Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»\~звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним\~договором в\~розмірі 107\~250\~грн.\~00\~коп.та судові витрати в сумі 2147 грн. 20 коп. понесені при зверненні до суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.09.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено кредитний договір №0802-6695. Зазначений кредитний договір, як вбачається із його змісту, разом із правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений; у відповідності до норм ч.1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано одноразовий індикатор А529, для підписання кредитного договору №0802-6695 від 21.09.2021 року, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 15000 грн. 00 коп.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк- 21 день; знижена % ставка - 2,00 % в день; стандартна ставка 3,00 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач всупереч умовам кредитного договору, порушив вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку встановленого в кредитному договорі. Станом на 23.11.2023 року, загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору, складає 107 250 грн. 00 коп., що складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 15 000 грн. 00 коп.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 92 250 грн. 00 коп. Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області про відкриття провадження від 15.01.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Бобровицького районного\~суду Чернігівської\~області від 14 лютого 2024 року позов задоволено. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Крамар О.Д. подала заяву про перегляд заочного рішення та ухвалою Бобровицького районного\~суду Чернігівської\~області від 22 квітня 2024 року скасовано заочне рішення Бобровицького районного\~суду Чернігівської\~області від\~14\~лютого 2024\~року в\~справі №\~729/2728/23;\~2/729/113/23\~за позовом\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«УКР КРЕДИТ\~ФІНАНС» до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Крамар О.Д. через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідачка категорично не згодна з сумою заборгованості за нарахованими процентами за кредитним договором у розмірі 92 250 грн. 00 коп., які позивач заявляє до стягнення з відповідачки за позовною заявою, вважає їх розмір незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з чим просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову в цій частині вимог. Згідно умов договору про відкриття кредитної лінії № 0802-6695 від 21.09.2021 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відкрило для відповідачки невідновлювальну кредитну лінію, за якою надало їй кредит в сумі 15 000 грн, 00 коп. зі сплатою таких відсотків: знижена відсоткова ставка 2,00% в день, стандартна відсоткова ставка 3,00 % в день. Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складала 572 462% (пункти 2.1, 2.6, 2.9 кредитного договору). В обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву перш за все сторона відповідачки звертає увагу на той факт, що за кредитним договором нарахування відсотків позивачем здійснювалось поза межами встановленого строку кредитування і всупереч узгодженій вартості кредиту, що підтверджується нижчезазначеним. Відповідно до\~умов договору\~про відкриття\~кредитної лінії\~№ 0802-6695\~від 21.09.2021\~року обумовлено\~сукупну вартість\~кредиту лише\~в розмірі\~21\~300,00\~гривень (п.\~2.4.5\~договору),\~яка включає\~15\~000,00\~гривень суми\~кредиту (п.\~2.4.3\~договору)\~та 6\~300,00\~гривень процентів\~за користування\~кредитними коштами\~(п.\~2.4.4\~договору).\~Згідно приписів\~п.2.4\~кредитного договору\~термін повернення\~кредитних коштів\~(заявлений\~строк користування\~кредитом)\~складав 21\~календарний день,\~а строк\~повернення кредитних коштів встановлено до 11 жовтня 2021 року (п. 2.4.2 договору). Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. У тексті кредитного договору (п. 2.8) зазначено також про те, що строк кредитування складає 300 календарних днів до 17 липня 2022 року. Строк договору є рівними строку кредитування, однак в частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань. При цьому вказано, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає: 150 000 гривень і включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом в розмірі 135 000 гривень (п.2.10 договору). Реальна річна процентна ставка, як зазначено в п.2.9, договору, складає 572 462%. Тобто в наданій до суду позивачем копії кредитного договору визначаються фактично три строки, в межах яких здійснюється повернення отриманих позичальником грошових коштів. Тому, за наявності вищезазначеного факту, при вирішенні подібного судового спору за участю того ж позивача колегія Рівненського апеляційного суду в постанові від 20 лютого 2024 року у справі № 567/1075/23 застосувала положення contra proferentem. Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у розмірі 21 300,00 гривень (п.2.4.5 договору) та в 21 день відповідно (п.2.4 договору), а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації. Це не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Також зазначають, що сума нарахованих процентів за прострочення заборгованості за кредитним договором у розмірі 92 250 грн. 00 коп. у 6-ть разів перевищує суму основної заборгованості за кредитним договором - 15 000 грн. 00 коп. Тому, виходячи з вищезазначеного, сторона відповідача обґрунтовано просить суд зменшити розмір нарахованої позивачем заборгованості за нарахованими процентами за кредитним договором у розмірі 92 250 грн. 00 коп до суми 6\~300 грн. 00 коп., що встановлені п.2.4.4 кредитного договору як проценти за користування кредитними коштами, застосувавши положення contra proferentem. Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області про відкриття провадження від 23.05.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 21.09.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено кредитний договір №0802-6695(а.с.14-40). Як вбачається зі змісту договору про відкриття кредитної лінії, разом правилами надання споживчих кредитів (надалі по тексту правила) складають єдиний договір в якому визначаться всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Згідно даного договору банк надав позичальнику кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 15 000 грн.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк -21 днів; занжена % ставка 2 % в день; стандартна % ставка 3 % в день. 21.09.2021 року через систему платежів EasyPay перераховано від ТОВ "Укр Кредит Фінанс" кошти в сумі 15 000 грн за договором № 0802-6695 від 21.09.2021 року на картку позичальника [PERSON] (платіж 993922997), що підтверджується довідкою ТОВ "Укр Кредит Фінанс" про перерахування суми кредиту № 0802-6695 від 21.09.2021 року(а.с.42-58). За довідкою ТОВ "Укр Кредит Фінанс" про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 23.11.2023 року, загальна заборгованість позичальника [PERSON] становить 107 250 грн. та складається з основного боргу 15 000,00 грн, залишку відсотків 92 250 грн. Позивач до стягнення заявив загальну суму заборгованості 107\~250 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань. Встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість за кредитним договором, яка становить 15 000 грн. Враховуючи, що фактично отримані відповідачем кошти (суму кредиту) в розмірі 15 000 грн. за вищезазначеним договором не повернуті, у передбачений в договорі строк, що свідчить про порушення прав позивача, а тому суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача фактично отриману суму кредитних коштів, яка складає 15 000 грн. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача прострочену заборгованість за нарахованими процентами, суд зазначає таке. Згідно із положеннями ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі 310/11534/13-ц, від 04.червня 2013 року по справі 916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі 522/1528/15-ц. Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Позивач, пред`являючи позов, крім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача прострочену заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 92 250 грн. Разом з тим, зі змісту договору про відкриття кредитної лінії № 0802-6695 від 21.09.2021 року судом встановлено, що позивач 21.09.2021 отримав кредитні кошти в розмірі 15 000,00 грн..,а останній календарний день першого базового періоду 11.10.2021 року, нараховані проценти за користування кредитом складають 6 300 грн. Слід зауважити, що у вказаному договорі можливість нараховувати проценти за межами строку кредитування визначена у розділі, що регулює питання відповідальності сторін, тобто як санкція за неналежне виконання зобов`язань. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак в порядку вказаної норми закону такої позовної вимоги заявлено не було. Тому суд не вправі вийти за межі заявлених вимог з огляду на дію принципу диспозитивності цивільного судочинства. До цього ж відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів. В постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зазначено, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з ч. 1ст. 637 ЦК Українитлумачення умов договору здійснюється відповідно дост. 213 цього Кодексу. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21) зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами кредитних договорів умовах, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 21 день, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації. Такий механізм не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Таким чином, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково та стягнути з відповідача на користь позивача прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 15000 грн. та прострочену заборгованість за процентами у розмір 6300 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 426 грн. 39 коп. На підставі викладеного ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 634, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial