Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту неправильності дати її народження, вказаної в актовому записі про народження № 3 від 13 січня 1953 року, складеному виконавчим комітетом Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області та зобов"язати Здолбунівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни дати її народження з " [INFO] " на " [INFO] " в актовому записі про народження № 3 від 13 січня 1953 року. В обґрунтування позовної заяви, позивачка посилається на те, що відповідно до свідоцтва про її народження вона народилася [INFO] . Однак у відповідності з інформацією, яка міститься в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України дата її народження вказана [INFO] . У зв`язку із даними обставинами вона звернулася до відповідача із письмовою заявою, в якій просила внести зміни до актового запису про її народження, а саме змінити дату її народження з [INFO] на [INFO] , як вказано у свідоцтві про її народження, однак їй було відмовлено в зв`язку з відсутністю медичного свідоцтва про народження заявниці, як первинного документу, що підтверджує дату народження дитини. А тому, змушена звертатися до суду з даним позовом про встановлення факту неправильності дати її народження, вказаному в актовому записі про народження та зобов`язання відповідача внести зміни до актового запису про її народження. Представник позивача\~в судовому\~засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, порисить їх задовільнити. Представники відповідачів, в судове засідання не з`явилися, надіслали до суду письмові заяви, в яких просили проводити розгляд справи без участі їх представників. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копій: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.01.1953 року; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Здолбунівським райвідділом ЗАГС 20.05.1977 року; паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Здолбунівським РВ УМВС України в Рівненській області, датою народження [PERSON] є [INFO] . Відповідно до висновку №53-23.10-05-06-63 про внесення змін до актового запису цивільного стану від 10.11.2022 року, наданого начальником Здолбунівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Аллою Пилипчук, встановлено що [PERSON] відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження, у зв`язку з не наданням нею медичного свідоцтва про народження заявниці, як первинного документу, що підтверджує дату народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерстваюстиції Українивід 12.01.2011року №96/5 (далі Правила), внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Відповідно до п.2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Як вбачається з абз.2 п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» №12 від 17 липня 1995 року, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану, як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Згідно п.1.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. В яких, зокрема, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу, повинен покладатися на саму державу та її органи. У пункті 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07 липня 1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по- батькові, місця і дати народження). У пункті 11 вказаної постанови зазначено, що суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. При цьому, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при ньому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості. Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Беручи до уваги все вище викладене, та приймаючи до уваги те, що встановлення неправильності в актовому записі про народження позивача породжує для останнього юридичні наслідки, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, і позивач, у зв`язку з цим, не має іншої можливості виправити допущену у ньому помилку, усунення такої можливе лише у судовому порядку, шляхом встановлення неправильності в актовому записі про народження позивача та зобов`язання вчинення дій, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, оскільки при заповненні актового запису могла бути допущена описка, посадовою особою, яка складала актовий запис про народження. На підставі викладеного та

Outcome: approved