Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 16.05.2024 року до суду із позовною заявою до відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , в якій просить визнати квартиру [ADDRESS] її особистою приватною власністю. Обгрунтовує позовну заяву наступним. Вказує, що їй, [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.1997 року та реєстраційного посвідчення від 21.07.1998 року належить на праві приватної власності нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] . 12.06.1997 року зазначену вище квартиру вона купила за особисті кошти в розмірі 6\~450 (шість тисяч чотириста п`ятдесят) гривень у [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу, який був посвідчений державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань Г.О. Після чого договір купівлі-продажу був зареєстрований у ДКП Червоногорадському міжміському БТІ. Зазначає, що 22.02.1995 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 26.04.2024 року. Вказує, що 17.03.1998 року вона, [PERSON] , та [PERSON] добровільно розірвали шлюб. Разом вони фактично не проживали, дітей у них не було, спільного господарства не здійснювали та він не був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу із сторони [PERSON] до неї не було жодних питань, претензій відносно квартири [ADDRESS] . Зазначає, що [INFO] [PERSON] помер, після його смерті була відкрита спадщина та його спадкоємцями стали його діти, відповідачі [PERSON] та [PERSON] . 06.07.2023 року приватним нотаріусом Кобзар Л.В. після смерті спадкодавця [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 30.04.2024 року. Вказує, що придбання квартири здійснювалося нею за позичені кошти 02.05.1997 року у [PERSON] в сумі 6000 (шість тисяч) гривень, які вона повернула у серпні 1999 року за рахунок власних кошів. [PERSON] та його діти не мали до квартири та цих коштів жодного відношення, оскільки зазначена квартира не була спільним майном подружжя, тому що придбана нею за особисті кошти. Окрім цього, повідомляє, що на розгляді в суді знаходилась справа № 444/4200/23 за її заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема щодо допущеної описки. Рішенням суду ухвалено встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений 12.06.1997 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що посвідчений державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань Г.О. та зареєстрований в реєстрі за №1-1647, а також реєстраційне посвідчення на квартиру [ADDRESS] за реєстрованим № 1463, яке видане Червоноградським бюро технічної інвентаризації 21.07.1998 року [PERSON] , належить [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що квартира [ADDRESS] придбана нею за власні кошти, які вона позичила, з моменту придбання квартири та по теперішній така зареєстрована за нею та вона проживає у цій квартирі. Вважає, що у суду є усі фактичні та правові підстави для задоволення позову і визнання за нею права особистої приватної власності на вказану квартиру [ADDRESS] . Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 07 червня 2024 року постановлено прийняти до\~розгляду позовну\~заяву,\~відкрити провадження\~у справі, розпочати підготовче провадження у справі та підготовче судове засідання призначити на 15 липня 2024 року о 09 годині 30 хвилин. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Васів Юрій Михайлович в підготовче судове засідання не прибули. Від її представника адвоката Васіва Юрія Михайловича надійшло клопотання, в якому просив розгляд справи провести у їх відсутності. Позов підтримав у повному обсязі та просив ухвалити рішення у підготовчому судовому засіжанні, зважаючи на поданий відповідачами відзив на позовну заяву, в якому вони позов визнали. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не прибули. Подали відзив на позовну заяву, в якому позовну заяву визнали та просили розгляд справи провести у їх відсутності. У відзиві на позовну заяву зазначили, що із позовною заявою [PERSON] погоджуються, оскільки обставини викладені у позовній заяві мали місце. [PERSON] , який помер [INFO] , був їхнім батьком. Із слів їхньої матері, 22.02.1995 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , однак із нею не проживав, спільного господарства не вів. Як їм відомо, їхній батько перебував у шлюбі декілька разів. Після смерті батька відкрилася спащина на належне йому майно і вони є єдиними спадкоємцями після його смерті, однак за життя батько ніколи не повідомляв, що у нього була якась нерухомість та не говорив нічого щодо його участь у купівлі квартири, зокрема, у м. Жовкві. Про наявність квартири [ADDRESS] їм стало відомо із позовної заяви [PERSON] . Із позовної заяви вбачається, що зазначена квартира належить позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.1997 року та реєстраційного посвідчення, на праві приватної власності і нерухоме майно вона придбала за особисті кошти. Зазначили, що вони, [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці батька не претендують на майно, яке йому не належало і участі у купівлі якого він не брав, зокрема на квартиру [ADDRESS] . А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача та її представника, а також відповідачів, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідачі визнали позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачеві, [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.1997 року та реєстраційного посвідчення від 21.07.1998 року належить на праві приватної власності нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] . Встановлено, що 12.06.1997 року зазначену вище квартиру позивач купила за особисті кошти в розмірі 6\~450 (шість тисяч чотириста п`ятдесят) гривень у [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу, який був посвідчений державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань Г.О. Після чого договір купівлі-продажу був зареєстрований у ДКП Червоногорадському міжміському БТІ (арк. спр. 10-12). Позивач 22.02.1995 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 26.04.2024 року (арк. спр. 19-22). Встановлено, що 17.03.1998 року позивач, [PERSON] , та [PERSON] добровільно розірвали шлюб. Разом вони фактично не проживали, дітей у них не було, спільного господарства не здійснювали та він не був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу із сторони [PERSON] до позивача не було жодних питань, претензій відносно квартири [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, після його смерті була відкрита спадщина та його спадкоємцями стали його діти, відповідачі [PERSON] та [PERSON] . 06.07.2023 року приватним нотаріусом Кобзар Л.В. після смерті спадкодавця [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 30.04.2024 року (арк. спр. 23-24). Встановлено, що придбання квартири здійснювалося позивачем за позичені кошти 02.05.1997 року у [PERSON] в сумі 6000 (шість тисяч) гривень, які вона повернула у серпні 1999 року за рахунок власних кошів, що стверджується копіями розписок (арк. спр. 17-18). [PERSON] та його діти не мали до квартири та цих коштів жодного відношення, оскільки зазначена квартира не була спільним майном подружжя, тому що придбана позивачем за особисті кошти. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 18 січян 2024 року у цивільній справі № 444/4200/23 постановлено заяву [PERSON] задовольнити. Встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений 12.06.1997 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що посвідчений державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань Г.О. та зареєстрований в реєстрі за №1-1647, а також реєстраційне посвідчення на квартиру [ADDRESS] за реєстрованим № 1463, яке видане Червоноградським бюро технічної інвентаризації 21.07.1998 року [PERSON] , належить [PERSON] , [INFO] . Вказане рішення набрало законної сили 21.02.2024, що стверджується копією такого в матеріалах справи (арк. спр. 13-16). Згідно копії висновку про вартість майна від 27.02.2024 року, який складений ФОП [PERSON] , вартість квартири [ADDRESS] становить 1\~011\~600 грн (арк. спр. 25). З копії довідки виконавчого комітету Жовківської міської ради Львівського району Львівської області № 1039/13-09 про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що позивач [PERSON] із 29.10.1998 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 382 ЦК України встановлено, що квартира є об`єктом права приватної власності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Повага до права людини на житло закріплена також у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Так, у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991р. у справі «Пайн Велей Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Главою 8 Сімейного кодексу України регулюється право спільної сумісної власності подружжя. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.06.2018р. у справі № 711/5108/17 (провадження № 61-1935св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 3 частини 1 статті 57 СК України та вказано, що «у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю». Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана позивачем за власні кошти, які вона позичила, та з моменту придбання квартири і по теперішній час така зареєстрована за нею та позивач проживає у ній. Суд враховує, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовну заяву [PERSON] визнали. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] .

Outcome: approved