Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 05.06.2024 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №4350663 від 21.06.2021 року у загальному розмірі 49478 гривень 21 копійка та судових витрат, з посиланням на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2024 року було\~прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін по справі. У судове засідання призначене на 09.07.2024 року представник позивача не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, однак у позовній заяві зазначив, що заявлені вимоги підтримує, розгляд справи просив суд провести за його відсутності, заперечень проти заочного розгляду справи не має. [PERSON] (надалі за текстом Відповідач) у судове засідання призначене на 09.07.2024 року також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Частиною 6\~статті 187\~ЦПК України\~передбачено,\~що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Згідно з відповіддю №630191 від 06.06.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи наявне зареєстроване місце проживання відповідача, оскільки остання не має зареєстрованого Електронного кабінету в ЄСІТС, судом здійснювалось повідомлення останнього про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом скерування судової повістки, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви з додатками до неї, на вказану адресу місця проживання відповідача, однак поштове повідомлення було повернуто до суду без вручення, з підстав відсутності адресата за зазначеною адресою. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Таким чином, відповідач про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлена належним чином, однак,\~у встановлений судом строк не скористалась процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, не було надано\~заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, про причини неявки до судового засідання суд не повідомила. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.06.2021 року між ТОВ «Авентус Україна»\~та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №4350663. Відповідно до умов договору, ТОВ «Авентус України» надає відповідачу кредит в сумі 15000,00 грн., строком на кредитування у 30 днів. У відповідності до п.1.5.1. стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в договорі, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до договору. Знижена процента ставка 0,95% в день та застосовується відповідно до умов договору (п. 1.5.2. договору). У відповідності до п. 1.7. договору, орієнтовна реальна річна процента ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 24079,41% річних (п. 1.7.1.); за зниженою ставкою 2013,43% (п. 1.7.2.). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає: за стандартною ставкою 23550,00 грн.; за зниженою ставкою 19275,00 грн. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Підписуючи цей Договір, споживач зокрема підтвердив, що перед укладанням договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; б) вказана в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», що розміщені на Веб-сайті та затвердженні наказом №53-ОД від 16.01.2020 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними та зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Договір підписано відповідачем шляхом накладання електронного підпису, одноразовим ідентифікатором М665230. Тієї ж дати, 21.06.2021 року відповідачем в електронному виді підписано "Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма)", який містить: інформацію та контактні дані кредитодавця; інформацію та контактні дані кредитного посередника; основні умови кредитування, з урахуванням побажань споживача, зокрема: тип кредиту, суму кредиту, строк кредитування, мету отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту; інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, зокрема: розмір процентної ставки, тип процентної ставки, порядок зміни змінюваної процентної ставки, розмір загальних витрат за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, розмір реальної річної процентної ставки, відсотків річних; порядок повернення кредиту; додаткову інформацію; інші важливі правові аспекти. У відповідності до листа ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім» від 10.04.2024 року за вих. №4677, повідомлено про успішність проведених транзакцій (операцій) зх. переказу грошових коштів від ТОВ «Авентус Україна», на підставі укладеного з останнім договору від 08.07.2020 року за №087/20-П, у тому числі щодо: проведення операції з переказу 21.06.2021 року грошових коштів в сумі 15000,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] , номер транзакції 958217946. За наслідком чого судом встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» виконало своє зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №4350663 від 21.06.2021 року з надання відповідачеві [PERSON] грошових коштів у кредит в сумі 15000,00 грн., шляхом їх перерахування на платіжну картку № [NUMBER] , визначену позичальником під час звернення до позивача. 24.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №24-01/2022, предметом якого є відступлення права грошової вимоги до боржників за договорами про надання фінансових послуг. Відповідно до Акту приймання-передавання Реєстру Боржників за Договором Факторингу №24-01/22 від 24.01.2022 року, підписаного між сторонами 24.01.2022 року, ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «Вердикт капітал» Реєстр Боржників кількістю 1333 штук. З Реєстру Боржників від 24.01.2022 року складеного сторонами вищевказаного договору, ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло від ТОВ «Авентус Україна» право вимоги у тому числі за договором про\~надання споживчого кредиту № 4350663 від 21.06.2021 року, укладеним з [PERSON] , заборгованість яка станом на день формування звіту становить у загальній сумі 49200,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 15000,00 грн.; заборгованості за відсотками 34200,00 грн. Згодом, 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір №10/01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, у відповідності то умов якого новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків та інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за договором позики (кредитними договорами) з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них. У відповідності до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором №10/01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняв Реєстр Божників кількістю 207307 осоіб. Відповідно до Реєстру Боржників до договору №10/01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 складеного сторонами вищевказаного договору, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло від ТОВ «Вердикт Капітал» у тому числі право вимоги за договором про\~надання споживчого кредиту № 4350663 від 21.06.2021 року, укладеним з [PERSON] , заборгованість яка станом на день укладення цього договору становить у загальній сумі 49478,21 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 15000,00 грн.; заборгованості за відсотками 34200,00 грн.; сума за відповідальність порушення грошового зобов`язання згідно із ст. 625 ЦК України 278,21 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). З урахуванням викладеного, судом встановлено, що позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на підставі укладеного договору №10/01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року набуло право вимоги за договором про\~надання споживчого кредиту № 4350663 від 21.06.2021 року, укладеним з [PERSON] . У відповідності до наданого до суду позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про\~надання споживчого кредиту № 4350663 від 21.06.2021 року, укладеним з [PERSON] , в останнього станом на 10.05.2024 року наявна заборгованість у загальному розмірі 49478,21 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 15000,00 грн.; заборгованості за відсотками 34200,00 грн.; заборгованості за трьома відсотками річних на суму заборгованості 38,21 грн.; інфляційних збитків 240,00 грн. Також судом встановлено, що вказана сума заборгованості відповідача за кредитним договором, яка станом на 10.05.2024 року становить в загальному розмірі 49478,21 грн., та заявлена до стягнення, відповідає загальній сумі заборгованості, станом на час набуття позивачем права вимоги за цим договором, на підставі договору про відступлення права вимоги №10/01/2023 від 10.01.2023 року. Згідно положень\~ст.626 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1\~ст.638 ЦК України). Згідно зі ст.634 ЦК України, договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилом ч.1\~ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до\~положень\~ст. 207\~ЦК України, \~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-комунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст.\~1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею\~526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2\~ст. 612 ЦК України встановлено, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України,\~у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки\~грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. У відповідності\~до положень\~статті 625\~ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з\~ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи викладене\~та досліджуючи\~подані до\~суду докази,\~судом встановлено,\~що між\~ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем належним чином укладено договір про надання споживчого кредиту № 4350663 від 21.06.2021 року, за умовами якого [PERSON] отримав у кредит грошові кошти в сумі 15000,00 грн., які виплачені останньому належним чином. Також, позивачем належним чином набуто право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2\~глави 71 ЦК України\~«Кредит». Відповідачем в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, зокрема сплату наявної заборгованості за договором, на що посилається позивач, як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин належні, допустимі та достовірні докази. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими,\~підлягають задоволенню, стягненню з відповідача, у зв`язку з невиконанням умов договору про\~надання споживчого кредиту №4350663 від 21.06.2021 року, підлягає на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заявлений до стягнення розмір заборгованості у загальному розмірі 49478,21 грн. Щодо відшкодування судових витрат. Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем під час пред`явлення позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування судових витрат зі сплати судового збору підлягає 3028,00 грн. Також, позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 13000,00 грн. Положеннями\~ст.59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Статтею 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5\~ст.137 ЦПК України\~встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.6\~ст.137 ЦПК України,\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до ч.4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Таким чином, опис наданих послуг та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження їх сплати не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Цивільний процесуальний кодекс України передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Як вбачається, позовна заява від імені ТОВ «Коллект Центр» безпосередньо пред`явлена до суду директором ТОВ «Коллект Центр» в порядку самопредставництва. Позовна заява та інші документи не містять інформації, що останні виконані представником позивача в рамках надання правничої допомоги. Так позивачем на підтвердження здійснення витрат пов`язаних з розглядом справи надано: - договір №02-01/2023 року про надання правової допомоги від 02.01.2023 року, укладений між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та АО «Лігал Ассістанс», за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором; - заявку на надання юридичної допомоги №1036 від 26.04.2024 року, укладену між позивачем та адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс», про надання правових послуг з приводу стягнення заборгованості з [PERSON] ; - витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 року, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс», відповідно до якого сторонами погоджено, що адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» надається ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", на підставі\~заявки на\~надання юридичної\~допомоги, правнича допомога відносно відповідача [PERSON] , розмір якої становить в сумі 13000,00 грн.. яка складається з: надання усної консультації, що становить 4000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу, що становить в сумі 9000,00 грн.; - прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; - платіжну інструкцію №043390000 від 10.05.2024 року про сплату ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" на рахунок АО «Лігал Ассістанс» грошові кошти в сумі 65000,00 грн. за договором №02-01/2023 року про надання правової допомоги від 02.01.2023 року. Досліджуючи вказаний договір №02-01/2023 року про надання правової допомоги від 02.01.2023 року судом встановлено, що його сторонами у пункті 1.1 визначено, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. У відповідності до пункту 2.1 договору, адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги. Відповідно до пункту 4.3 договору, Акт про надання юридичної допомоги готується адвокатським об`єднанням та надсилається клієнту не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була надана юридична допомога. Згідно з пунктом 4.2 договору, якщо інше не передбачено заявкою на надання юридичної допомоги, клієнт зобов`язується оплатити надані адвокатським об`єднанням послуги у строк до 60 банківських днів з моменту\~підписання акту\~про надання\~юридичної допомоги та надання адвокатським об`єднанням клієнту відповідного рахунку для оплати. З аналізу вказаних положень договору про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та АО «Лігал Ассістанс», вбачається, що в межах укладеного загального договору за яким адвокатське об`єднання зобов`язалось надавати позивачеві, як клієнту, правничу допомогу, позивач в межах строку дії договору за отриманням визначеної правової допомоги окремо звертається до адвокатського об`єднання з заявкою на надання юридичної допомоги, в якій визначається обсяг та предмет даної допомоги, після чого за наслідком її надання, сторонами договору укладається акт про надання юридичної допомоги. Поряд з цим, як вбачається з поданих позивачем документів, заявка позивача до АО «Лігал Ассістанс» про надання правової допомоги з приводу стягнення заборгованості з відповідача, датована 26.04.2024 року, а акт №2 про надання правової допомоги, яким засвідчено надання відповідних послуг складено 03.04.2024 року, тобто раніше ніж звернення позивача до адвокатського об`єднання за отриманням відповідної правової допомоги. Крім того, надана платіжна інструкція №043390000 від 10.05.2024 року про сплату ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" на рахунок АО «Лігал Ассістанс» грошових коштів в сумі 65000,00 грн. за договором №02-01/2023 року про надання правової допомоги від 02.01.2023 року, не містить інформації, що сплачена сума грошових коштів здійснена у тому числі як сплата за надані послуги за Актом №2 про надання правової допомоги від 03.04.2024 року. За наслідком чого, суд вважає вказані документи не належними та недостатніми доказами, які підтверджують звернення позивача до АО «Лігал Ассістанс» за отриманням правничої допомоги в межах предмету позову даної справи та її надання позивачеві зі сторони АО «Лігал Ассістанс». Таким чином суд вважає, що позивачем не необґрунтовано належними доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом даної справи, у зв`язку з чим, вимоги позивача про відшкодування судових витрат що складаються з витрат на професійну правничу допомогу, задоволенню не підлягають. Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом враховується, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved