Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просить стягнути з [PERSON] на свою користь шкоду в сумі 34759,97грн.; стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на свою корить шкоду в сумі 9309,46грн.; стягнути судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, 14.07.2023\~о 22:20\~по пр. Тракторобудівників,\~65\~у м.\~Харків водій\~автомобіля «Toyota\~Auris»,\~д/н\~ [NUMBER] \~ [PERSON] \~ не\~була уважною,\~не врахувала\~дорожньої обстановки,\~не дотрималася\~безпечної дистанції,\~внаслідок чого\~здійснила зіткнення\~з транспортним\~засобом «Hyndai\~Elantra»,\~д.н.\~ [NUMBER] \~що призвело\~до пошкодження\~транспортних засобів. 16.08.2023\~постановою Московського\~районного суду\~м.\~Харкова [PERSON] \~визнана винною\~у вчиненні\~правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП. Відповідно до\~відомостей Центральної\~бази МТСБУ,\~станом на\~14.07.2023\~ цивільно-правова\~відповідальність власника\~транспортного засобу\~«Toyota\~Auris»,\~д/н\~ [NUMBER] \~застрахована ТДВ\~«СК «Альфа-\~Гарант»,\~поліс №\~ЕР/\~211271507,\~ ліміт\~за шкоду\~майну:\~160000\~грн.,\~франшиза:\~0\~грн. За заявою\~позивача 24.10.2023\~ ТДВ\~«СК «Альфа-\~Гарант» було\~перераховано на\~рахунок позивача\~з урахування\~зносу 56130,54грн.\~в рахунок\~страхового відшкодування\~за полісом\~№ ЕР/\~211271507. Відповідно до наданого СК розрахунку AUDATEX №ЦВ/23/3780 від 13.09.2023, вартість ремонту склала 87122,22грн., з яких 70247,81грн. - вартість запчастин, 4836грн.\~-\~вартість робіт та\~12038,41грн.\~фарбування.\~Враховуючі коефіцієнт\~зносу 45%\~розмір виплати\~склав 56130,54\~грн. Позивач не погоджуючись з вказаним розрахунком вартості робіт,\~ звернувся\~до суб`єкту\~оцінюючої діяльності\~ФОП [PERSON] \~за консультацією\~про визначення\~розміру вартості\~ремонту з\~урахування фізичного\~зносу. Відповідно до\~висновку експерта,\~вартість ремонту\~з урахуванням\~коефіцієнту фізичного\~зносу,\~склала 81800,00\~грн.\~з ПДВ,\~при цьому\~вартість запчастин\~та коефіцієнт\~зносу практично\~ідентичні з\~розрахунком страхової\~компанії,\~однак страховою\~компанією було\~значно зменшено\~загальну вартість\~робіт з\~відновлюваного ремонту. Відтак, СК залишилось\~несплаченим страхове\~відшкодування у\~розмірі 81800грн.\~-20%\~(ПДВ)\~-\~56130,54\~грн. -О(франшиза)\~=\~9309,46грн.\~Відповідно до\~рахунку офіційного\~дистриб`ютора\~ДП «Автотрейдінг\~-\~Харків» №Т10-000295\~від 20.10.2023\~вартість ремонту\~склала 118\~999,97\~грн. Враховуючи,\~що станом\~на дату\~скоєння ДТП\~цивільно-правова\~відповідальність відповідача\~ [PERSON] ,\~як особи,\~яка завдала\~шкоду,\~остання \~зобов`язана\~сплатити на\~користь позивача\~29759,97\~грн.=\~118999,97\~грн.(вартість\~відновлюваного ремонту)-20%\~(ПДВ)-56130,54грн.\~(відшкодування\~за полісом\~№ ЕР/\~211271507)\~-\~9309,46\~грн (несплачене\~страхове відшкодування\~за полісом\~ЕР/\~211271507).\~Крім того\~позивач в\~наслідок ДТП\~отримав моральну\~шкоду,\~яка виражається\~у душевних\~стражданнях в\~наслідок пошкодження\~майна,\~необхідністю витрачення\~часу на\~ремонт ТЗ\~та судових\~спорів для\~отримання відшкодування\~шкоди в\~наслідок ДТП.\~Моральна шкода,\~спричинення винними\~діями відповідача,\~за внутрішнім\~переконанням позивача,\~з урахуванням\~принципу розумності\~та справедливості\~складає 5000,00\~грн. - 29759,97\~грн.\~+5000,00\~грн.\~=\~34759,97\~грн. Позивачем направлено сторонам претензії 09.11.2023. Відповіді за претензіями не надходило, відшкодування не сплачене. Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачам направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Свою\~позицію відповідач\~мотивує тим ,\~що 14.07.2023\~сталася ДТП\~за участю\~ТЗ TOYOTA\~AURIS,\~д/н/з\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] \~та ТЗ\~HYUNDAI\~ELANTRA,\~д/н/з\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] . Відповідно до\~постанови Московського\~районного суду\~м.\~Харкова \~від 16.08.2023\~вище вказана\~ДТП сталася\~внаслідок порушення\~водієм [PERSON] \~ПДР,\~а саме\~вчинення останньою\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП. Цивільно-правова\~відповідальність водія\~ТЗ TOYOTA\~AURIS,\~д/н/з\~ [NUMBER] ,\~на момент\~скоєння вище\~вказаної ДТП\~була застрахована\~у ТДВ\~СК «Альфа-\~Гарант» відповідно\~до полісу\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №211271507. 20.07.2023\~ відповідач\~отримав від\~позивача повідомлення\~про ДТП. Відповідач надіслав\~позивачу ремонтну\~калькуляцію №ЦВ/23/3780\~від 13.09.2023,\~згідно якої\~вартість відновлювального\~ремонту транспортного\~засобу HYUNDAI\~ELANTRA,\~д/н/з\~ [NUMBER] ,\~складає -\~87\~122,2грн. Коефіцієнт фізичного\~зносу транспортного\~засобу HYUNDAI\~ELANTRA,\~д/н/з\~ [NUMBER] ,\~визначений у\~відповідності до\~положень п.\~7.38\~Методики товарознавчої\~експертизи та\~оцінки колісних\~транспортних засобів,\~становить -\~45%. Вартість матеріального\~збитку,\~завданого власнику\~ТЗ \~HYUNDAI\~ELANTRA,\~д/н/з\~ [NUMBER] ,\~з врахування\~коефіцієнта фізичного\~зносу без\~ПДВ,\~становить -\~56130,54грн. Відповідач 19.10.2023 отримав від позивача заяву про страхове відшкодування від 17.10.2023, відповідно до якої просив здійснити на його особистий рахунок страхове відшкодування, розраховане по калькуляції, складеною уповноваженою особою страховика, у розмірі - 56 130,54грн. Отже, сторони досягли\~згоди стосовно\~розміру страхового\~відшкодування за\~страховим випадком\~внаслідок ДТП,\~яка мала\~місце 14.07.2023\~згідно п.36.2\~ст.36\~ЗУ «Про\~обов`язкове страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів».\~24.10.2023 відповідачем сплачено\~страхове відшкодування\~на особистий\~рахунок позивача\~у розмірі\~56130,54грн.\~Відтак,\~ відповідач належним\~чином та\~в повному\~обсязі виконав\~свої зобов`язання\~за полісом\~обов`язкового страхування\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №211271507.\~Далі,\~позивач посилається\~не документ\~«Консультаційна послуга\~з визначення\~ймовірної вартості»\~вих.№095\~від 25.10.2023,\~який \~складено на\~його замовлення.\~Між тим,\~між сторонами\~погоджений розмір\~страхового відшкодування\~за страховим\~випадком внаслідок\~ДТП,\~яка мала\~місце 14.07.2023\~за участю\~вказаної вище\~ТЗ. Позивач погодився з висновками, що містяться в ремонтній калькуляції №ЦВ/23/3780 від 13.09.2023 року, а найголовніше - з розміром страхового відшкодування, яке підлягає сплаті на його користь, вказавши його в своїй заяві про страхове відшкодування від 17.10.2023. Також згідно даної заяви позивача про страхове відшкодування, останній просить здійснити виплату протягом 15-ти днів та підтверджує, що не має претензій щодо розміру страхового відшкодування та на проведенні оцінки не наполягає. Відповідач виконав свої зобов`язання перед позивачем, здійснивши виплату страхового відшкодування на його користь протягом 15-ти днів з дня узгодження розміру страхового відшкодування. За таких обставин, відсутні підстави, які надають позивачу право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. Позивач не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, необхідних для самостійного визначення розміру завданої йому шкоди внаслідок ДТП. Враховуючи що відповідач виконав свій обов`язок, а тому будь-які позовні вимоги до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з приводу даного страхового випадку є незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. Позивач на відзив відповідача скористався правом надання відповіді на відзив в якому підтримав свої доводи, викладені у позовній заяві. Додатково позивач додає, що в матеріалах справи не має жодних угод, а є єдиний документ - заява про страхове відшкодування від 17.10.2023. Однак на цей час позивач вже подав заяву про страхове відшкодування від 01.08.2023. Позивачем подано у встановлений законом ЗО денний строк заяву про страхове відшкодування від 01.08.2023. Однак СК в порушення норм ст. 35.1. ЗУ «Про ОСЦПВ», погрожуючі невиплатою страхового відшкодування змусив позивача надати іншу заяву в порушення встановленого строку та вимог до зазначеної заяви. Крім того, позивач не є експертом та не мав можливості оцінити правильність розрахунку відповідача, у зв`язку з чим і звернувся до відповідного спеціаліста. Відповідачем не спростовано розрахунок ФОП [PERSON] , чим фактично його визнано. Позивач та СК дійшли до практичного однакового висновку про наявність коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 45% якій визначає розмір вимоги до відповідачів. Відповідно до відомостей Центральної бази МТСБУ, станом на 14.07.2023 цивільно-правова відповідальність власника ТЗ «Toyota Auris», д/н [NUMBER] застрахована ТДВ «СК «Альфа-Гарант» поліс № ЕР/ 211271507 ліміт за шкоду майну: 160 000грн., франшиза: 0 грн. Отже обсяг відшкодування СК обмежується лише лімітом визначеним полісом з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, а посилання відповідачів на наявність згод з позивачем не відповідає дійсності. Обсяг відшкодування відповідача залежить від відшкодування яке покривається полісом № ЕР/ 211271507. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Коновала А.М. 27.02.2024 надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою судді від 05.03.2024 відмовлено у прийнятті відзиву та повернуто представнику відповідача. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача ТДВ СК\~«Альфа-Гарант»,\~ дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту\~ст.\~12\~ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України\~на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів.\~Це положення\~є одним\~із найважливіших\~наслідків принципу\~змагальності.\~Кожна сторона\~зобов`язана\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими особами,\~які беруть\~участь у\~справі Так, судом встановлено, 14.07.2023\~сталася ДТП\~за участю\~ТЗ TOYOTA\~AURIS,\~д/н/з\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] \~яка не\~врахувала дорожньої\~обстановки,\~не дотрималася\~безпечної дистанції,\~внаслідок чого\~здійснила зіткнення\~з транспортним\~засобом «Hyndai\~Elantra»,\~д.н.\~ [NUMBER] ,\~що призвело\~до пошкодження\~транспортних засобів. Транспортний засіб «Hyndai Elantra», д.н. [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] . Відповідно до\~постанови Московського\~районного суду\~м.\~Харкова \~від 16.08.2023\~вище вказана\~ДТП сталася\~внаслідок порушення\~водієм [PERSON] \~ПДР,\~а саме\~вчинення останньою\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП. Цивільно-правова\~відповідальність водія\~ТЗ TOYOTA\~AURIS,\~д/н/з\~ [NUMBER] ,\~на момент\~скоєння вище\~вказаної ДТП\~була застрахована\~у ТДВ\~СК «Альфа-\~Гарант» (далі\~СК)\~відповідно до\~полісу обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №211271507,\~ліміт за\~шкоду майну\~160000грн.,\~франшиза \~0грн. 20.07.2023 СК отримала повідомлення від позивача про ДТП. Відповідно до розрахунку Audatex № ЦВ/23 3780 від 13.09.2023, наданого СК ремонтної калькуляції, вартість відновлювального ремонту ТЗ «Hyndai Elantra», д.н. [NUMBER] складає 87122,22грн. Коефіцієнт фізичного зносу ТЗ ТЗ «Hyndai Elantra», д.н. [NUMBER] , визначений згідно п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних ТЗ, становить 45%. Вартість матеріального збитку, завданому власнику ТЗ «Hyndai Elantra», д.н. [NUMBER] ,з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ, становить 56130грн,54грн. 19.10.2023 [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа- Гарант» із заявою від 17.10.2023 про здійснення на його особистий рахунок страхове відшкодування, розраховане по калькуляції, складеної уповноваженою особою страховика, у розмірі 56130грн,54грн. 24.10.2023 ТДВ СК «Альфа - Гарант» позивачу [PERSON] сплачено страхове відшкодування на особистий рахунок останнього у розмірі 56130,54грн. Між тим, позивач не погоджуючись з вказаним розрахунком вартості робіт, звернувся до суб`єкту оцінюючої діяльності ФОП [PERSON] . Відповідно до висновку ФОП [PERSON] , вартість ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, склала 81800,00 грн. з ПДВ. Позивачем складений розрахунок, із якого є несплаченим страхове відшкодування у розмірі 81800грн. - \~ \~ \~ \~20%\~(ПДВ)\~-\~56130,54\~грн. -О(франшиза) = 9309,46грн. Відповідно до рахунку офіційного дистриб`ютора ДП «Автотрейдінг - Харків» №Т10-000295 від 20.10.2023 вартість ремонту склала 118999,97 грн. 09.11.2023 представник позивача адвокат Сас О.М. звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з претензією № 3.21.001 про відшкодування шкоди у виді залишку несплаченого відшкодування, яка складає (81800грн.-56130,54грн.=25669,46грн.). Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, постанови Московського районного суду м. Харкова від 16.08.2023, Поліса серії ЕР №211271507, ремонтної калькуляції №ЦВ/23/3780 від 13.09.2023, заяви про страхове відшкодування від 17.10.2023, платіжної інструкції від 24.10.2023, розрахунку вартості матеріальних збитків , отриманих КТЗ внаслідок ДТП суб`єктом оціночної діяльності ФО-П [PERSON] від 25.10.2023, претензії № 3.21.001 про відшкодування шкоди від 09.11.2023 (а.с.13-15,20-26,29-44,63). Першою частиною ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Виходячи з положень ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за № 4 від 01.03.2014, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4). Далі, згідно зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Відповідно до п.22.1 ст .22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18). Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом в постанові від 26.01.2022 по справі № 204/5403/18 (провадження № 61-14777св21) та постанові від 26.01.2022 по справі № 465/674/19 (провадження № 61-12514св21). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що "...Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою". У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що "Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14- 176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/І5-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні". Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 641/10491/15-ц (провадження № 61-12709св21). Пунктом 9.5 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року № 538 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що набрало чинності 21 вересня 2019 року, встановлено страхові суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130 000 гривень на одного потерпілого. Згідно з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст. 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61-І9062св20). Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень ч.2 ст. 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22) та від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18 (провадження № 61-19661св20). Під час визначення розміру збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, необхідно враховувати складові цих збитків відповідно до змісту ч.2 ст.1192 ЦК України: реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 (провадження № 61-26508сз18) зроблено правові висновки щодо відшкодування величини втрати товарної вартості транспортного засобу, які полягають у такому . Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-6691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічні за змістом висновки щодо відшкодування потерпілому саме вартості відновлюваного ремонту викладено у постановах Верховного Суду від 21.07.2021 по справі 757/33065/18-ц (провадження № 61-691сп21) та від 17.08.2022 у справі № 761/15232/18 (проваджений № 61-19661св20). Таким чином, системний аналіз Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 22, абзацу третього п. 3 ч.1 ст. 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Цивільно-правова відповідальність водія ТЗ TOYOTA AURIS, д/н/з [NUMBER] , на момент скоєння вище вказаної ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа- Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211271507. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Отже, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика, яким в даному випадку виступає ТДВ СК «Альфа- Гарант». \~ \~ Відповідно\~до висновку ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 81800,00 грн., вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 118999,97грн. \~ \~З огляду\~на викладене\~з ТДВ\~СК «Альфа-\~Гарант» підлягає стягненню страхове відшкодування, а саме: матеріальний збиток, який визначений з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, в межах граничної суми страхового відшкодування, передбаченого Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року № 538 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що набрало чинності 21.09. 2019. Згідно із позицією, відображеною у ряді постанов Верховного Суду, у тому числі і у рішеннях Великої Палати, винуватець повинен відшкодувати потерпілому різницю між завданим збитком та страховою виплатою. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку, який повинен відшкодувати страховик на винуватця - суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Суть зводиться до того, що з винуватця можна стягнути лише ті суми, які не платить страхова, до яких, як правило відносяться: знос авто, франшиза, розмір збитку понад страхову суму. Якщо потерпілий заявляє вимогу до винуватця про відшкодування тих платежів, які повинна сплатити страхова компанія, то суд повинен відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Єдине виключення - сам винуватець згоден самостійно покрити розмір завданого збитку, який повинен бути покритий страховою компанією. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах:№ 204/5314/18від25.11.2021; № 208/2600/17від27.10.2021; № 205/1314/16-ц від 20.10.2021; №362/3043/18 від 06.10.2021; № 753/311/17 від 06.10.2021; №128/1453/18 від 06.10.2021;№369/11644/16-ц від 04.08.2021; № 759/24061/19 від 28.07.2021; №523/7115/18 від 30.06.2021; 204/4050/17 від 03.06.2021;№607/17727/18 від 19.05.2021; №523/3212/19 від2 4.03.2021;№753/11069/16 від 17.02.2021; №760/5686/17 від 17.02.2021;№ 592/8115/18 від 03.02.2021. Як вже встановлено, 24.10.2023 ТДВ СК «Альфа- Гарант» позивачу [PERSON] сплачено страхове відшкодування у розмірі 56130,54грн. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З відповідача ТДВ СК «Альфа- Гарант» позивач просить стягнути на свою користь несплачене страхове відшкодування у розмірі 81800грн. 20% (ПДВ) 56130,54грн. 0 (франшиза), що становить 9309,46грн. Отже, вимоги позову в цієї частині суд вважає такими, що підлягають задоволенню. Далі, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] 29759,97грн., що виходить із 118999,97грн. вартості відновлювального ремонту 20% (ПДВ) 56130,54грн. (відшкодування за полісом № ЕР/211271507) 9309,46грн. (несплачене страхове відшкодування за полісом № ЕР/211271507), моральну шкоду в сумі 5000грн., а всього 34759,97грн. Оскільки вище текстом рішенням наведена позиція Верховного Суду, із якої вбачається покладання відповідальності за завданий збиток, а в даному випадку, відшкодування різниці між сумою вчиненого збитку в межах страхового ліміту та сплаченого страхового відшкодування, що не \~ покривається\~страховою виплатою,\~ саме на страховика, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача [PERSON] шкоди в розмірі 29759,97грн. Далі, позивач просить стягнути з відповідач [PERSON] моральну шкоду, яку оцінює у 5000грн. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивача, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України « про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової0 шкоди від 31.03.1995 № 4). Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання. Посилання позивача, що у зв`язку із діями водія [PERSON] отримав душевні страждання, у зв`язку з пошкодженням майна, необхідністю витрачання часу на ремонт ТЗ, судових спорів, жодним належним доказом не підтверджено. Крім того, позивач просить стягнути на свою користь витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В позовній заяві позивачем зазначено про попередній орієнтований розрахунок витрат по справі, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, 2147,20грн. - судовий збір за подання до суду позовної заяви, 20000грн. - витрати із надання професійної правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі. Верховний Суд у своїй Постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Між тим, позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу суду надано: копії ордеру н надання правничої допомоги та свідоцтва про заняття адвокатської діяльністю. Отже, позивачем не надано належних та достовірних доказів понесення ним витрат на правову допомогу адвоката, а саме: договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт, детального розрахунку витрат із зазначенням виду послуги, часу, необхідного для її виконання та вартості послуги, касових ордерів сплати гонорару, у зв`язку з чим, неможливо встановити, що зазначені позивачем витрати взагалі були понесені та саме у зв`язку із представництвом його інтересів у суді за даною цивільною справою, а тому у суду відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позову в частині стягнення матеріальної шкоди з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» підлягають задоволенню в розмірі заявлених позивачем вимог до вказаного відповідача, а в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з [PERSON] задоволенню не підлягають, як безпідставні та належним чином не доведені. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір. \~ \~На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial