Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У лютому 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 9 283, 93 грн., 4 000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 05.06.2020р. між ТдВ СК «Альфа Гарант» та [PERSON] був укладений договір обов `язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200182990, предметом якого є страхування транспортного засобу Citroen XM D12, д/н [NUMBER] . 11.02.2021р. в м. Києві по пр-ту Перемоги, 67-Б сталася ДТП, внаслідок якої водій Citroen XM D12, д/н [NUMBER] , [PERSON] не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Volkswagen Passat», д/н [NUMBER] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12.03.2021р. відповідач будучи причетним до ДТП, залишив місце пригоди, чим вчинив порушення п. 13.1 та п.п. 2.10 а) ПДР та вчинив адміністративні правопорушення передбачені ст. 122-4 КУпАП, ст. 124 КУпАП та було визнано винним. 26.04.2021р. позивач отримав заяву про виплату (страхового) відшкодування від ПрАТ «СК «Українська страхова група». ПрАТ «СК «УСГ» є страховиком за генеральним договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, яким застраховано пошкоджений транспортний засіб «Volkswagen Passat», д/н [NUMBER] власником є ПІІ «ВІП-Рент».Позивачем було виплачено страхове відшкодування на користь ПрАТ «СК «УСГ» у розмірі 9 283,93 грн. На підставі пп. в) п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач як страховик, який виплатив страхове відшкодування на користь потерпілого має право подати до відповідача регресний позов у розмірі фактично понесених ним витрат, а саме у розмірі 9 283, 93 грн. Крім того, представник позивача просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. та сплачений судовий збір. Просить задовольнити позов. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 22.02.2024р. прийнято вказаний позов до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.02.2021 о 13 год. 08 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Citroen XM D12» , д/н [NUMBER] по пр-ту Перемоги, 67-Б в м. Києві не дотримався безпечного бокового інтервалу скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen Passat», д/н [NUMBER] , що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 ПДР України. Крім того, [PERSON] будучи причетним до ДТП, самовільно залишив місце пригоди та порушив п. 2.10 а ПДР. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12.03.2021р. визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення . Встановлено, що автомобіль «Citroen XM D12» , д/н [NUMBER] було застраховано (поліс ЕР 200182990) в ТДВ СК «Альфа-Гарант». З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність автомобіля «Volkswagen Passat», д/н [NUMBER] , власником якого є ПІІ «ВІП-РЕНТ» була застрахована в ПрАТ «СК «УСГ». 12.02.2021р. представник ПІІ «ВІП-РЕНТ» звернувся до ПрАТ «СК «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Відповідно до платіжного доручення № 7470 від 25.03.2021р. ПрАТ «СК «УСГ» виплатило страхове відшкодування ПІІ «ВІП-РЕНТ» у розмірі 12 378,57 грн. У подальшому ПрАТ «СК «УСГ» звернулося до ТдВ СК «Альфа Гарант" за виплатою (страхового) відшкодування. Позивачем було виплачено страхове відшкодування на користь ПрАТ «СК «УСГ» у розмірі 9 283,93 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 29.06.2021р. № 18086. Згідно п.п. в) п. 38.1 ст. 38.1.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що твердження представника позивача викладені в позовній заяві є достовірними, а обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог є обгунтованими та підтвердженими належними доказами. Відповідач був учасником ДТП та залишив місце пригоди, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 9 283,93 грн. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України) Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Судом встановлено, що 14.05.2019 року між АБ «Грідін і Партнери» та ТДВ СК «Альфа-Гарант» було укладено договір про надання правової допомоги. 13.02.2024р. відповідно до акту прийому-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019р. сума гонорару за надання правничої допомоги становить 4 000,00 грн. Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. V. Розподіл судових витрат між сторонами.\\ У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved