Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

Позивач через свого представника - адвоката Весеньова Є.В. у підсистемі "Електронний суд" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором оренди землі, укладеним 01.10.2015 року, в розмірі 15269,94 грн. та понесених судових витрат. В обґрунтування поданого позову зазначено, що 01.10.2015 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма-Тіньки" було укладено договір оренди землі (земельної ділянки площею 2,28 га, кадастровий номер 7125486500:01:000:0615, що знаходиться на території Тіньківської сільської ради Черкаської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) строком на 7 років. 01.01.2018 року було укладено Додаткову угоду № 2 до договору оренди землі від 01.10.2015 року про заміну сторони орендаря з ТОВ "Агрофірма-Тіньки" на ТОВ "Райз-Схід". Згідно з цією ж додатковою угодою було внесено зміни до п. 4.1 Договору оренди землі в частині розміру орендної плати, який склав 7183,20 грн. [INFO] помер [PERSON] і спадщину після нього прийняв його син - позивач у справі. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори Курило Я.В., зареєстрованого в реєстрі за № 416, позивач став власником земельної ділянки площею 2,28 га, кадастровий номер 7125486500:01:000:0615. Відповідно до п. 4.5 Договору оренди та п. 4.1 Додаткової угоди № 2 орендна плата в розмірі 7183,20 грн. сплачується щорічно до 31 грудня кожного року. На підставі цього позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою сплатити кошти за користування землею в 2022 та 2023 роках. В порядку досудового врегулювання спору на адресу відповідача рекомендованим листом направлявся досудовий лист-вимога, яка отримана відповідачем 27.03.2024 року, однак проігнорована. Станом на дату звернення до суду у відповідача перед позивачем існує заборгованість з виплати орендної плати за 2022-2023 роки за договором оренди земельної ділянки площею 2,28 га, кадастровий номер 7125486500:01:000:0615. Так, заборгованість з виплати орендної плати за 2022-2023 роки становить 14366,40 грн. Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач також просить стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати: 456,12 грн. за період з 01.01.2023 року по 02.05.2024 року, 86,54 грн. за період з 01.01.2024 року по 02.05.2024 року та 3% річних: 287,92 грн. за період з 01.01.2023 року по 02.05.2024 року та 72,42 грн. за період з 01.01.2024 року по 02.05.2024 року. А всього просить стягнути з відповідача 15269, 94 грн. заборгованості з виплати орендної плати, з урахуванням індексу інфляції та штрафних санкцій, 1211,20 грн. судового збору та 20000 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача - адвокат Весеньов Є.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав їх задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини ненявки, відзиву на позовну заяву не надав. А згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи шляхом повного і всебічного дослідження, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2015 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма-Тіньки" було укладено договір оренди землі (земельної ділянки площею 2,28 га, кадастровий номер 7125486500:01:000:0615, що знаходиться на території Тіньківської сільської ради Черкаської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) строком на 7 років. 01.01.2018 року було укладено Додаткову угоду № 2 до договору оренди землі від 01.10.2015 року про заміну сторони орендаря з ТОВ "Агрофірма-Тіньки" на ТОВ "Райз-Схід". Згідно з цією ж додатковою угодою було внесено зміни до п. 4.1 Договору оренди землі в частині розміру орендної плати, який склав 7183,20 грн. Пунктом 4.3 Додаткової угоди сторонами погоджено, що строк дії договору продовжено до 03.02.2023 року, сплив якого починається з моменту підписання сторонами даної угоди, але в будь-якому випадку даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Відповідно до п. 4.5 Договору оренди та п. 4.1 Додаткової угоди № 2 орендна плата в розмірі 7183,20 грн. сплачується щорічно до 31 грудня кожного року. Також, згідно з умовами Договору оренди та Додаткової угоди № 2 орендна плата сплачується орендарем у натуральній або іншій формі. Розмір орендної плати складає 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. [INFO] помер [PERSON] і спадщину після нього прийняв його син - позивач у справі. Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.04.2023 року державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори Курило Я.В., зареєстрованого в реєстрі за № 416, та Витягу з Державного реєстру речових прав № 330532028 від 27.04.2023 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,28 га, кадастровий номер 7125486500:01:000:0615, та зареєстровано його право власності на вказане майно. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. За змістом статті 1 вказаного Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. А як передбачено ч. ч. 1,2 ст. 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 410 ЦК України землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування земельною ділянкою, а також інші платежі, встановлені законом. Згідно з ч. 1 ст.24 Закону України « Про оренду плати землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. За змістом ч.ч. 1,2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендатор вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень ч. 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. В той же час, ч. 1 ст. 148-1 Земельного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, як вбачається з даних досудової вимоги від 20.03.2024 року, позивачем в порядку досудового врегулювання спору на адресу відповідача рекомендованою поштою направлявся лист з вимогою протягом трьох банківських днів з дня його отримання перерахувати на рахунок [PERSON] грошових коштів в розмірі 15144,58 грн. в рахунок оплати за оренду земельної діялнки. З даних поштового трекінгу вбачається, що вказана вимога отримана відповідачем 27.03.2024 року, однак доказів погашення заборгованості з орендної плати відповідачем на час розгляду справи судом не надано. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачем належним чином не виконуються взяті зобов`язання за договором оренди, у зв`язку з чим, ТОВ «Райз-Схід» має перед позивачем заборгованість із виплати орендної плати за 2022-2023 роки за договором оренди земельної ділянки площею 2,28 га, кадастровий номер 7125486500:01:000:0615, в розмірі 14366,40 (7183,20х2) грн. Отже, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за користування земельною ділянкою є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання перед позивачем, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних за невиплату орендної плати за 2022-2023 роки, про що було заявлено представником позивача. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так,\~згідно розрахунку,\~сума 3%\~річних (на\~суму боргу\~7183,20\~грн.\~за 2022\~рік)\~за період\~прострочення виплати\~орендної плати\~становить 287,92\~грн.\~/215,50\~грн.\~за період\~з 01.01.2023\~року по\~31.12.2023\~року,\~72,42\~грн.\~за період\~з 01.01.2024\~року по\~02.05.2024\~року;\~сума інфляційного\~збільшення становить 456,12 грн. за період з 01.01.2023 року по 02.05.2024 року. Згідно розрахунку, сума 3% річних (на суму боргу 7183,20 грн. за 2023 рік) за період прострочення виплати орендної плати становить за період з 01.01.2024 року по 02.05.2024 року становить 72,42 грн.; сума інфляційного збільшення становить 86,54 грн. за період з 01.01.2024 року по 02.05.2024 року. Дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному ст. 13 ЦПК, суд розглядає дану справу лише в межах заявлених позивачем вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Крім того, згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 20000 грн., то судом встановлено такі обставини. На підтвердження понесених витрат представником позивача - адвокатом Весеньовим Є.В. надано суду договір про надання правової допомоги від 19.03.2024 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Весеньовим Є.В., ордер серії СА № 1084797, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 000564, акт виконаних робіт № 1 від 01.05.2024 року на суму 20000 грн., з описом наданих послуг, здійснених адвокатом на виконання умов договору про надання правової допомоги від 19.03.2024 року. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх фактично сплачено стороною. Статтею 15 ЦПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України). Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Частиною 1 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Як зазначається у ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до п. 1.1 Договору про надання правової допомоги від 19.03.2024 року Адвокат зобов`язується надати Клієнту правову допомогу, що полягає у юридичних діях та юридичних послугах, пов`язаних із здійсненням представництва інтересів клієнта в органах державної влади, а також у судах України всіх інстанцій згідно з умовами цього Договору. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до п. 1.4 указаного Договору сторони погодили фіксований гонорар адвоката у справі, що становить 20000 грн. Оплата послуг буде здійснена протягом 30 банківських днів з дня ухвалення рішення по суті справи. До Договору про надання правової допомоги від 19.03.2024 року додано ордер серії СА № 1084797 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 000564. Відповідно до акту виконаних робіт № 1 від 01.05.2024 року адвокатом Весеньовим Є.В. здійснено опис наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 19.03.2024 року на суму 20000 грн., що є фіксованим розміром гонорару адвоката. В той же час, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020 року, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. А Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20) та від 23 січня 2023 року у справі № 755/2587/17 (провадження № 61-14362 св 21). За результатами дослідження та оцінки наданих доказів у їх сукупності, фінансовий стан сторін, суд вважає, що розмір судових витрат адвоката в сумі 20000 гривень, визначений позивачем, є необгрунтованим, оскільки не відповідає наданому адвокатом обсягу послуг та складності справи, яка не є складною, беручи до уваги її строки розгляду, кількість засідань, яких було лише два за участю представника позивача у режимі відеоконференції, ціну позову, а надані згідно акту виконаних робіт (вивчення матеріалів справи, вивчення судової практики, надання консультації [PERSON] , підготовка, друк та подання досудової вимоги, подання позовної заяви та додатків до неї, інших процесуальних документів, вчинення інших дій, спрямованих на виконання умов договору) хоч і є детально прописаними, однак не відповідають критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд звертає увагу на те, що підготовка та направлення досудової вимоги, усна консультація з клієнтом, вивчення матеріалів справи та судової практики, підготовка та направлення позовної заяви з додатками, інші процесуальні дії, які оцінено в 20000 грн., є необгрунтованими розмірами та не відповідають складності справи, адвокатом не конкретизовано вартість кожної послуги окремо, а вказано лише їх загальну вартість. Крім того, зазначені в Акті послуги, а саме подання до суду процесуальних документів, направлення досудової вимоги - є організаційними послугами, а не правовими. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2023 року у справі № 910/7032/17. Відтак,\~враховуючи вищенаведене,\~

Outcome: approved