Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить змінити формулювання підстави звільнення [PERSON] викладеної у наказі підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» № 396-ос від 01 квітня 2024 року, з частини першої статті 38 Кодексу законів про працю України\~на частину третю статті 38 Кодексу законів про працю України. Одночасно позивач просить стягнути на свою користь з відповідача вихідну допомогу у розмірі 37735,71 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з у період з 17 січня 2023 року по 01 квітня 2024 року він перебував у трудових відносинах з ДП «СхідГЗК». Зазначає, що під час його знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього систематично невиконувалось законодавство про працю, умови коллективного та трудового договору, а саме не виплачувалась вчасно заробітна плата, що призвело до виникнення заборгованості, що свою чергу змусило позивача подати заяву про звільнення з 01 квітня 2024 року згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Проте, згідно наказу №396 від 01 квітня 2024 року позивача було звільнено на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Не погодившись з зазначеним формулюванням причин звільнення, позивачем зроблено відповідний запис у вказаному наказі. Позивач наголошую, що незважаючи на його заперечення, 01 квітня 2024 року йому видано на руки трудову книжку з записом «Звільнений за власним бажанням, згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України». Копія наказу та повідомлення про нараховані та належні позивачу до виплати суми надано не було. Також, позивач вказує, що 16 квітня 2024 року на адресу відповідача він направив запит, щодо отримання інформації про належні йому до виплати суми, копії заяви про звільнення, копії наказу про звільнення з відміткою позивача про ознайомлення з наказом, довідки про середньоденну та средньомісячну заробітну плату. Після чого, 30 квітня 2024 отримав копії вказаних вище документів. Крім того, згідно довідки відповідача від 29.04.2024 року середньомісячна заробітна плата позивача складає 12578,57 грн. Таким чином, вважає, що розмір вихідної допомоги, яку повинен виплатити йому відповідач складає 37735,71 грн. Таким чином, позивач просить змінити формулювання підстав звільнення з ч. 1 ст. 38 КЗпП України на ч. 3 ст. 38 КЗпП України та стягнути з ДП «СхідГЗК» на його користь 37735,71 грн. вихідну допомогу. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року по справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав. Відповідно до вимог ЦПК України, представнику відповідача ДП «СхідГЗК» було вручено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень від відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не надійшло. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 21 червня 2024 року від ДП «СхідГЗК» на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява, в якій представник відповідача у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Проте, вказану заяву суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 178 ЦПК України, до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Однак, всупереч вищевказаних вимог, подавши до суду заяву з доданими до неї документами в електронній формі, відповідачем не додано документів, що підтверджують її надсилання позивачу по справі. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 17 січня 2023 року по 01 квітня 2024 року перебував у трудових відносинах з ДП «СхідГЗК», що підтверджується копією трудової книжки. 29 березня 2024 року [PERSON] звернулася із заявою на адресу т.в.о. генерального директора ДП «СхідГЗК», в якій просив звільнити його з роботи за власним бажанням, на підставі ч. 3\~ст. 38 КЗпП України. Наказом ДП «СхідГЗК» №396-ос від 01 квітня 2024 року [PERSON] було звільнено року з посади апаратника-гідрометалурга 5-го розряду бригади 31 дільниці здрібнювання цеху основного виробництва гідрометалургійного заводу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» за власним бажанням, від 01 квітня 2024 року на підставі\~ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Позивач з таким формулюванням підстави звільнення категорично не погоджується і вважає його таким, що істотно порушує законодавства про працю. Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. КЗпП України визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників. Відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до частини третьої статті 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. За змістом статті 38 КЗпП працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. У разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (частина третя статті 38 КЗпП) - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не має права самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на звільнення за власним бажанням без посилання на частину третю статті 38 КЗпП». У постанові ВС від 09.11.2021 р. у справі № 712/513/20 вказано, що «при незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених частиною третьою статті 38 КЗпП, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не має права розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися». Отже, судова практика прямо вказує, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Судом встановлено, що позивач [PERSON] подав заяву про звільнення з підстав неодноразового порушення роботодавцем його прав, зокрема, порушення строків періодичності виплати заробітної плати, невиплати частини заробітної плати. Тобто працівник мав волевиявлення на звільнення саме з підстав, передбачених у ч. 3 ст. 38 КЗпП. Втім, оскільки у разі, якщо вказані працівником причини звільнення\~порушення працедавцем трудового законодавства\~не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не має права самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору з ч. 3 ст. 38 КЗпП\~на ч. 1 ст. 38 КЗпП. Слід зазначити, що роботодавець не вправі самостійно змінювати визначену працівником підставу звільнення з роботи. У разі, якщо факти порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору не підтвердилися, відповідач повинен був відмовити у звільненні з цих підстав. Аналізуючи встановлені по справі обставини та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що\~\~звільнення [PERSON] на підставі частини першої\~статті 38 КЗпП України\~за вказаних обставин є неправомірним, а його позов обґрунтованим, оскільки позивач не просив звільнити його за власним бажанням за ч. 1\~ст. 38 КЗпП України. Крім того, у відповідності до\~ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, вчинення мобінгу (цькування) стосовно працівника або невжиття заходів щодо його припинення (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Згідно довідки відповідача від 29.04.2024 року середньомісячна заробітна плата позивача складає 12578,57 грн. За таких обставин, вихідна допомога, яка має бути виплачена позивачу при звільненні на підставі ч. 3\~ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, становить (12578,57 грн. - (середньомісячна заробітна плата) * 3 місяці = 37735,71 грн. За приписом п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру (зміна формулювання підстав звільнення) та одну вимогу майнового характеру (стягнення вихідної допомоги у розмірі 37735,71 грн.). Відтак згідно\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~розмір судового збору з цих вимог становить 2422,40 грн. (1211,20+1211,20), який слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved