Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Адвокат Костів Іван Ярославович, який діє в інтересах [PERSON] , 29.04.2024 звернувся в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «М Груп Девелопмент» про визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.06.2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 24 листопада 2020 року між [PERSON] , як покупцем, та ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ», як продавцем, було укладено Договір № 1- 24/11/2020 купівлі-продажу майна, що буде створене в майбутньому. Продавець зобов`язувався передати у власність покупця об`єкт нерухомого майна, що буде створений в майбутньому, описаний в п. 1.2 Договору № 1- 24/11/2020, а саме - квартиру площею 38,00 кв. м. на п`ятому поверсі в під`їзді 8 за будівельною адресою - [ADDRESS] , а покупець зобов`язався прийняти об`єкт та оплатити його вартість відповідно до умов Договору № 1-24/11/2020. Згідно з п. 2.1. Договору № 1-24/11/2020, загальна вартість об`єкту на момент укладення цього Договору становить суму в розмірі гривневого еквіваленту 14 579,08 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять доларів 08 центів США) за курсом купівлі доларів в ПАТ «ПриватБанк» на день оплати. На виконання умов договору № 1-24/11/2020 [PERSON] оплатив 14 579,08 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять доларів 08 центів США), що на день укладення даного договору становить 410 401,10 (чотириста десять тисяч чотириста одну гривню) за курсом купівлі доларів в ПАТ «ПриватБанк» згідно з п. 1. Таблиці, п. 2.2. Договору До 1-24/11/2020, що підтверджується Довідкою про розрахунок згідно договору купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому виданою ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» від 24.11.2020 р.. Позивач [PERSON] в повному обсязі виконано зобов`язання з оплати вартості квартири площею 38,00 кв.м. в під`їзді 8 за будівельною адресою - [ADDRESS] , однак ПП «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» свої зобов`язання щодо передачі цієї квартири у власність [PERSON] не виконує, будівництво будинку не завершує, в експлуатацію його не введено, що ставить під сумнів можливість належного виконання ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» своїх зобов`язань за Договором № 1- 11/2020 від 24.11.2020 р. Позивач вважає, що відповідачем порушені його права та інтереси на отримання об`єкту інвестування, що підтверджується неналежним виконанням своїх обов`язків по договору № 1-24/11/2020, хоча позивач і сплатив пайові внески у повному обсязі, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимагати переходу майнових прав на об`єкт. На підставі зазначених обставин, представник позивача просить суд визнати за [PERSON] майнове право на квартиру площею 38,00 кв. м на п`ятому поверсі в під`їзді [NUMBER] , в незавершеному будівництвом будинку за будівельною адресою - [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 24 листопада 2020 року № 1-24/11/2020, та стягнути понесені судові витрати. Позивач [PERSON] \~ у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник позивача адвокат Костів І.Я. подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі позивача та представника за наявними матеріалами справи, позов підтримує та просить позов задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «М Груп Девелопмент» у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, в тому числі через сайт «Судова влада. Не повідомив суд про причину неявки. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.\~ На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. За вимогами ст.11, 204, 190 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є в т.ч. договори та інші правочини. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів та інших правочинів, має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Також, за ст.627,628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Судом встановлено, що 24 листопада 2020 року між [PERSON] , як покупцем, та ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ», як продавцем, було укладено Договір № 1-24/11/2020 купівлі-продажу майна, що буде створене в майбутньому. Продавець зобов`язувався передати у власність покупця об`єкт нерухомого майна, що буде створений в майбутньому, описаний в п. 1.2 Договору № 1- 24/11/2020, а саме - квартиру площею 38,00 кв. м. на п`ятому поверсі в під`їзді 8 за будівельною адресою - [ADDRESS] , а покупець зобов`язався прийняти об`єкт та оплатити його вартість відповідно до умов Договору № 1-24/11/2020. Згідно з п. 2.1. Договору № 1-24/11/2020, загальна вартість об`єкту на момент укладення цього Договору становить суму в розмірі гривневого еквіваленту 14 579,08 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять доларів 08 центів США) за курсом купівлі доларів в ПАТ «ПриватБанк» на день оплати (а.с.11-12). На виконання умов договору № 1-24/11/2020 [PERSON] оплатив 14 579,08 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять доларів 08 центів США), що на день укладення даного договору становить 410 401,10 (чотириста десять тисяч чотириста одну гривню) за курсом купівлі доларів в ПАТ «ПриватБанк» згідно з п. 1. Таблиці, п. 2.2. Договору До 1-24/11/2020, що підтверджується Довідкою про розрахунок згідно договору купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому виданою ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» від 24.11.2020 р.(а.с.13). Як стверджувала сторона позивача та не спростовано відповідачем, останній свої зобов`язання за Договором не виконує, не визнає майнові права позивача, документи на нерухоме майно не передає, об`єкт не вводить в експлуатацію, при цьому що завершення будівництва заплановане за умовами договору (п.1.5 договору) на\~ ІІ півріччя 2022 року. Таким чином судом встановлено, що сторони по справі уклали між собою відповідний договір та визначили зобов`язання на власний розсуд та у погоджені строки їх виконання. За правилами статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування). Майнове право є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право є обмеженим речовим правом, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. 13 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в межах справи № 760/17864/16-ц (провадження № 61-699св17) підтвердив раніше сформовану позицію, викладену в постановах від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19) та від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18), яка полягає в тому, що в разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. У пунктах 84 та 94 Постанови ВП ВС від 14.09.2021 у справі № 359/5719/17 вказано що: "в разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування." Відповідно до частини 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельник робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором (стаття 876 ЦК України). Інвестор після виконання ним фінансових зобов`язань за укладеними договорами купівлі-продажу цінних паперів та резервування об`єкта нерухомості (чи аналогічними правочинами, що підтверджують здійснення інвестування) отримує документи, які підтверджують реальність такого правочину та встановлюють для нього його особисті майнові права на конкретний об`єкт нерухомого майна. Для отримання права власності на такий об`єкт нерухомості інвестор має трансформувати свої майнові права у власність шляхом державної реєстрації речових прав на цей об`єкт нерухомості, але виконати це можна лише за умов завершення будівництва новоствореного об`єкта нерухомості відповідно вимог чинного законодавства та прийняття такого нерухомого майна до експлуатації (статті 328, 331 ЦК України). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вірно просив застосувати норми ЦК України, які регулюють підстави виникнення цивільних прав та обов`язків (в тому числі з договорів), презумпцію правомірності правочину, виконання зобов`язань сторонами угоди, в тому числі в обумовлені строки. Дійсно, між позивачем та відповідачем виникли зобов`язання на підставі двохстороннього договору, які мали бути виконані саме на умовах такого договору. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. З огляду на вказане, громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. За загальним правилом судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне право, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується та оспорюється. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Вимога ефективності судового захисту перекликається з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Таким чином встановлено, що відповідач ПП «М Груп Девелопмент» не виконав належним чином зобов`язань за договором укладеним між ним та позивачем [PERSON] , хоча позивач і сплатив пайові внески у повному обсязі, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимагати переходу майнових прав на об`єкт. Тому, встановлено підстави для визнання за позивачем майнових прав на квартиру, що є підставою для задоволення позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «М груп девелопмент» на користь позивача [PERSON] витрати по оплаті судового збору в розмірі 4 105 грн. На підставі наведеного, ст. 11, 12-20, 177, 190, 204, 392, 526, 527, 530, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved