Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-07 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача. 31 жовтня 2023 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали вищевказаної позовної заяви. У поданому позові позивач просить: -встановити юридичний факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають в родинних відносинах як рідна матір та дочка. -визнати за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на 1/4 квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS] , загальною площею 72.47 кв.м., житловою площею 48.06 кв.м. -визнати за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , якій помер [INFO] на 1/4 квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS] , загальною площею 72.47 кв.м., житловою площею 48.06 кв.м. В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла мати позивачки [PERSON] [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . 10 грудня 1997 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі біржового контракту (договору купівлі-продажу) № 18668 була придбана квартира, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Після придбання зазначеного нерухомого майна родина користувалася ним та проживала протягом всього часу до вимушеного виїзду у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф. Станом на сьогоднішній день позивачка зареєструвала 1/4 частину зазначеної вище квартири в державному реєстрі речових прав. Проте звернувшись до нотаріуса після смерті батьків позивачка не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину на їх частини квартири через наявність недоліків в договорі та наявністю помилки в прізвищі матері позивачці у реєстрі РАЦС. Паперові документи і відомості в реєстрі РАЦС про зміну прізвища [PERSON] на [PERSON] відсутні. Таким чином родинні стосунки померлої з заявницею не підтверджені». Позивач зазначає, що факт родинних відносин [PERSON] позивачки по справі та [PERSON] , як рідної матері та дочки підтверджується письмовими доказами доданими до позовної заяви, а інформація на яку посилається нотаріус є опискою про яку мати позивачки навіть не знала за жаття, оскільки видані державним органами документі не містили жодних помилок. Таким чином, позивачка не має можливості прийняти спадщину через нотаріуса, та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку наявністю недоліків у біржовому договорі (купівлі-продажу) та опискою в реєстрі РАЦС. Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. Ухвалою судді від 01 листопада 2023 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху. Ухвалою судді від 03 листопада 2023 року було звільнено [PERSON] від сплати судового збору за подання позовної заяви [PERSON] до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою суду від 03 листопада 2023 року було відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та витребувано з з Малиновськогої державної нотаріальної контори у м. Одеса (м. Одеса, пл. Бориса Дерев`янка, буд. 1): належним чином завірену копію спадкової справи № 575/2023, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; належним чином завірену копію спадкової справи № 576/2023, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 11 березня 2024 року було у цивільній справі за позовом [PERSON] до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування: змінено процесуальний статус [PERSON] з третьої особи на відповідача; змінено процесуальний статус до Маріупольської міської ради Донецької області з відповідача на третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала, просила задовольнити. Представник третьої особи Маріупольської міської ради Донецької області надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дівоче прізвище [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 17 липня 1975 року серії [NUMBER] . [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 16 жовтня 2021р. серії [NUMBER] . 10 грудня 1997 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі біржового контракту (договору купівлі-продажу) № 18668 була придбана квартира, яка розташована за адресою [ADDRESS] (пункт 1.9 Договору). [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 22 жовтня 2021р. серії [NUMBER] . Після придбання зазначеного нерухомого майна родина користувалася ним та проживала протягом всього часу до вимушеного виїзду у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф. Станом на сьогоднішній день позивачка зареєструвала 1/4 частину зазначеної вище квартири в державному реєстрі речових прав, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав від 03 серпня 2023 року Звернувшись до нотаріуса після смерті батьків позивачка не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину на їх частини квартири через наявність недоліків в договорі та наявністю помилки в прізвищі матері позивачці у реєстрі РАЦС. Відповідно до постанови державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 18 серпня 2023 року вих. № 346/02-31 зазначається, що «у свідоцтві про народження [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) прізвище її мати [PERSON] . Паперові документи і відомості в реєстрі РАЦС про зміну прізвища [PERSON] на [PERSON] відсутні. Таким чином родинні стосунки померлої з заявницею не підтверджені». Позивачка зазначає, що факт родинних відносин [PERSON] позивачки по справі та [PERSON] , як рідної матері та дочки підтверджується письмовими доказами доданими до позовної заяви, а інформація на яку посилається нотаріус є опискою про яку мати позивачки навіть не знала за життя, оскільки видані державним органами документі не містили жодних помилок. Таким чином, позивачка не має можливості прийняти спадщину через нотаріуса, та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку наявністю недоліків у біржовому договорі (купівлі-продажу) та опискою в реєстрі РАЦС. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Згідно з ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо. Факт родинних відносин заявнику необхідно встановити для подальшого належного оформлення спадщини. Встановлення факту родинних відносин породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про те, що позов в частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню, оскільки доводи на які посилається заявник знайшли своє підтвердження і ході розгляду справи. Щодо позовних вимог про визнання за позивачем права власності на спадкове майно, суд приходить до наступних висновків. Положеннями частини 1 статті 1218 ЦК України визначено, що д о складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. ст. 1222, 1223\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до\~ст.1258.\~ЦК України спадкоємці\~за законом\~одержують право\~на спадкування\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст.1268, ч. 1,5ст.1273\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст.\~1296ЦК\~України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 5 ст.\~1268ЦК\~України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із ст.\~392\~ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Статтею 17\~Закону України\~від 23\~лютого 2006\~року №3477-IV\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.\~6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Case of Oneryildis v. Turkey» (справа відкрита за заявою №48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Згідно зі ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Виходячи з передбаченого ст.\~8\~Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Ст. 15 ЦК України\~також передбачає право кожної особи на захист своїх цивільних прав та інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання, а\~ст. 16 цього ж кодексу\~право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, вказуючи в якості одного зі способів захисту цивільних прав та інтересів визнання права.\~Ст. 392 ЦК України\~також передбачено право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України\~юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно із\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Враховуючи наведене, слід дійти до висновку, що позивачка є спадкоємцею своїх батьків за законом, але в зв`язку у зв`язку наявністю недоліків у біржовому договорі (купівлі-продажу) та опискою в реєстрі РАЦС, вона позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з того, що позивачка не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, суд вважає, що її право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Згідно ч.1,3\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . У зв`язку із тим, що ухвалою суду від 03 листопада 2023 року позивачку було звільнено від сплати судового збору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірім 1 073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved