Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №3487098 в розмірі 39360,00 грн. та за договором позики №1684882 в розмірі 2446,60 грн., а всього в розмірі 41806,60 грн. При цьому посилається на те, що 11.01.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №3487098. У подальшому за договором факторингу №30112021, укладеним 30.11.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем, до останнього перейшли всі права грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором в сумі 39360,00 грн. 28.03.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №1684882. У подальшому за договором факторингу №14/06/21, укладеним 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем, до останнього перейшли всі права грошової вимоги до відповідача за вищевказаним договором позики в сумі 2446,60 грн. Умови вищевказаних договорів відповідач не виконував належним чином та має заборгованість в загальному розмірі 41806,60 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 13.06.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.01.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , [INFO] , було укладено в електронній формі кредитний договір №3487098 за яким відповідач отримав споживчий кредит в розмірі 12000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. За договором факторингу №30112021, укладеним 30.11.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем, до останнього перейшли за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача [PERSON] в сумі 39360,00 грн., з яких: 12000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 27360,00 грн. сума заборгованості за процентами. 28.03.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , [INFO] , було укладено в електронній формі договір позики №1684882, за яким відповідач отримав позику в розмірі 1123,36 грн. строком до 27.04.2021 зі сплатою процентів за користування позикою. За договором факторингу №14/06/21, укладеним 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем, до останнього перейшли за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача [PERSON] в сумі 2446,60 грн., з яких: 1120,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1326,60 грн. сума заборгованості за процентами. З моменту отримання права вимоги до відповідача за вищезазначеними кредитним договором та договором позики, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Приписи частин 1, 3 статті 509 ЦК України передбачають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, факт існування кредитних відносин та відносин за договором позики між фінансовими установами та відповідачем підтверджується кредитним договором та договором позики. Жодних доказів розірвання або визнання недійсними вищезазначених договорів, у тому числі з підстав неотримання грошових коштів, відповідачем суду не надано. Оскільки фінансові установи та відповідач досягли домовленостей згідно з положеннями чинних на момент укладання вищевказаних кредитного договору та договору позики ЦК України та уклали ці договори, в яких передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту та позики взагалі. Всупереч умовам вищезазначених кредитного договору та договору позики відповідач не виконав своїх зобов`язань у повному обсязі. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань у повному обсязі порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані відповідачу в кредит та у позику.\~Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору і договору позики та існування заборгованості за вказаними договорами в загальному розмірі 41806,60 грн., а також враховуючи позицію відповідача, який не оспорив ні суму позову,\~ні правильність проведених позивачем розрахунків,\~суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України\~судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved