Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

27 січня 2023 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Олександрійської міської ради, про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позову зазначає, що з 28.04.2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 25.10.2022 шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Діти проживають без реєстрації в [ADDRESS] . Батько дітей також проживає за цією адресою, але в іншому приміщенні, а саме в літній кухні. При цьому батько дітей займається вантажоперевезенням по всій території України, часто буває відсутній за місцем проживання по декілька днів підряд. Таким чином, діти залишаються взагалі без уваги дорослих. 05.09.2022 відповідач її побив та її було насильно вигнано із зазначеного будинку, який належить матері відповідача, в якому вона мешкала із родиною впродовж 20 років. Постановою Олександрійського міськрайонного суду від 13.09.2022 за вчинення домашнього насильства, відповідача було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. В продовж багатьох років вона переживала домашнє та фізичне насилля в сім`ї, неодноразово зверталась до поліції і навіть змушена була стати на облік у Спеціалізованій службі первинного соціально-психологічного консультування осіб, які постраждали від домашнього насильства або насильства за ознаками статі. Відповідач всіляко залякує дітей та забороняє спілкуватися із нею. Всі насильницькі дії відповідач вчиняв в присутності дітей, там самим сформував у них страх до батька та зневажливе ставлення до матері. В порядку досудового вирішення спору, 10.11.2022 року на комісії з питань захисту прав дитини була розглянута заява [PERSON] щодо визначення місця проживання їхніх дітей [PERSON] та [PERSON] . На комісії вона присутньою не була, оскільки вона лікувалась та отримала лист від комісії, яким її повідомлено, що діти виявили бажання проживати в родині батька та попереджено [PERSON] про те, що він не має права перешкоджати спілкуванню матері з дітьми. На даний час відповідач не займається вихованням дітей. Донька у будинку проживає з сторонніми людьми, а син по декілька днів проводить в роз`їздах країною з батьком в вантажному автомобілі. Таким чином, відповідачем свідомо створені умови проживання дітей, які вкрай негативно впливають на їх розумовий, фізичний та духовних розвиток. Це повна відсутність батьківського контролю за навчанням дітей у школі, їх повноцінним харчуванням, станом здоров`я, особистої гігієни і загальної санітарії. Батько чинить їй перешкоди у спілкуванні з дітьми. Натомість вона як матір, має право на участь у повноцінному вихованні їх дітей. Хоче і може створити для них належні умови для повноцінного розвитку та належного виховання. У зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 21.03.2023 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Копія ухвали була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 14.04.2023 по вищевказаній цивільній справі закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду. 16.05.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради визначене місце проживання дітей з батьком. Враховуючи вік дітей, вони мають право висловити свою думку, а саме що їх бажання проживати разом із своїм батьком, вони висловилися під час засідання виконавчого комітету Олександрійської міської ради 24.11.2022. Крім того, у своїх позовних вимогах позивач зазначає про бажання щоб діти проживали разом з нею за місцем проживання її матері [PERSON] , у якої двохкімнатна квартира, де крім колишньої тещі, колишньої дружини, ще проживають інші члени сім`ї, а саме батько [PERSON] . У зв`язку з цим просить у задоволенні позову відмовити. 27 червня 2023 [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Олександрійської міської ради, про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2006 року. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 25.10.2022 шлюб між ними розірвано. Після припинення спільного проживання діти виявили своє бажання проживати із ним. Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 24.11.2022 місце проживання дітей визначено з батьком дітей. Отже, враховуючи вік дітей, вони мають право висловити свою думку, а саме що їх бажання проживати разом із своїм батьком, вони висловилися під час засідання виконавчого комітету. Враховуючи, що відповідачка не погоджується з рішенням комісії, він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 27.07.2023 об`єднано в одне провадження позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей та позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. Вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Повернуто до стадії підготовчого засідання. [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала із зазначених у ньому підстав та просила його задовольнити. У задоволені позову [PERSON] просила відмовити. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав із зазначених у ньому підстав та просив його задовольнити. У задоволені позову [PERSON] просив відмовити. [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав із зазначених у ньому підстав та просив його задовольнити. У задоволені позову [PERSON] просив відмовити. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала із зазначених у ньому підстав та просила його задовольнити. У задоволені позову [PERSON] просила відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування. У задоволенні позову [PERSON] просить відмовити. Позов [PERSON] просить задовольнити. Відповідно до ст. 247 ЦПК України ведеться фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.10.2024 розірвано, рішення набрало законної сили 25.11.2022 (а.с. 9, 12). Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (т.1 а.с.9), та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (т.1 а.с.10). Згідно з копіями витягів з реєстру територіальної громади, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 11.01.2023 зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.108, 110). Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 24.11.2022 № 568, визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання батька [PERSON] (т.1 а.с.42). Також, в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що [PERSON] хороша, порядна матір, завжди займалася вихованням дітей. Батько не займається дітьми, настроює їх проти матері, тому вони не бажають з нею спілкуватися. На їх думку, дітям буде краще проживати з матір`ю. Крім того, судом була заслухана думка дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які у судовому засіданні виявили бажання проживати з батьком. Відповідно до частини другої статті\~29\~ЦК\~України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У статті\~160\~СК\~України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з частиною першою статті\~161\~ЦК\~України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Таким чином, наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що дитина має право жити з батьками, має право на гармонійний розвиток в належних умовах. Батьки зобов`язані забезпечити дитині відповідні умови. У залежності від віку дитини спочатку місце проживання визначається законом з батьками, потім за їх спільною згодою. Після досягнення дитиною десятирічного віку вже враховується її думка щодо місця проживання з батьками які живуть окремо. За відсутності згоди, щодо визначення місця проживання дитини до чотирнадцяти років спір може бути вирішений судом. Після досягнення чотирнадцяти років дитина самостійно визначає місце проживання і у цьому випадку законом не визначено вирішення спору між батьками у судовому порядку. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті\~263\~ЦПК\~України). У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 351/611/21 (провадження № 61-990св23) вказано, що «у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою статті\~160\~СК\~України та положеннями частини другої статті\~29\~ЦК\~України. У справі, яка переглядається, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] і на час звернення до суду з позовом та розгляду справи у суді першої інстанції йому виповнилося 14 років. Отже, в силу вищенаведених норм чинного законодавства він може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, які мають у власності житлові приміщення. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи положення частини другої статті\~29\~ЦК\~України та частини третьої статті\~160\~СК\~України, колегія суддів Верховного Суду вважає, що підстави для визначення судом місця проживання дитини, якій виповнилось 14 років, відсутні, тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , необхідно було відмовити. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц (провадження № 61-1229св18), від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15 (провадження № 61-10851св20), від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21 (провадження № 61-6611св22)». Судом встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] на час розгляду справи досягли чотирнадцяти років і мають право самостійно приймати рішення стосовно місця свого проживання, а тому суд позбавлений можливості визначати місце проживання особи, якій виповнилося 14 років, всупереч її волі. Враховуючи, що законом не передбачено можливості визначення місця проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, з одним із батьків, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовів.

Outcome: dismissed