Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Позивачки звернулися до суду з позовом, в якому просили визначити їм додатковий строк (тривалістю три місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили) для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначили, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] та бабою [PERSON] , якій при житті належала квартира. Позивачки є спадкоємицями майна померлої за заповітом. Вказують, що строк на подання заяви про прийняття спадщини ними пропущений з поважних причин, оскільки 24.02.2022 року було введено на території України воєнний стан, територія Херсонської області перебувала під тимчасовою окупацією. При зверненні до нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропущенням ними строку на подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.03.2024 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.04.2024 року витребувано докази, закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю. Позивачки в судове засідання не прибули, представником позивачок подано заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не прибули, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи у відсутність. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 26.03.1964 року. 20.03.1982 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, внаслідок чого дружині присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження від 20.03.1982 року. [PERSON] народилася [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 22.11.1984 року. 06.09.2003 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, внаслідок чого дружині присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження від 06.09.2003 року. 22.04.2010 року зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу від 22.04.2010 року. 01.12.2018 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, внаслідок чого дружині присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 01.12.2018 року (арк. справи 17). 27.02.2008 року [PERSON] складено заповіт, яким все належне їй майно за законом на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, належні їй майнові права та майнові обов`язки заповіла в рівних частинах [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Пермяковою Л.І., зареєстровано в реєстрі за №793 (арк. справи 21). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.02.2022 року (арк. справи 18). [PERSON] померла [INFO] , , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.03.2022 року Листом від 07.02.2024 р. №38/01-16 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Годованим О.В. на заяву [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини за законом після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] повідомлено про пропущення строку для прийняття спадщини (арк. справи 23). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №77208414 від 05.06.2024 року, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. Згідно ст. 1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється термін у 6 місяців, який починається у відповідності зі ст. 1220 ч.2 ЦК України з дня смерті особи. На підставі ст. 1221 ч.1 ЦК України позивачка повинна була звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] до 07.09.2022 р. включно. Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються книгою шостою Цивільного Кодексу України. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постановах від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18) та від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Водночас, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи спори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суди мають враховувати, що прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини потрібними є волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви є виключно наявність поважних причин, тобто таких, які безумовно унеможливлювали вчинення особою дій по прийняттю спадщини. Такі причини та обставини мають існувати об`єктивно, тобто незалежно від особистих уявлень спадкоємця чи сприйняття ним певних фактів. Встановлений законом шестимісячний строк є цілком розумним та достатнім для вчинення спадкоємцем юридично значимих дій щодо прийняття спадщини, а тому причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення дій щодо прийняття спадщини, мають існувати протягом усього цього строку, або принаймні його істотної частини з такими наслідками, щоб протягом решти строку спадкоємець об`єктивно не мав змоги реалізувати своє право на прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна першорядно стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Звертаючись до суду з цим позовом, позивачки як на поважну причину пропуску строку на прийняття спадщини посилалась на те, що в Україні 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, Херсонська область перебувала під тимчасовою окупацією, внаслідок чого ними було пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Згідно положень Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», територія Херсонської області перебувала під тимчасовою окупацією. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. За вказаних вище обставин та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивачок щодо наявності поважних причин пропуску останніми строку для прийняття спадщини за законом після смерті матері та баби, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Підстави для розподілу судових витрат за ст. 141 ЦПК України відсутні. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved