-001 про надання кредиту від 04.01.2023 в розмірі 141\~204,62 грн, яка складається: 44 000,00 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту; 90\~604,62 грн сума прострочених платежів по процентах, 6 600,00 грн сума прострочених платежів за комісією. ІV. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Нормою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Протягом розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредиом у розмірі 44 000,00 грн підлягають задоволенню. Щодо простроченої заборгованості по процентах у розмірі 90 604,62 грн за договором № 458143-КС-001 про надання кредиту від 04.01.2023 суд дійшов до такого висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1056-1 ЦК\~України процентна\~ставка за\~кредитом може\~бути фіксованою\~або змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. При цьому позивачем доведено наявність перед ним у відповідача заборгованості за зазначеним договором щодо інших платежів: за основним зобов`язанням та за процентною ставкою. Однак суд не погоджується з розміром нарахованих відсотків за користування кредитом з огляду на таке. Судом береться до уваги, що кредитний договір укладено на строк 16 тижнів - до 26.04.2023 на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,15957528 % в день, при цьому у графіку платежів вказано, що проценти за користування кредитом складають 41800,00 грн, що також передбачено в паспорті споживчого кредиту та пропозиції (оферта) укласти договір № 458143-КС-001 про надання кредиту. Зважаючи на зазначене сума заборгованості відповідача зі сплати відсотків за користування кредитом становить 41100,00 грн (41800,00 - 700,00), де 41800,00 грн - проценти згідно погоджено між сторонами графіку платежів, 700,00 грн - оплата відповідачем кредиту. Щодо простроченої заборгованості по комісії у розмірі 6600,00 грн за договором № 458143-КС-001 про надання кредиту від 04.01.2023 суд дійшов до такого висновку. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справі № 176/585/17 зазначив, що виходячи зі змісту вищевказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту - позичальнику. Таким чином, сплата позичальником на користь банку комісії у вигляді щомісячної винагороди є нікчемною, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яка була чинною на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи - споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови Верховного Суду у справі № 363/1834/17). Оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, слід визначити, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому позивач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит. Більш того, матеріали справи не містять і приблизного переліку послуг, які надаються банком. Тобто, відсутнє двостороннє належне погодження сплати комісії банку та визначення обсягу послуг банку, за яку є необхідність сплачувати комісію. Таким чином, вимога про стягнення комісії з відповідача у розмірі 6600,00 грн за договором № 458143-КС-001 про надання кредиту від 04.01.2023 є нікчемною та не може бути задоволена. Суд звертає увагу, що протягом розгляду справи відповідачем не подано пояснень чи письмових доказів на підтвердження неможливості виконання умов договору. Відсутність у відповідача [PERSON] грошових коштів не звільняє його від обов`язку погасити борг за укладеним договором. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 85100,00 грн, що складається із такого, а саме: 44 000,00 грн - сума прострочених платежів по "тілу" кредиту, 41100,00 грн сума прострочених платежів по процентах. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії у розмірі 6600,00 грн слід відмовити. V. Розподіл судових витрат між сторонами Частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжної інструкції № 985 від 20.02.2024 позивачем за подання позову до [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. Позовні вимоги позивача задоволені судом частково, стягнуто заборгованість в розмірі 85100,00 грн, тобто позовні вимоги задоволено на 60 %. Відповідно розмір судових витрат пропорційно задоволеним вимогам складає 1453,44 грн, виходячи із розрахунку (2422,40 х 60 % : 100), які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial