Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про усиновлення [PERSON] , [INFO] . Заяву мотивує тим, що 03 червня 2021 року між заявником та [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №216. Після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Дружина [PERSON] від першого шлюбу має малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . З 2021 року заявник з дружиною [PERSON] спільно займаються утриманням та вихованням доньки [PERSON] . У них склалися доброзичливі відносини у сім`ї та порозуміння щодо подальшого виховання та розвитку доньки [PERSON] . У відповідності до ч.1 ст. 207 СК України усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Користуючись правом, наданим ст. 207 СК України, [PERSON] , бажає усиновити доньку дружини [PERSON] , з метою подальшого забезпечення її найвищих інтересів, створення стабільних та гармонійних умов його життя. Згідно ч.1 ст. 208 СК України усиновленою може бути дитина поняття та статус якої визначено в статті 6 цього Кодексу, а зокрема ч.1 ст.6 Кодексу передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, 2 ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У відповідності до ч. 7 ст. 211 СК України кількість дітей, яку може усиновити один усиновлювач, не обмежується. Відповідно до висновку про стан здоров`я від 06 червня 2024 року, [PERSON] здоровий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуваю і за загальним станом здоров`я можу бути усиновлювачем. Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 20.06.2024 року за №422 здорова, інвалідності не має. До кримінальної відповідальності заявник не притягався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджується витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» департаменту інформатизації Міністерства Внутрішніх справ України серії ВР-004069428. Заявник мешкає разом з дружиною та дитиною в [ADDRESS] . Будинок знаходиться в хорошому стані, наявні всі необхідні комунікації, санітарно-гігієнічні умови задовільні, наявні усі необхідні меблі та побутова техніка. Для Ангеліни, виділено окрему кімнату, з усім необхідним для виховання та розвитку. Заявник працює на посаді слідчого у ГУНП в Закарпатській області, і ним було отримано дохід за 2023 рік в розмірі 484 878,65 грн. та за 1 квартал 2024 року 113967 грн.79 коп. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації Мукачівської районної військової адміністрації від 13 червня 2024 року за № 02-26/592, орган опіки та піклування вважає, що дане усиновлення доцільне і відповідає інтересам дитини [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст. 218 СК України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Дитина [PERSON] не заперечує щодо усиновлення її [PERSON] , що стверджується заявою від 11 червня 2024 року. У відповідності до ч.4 ст. 219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. Батько дитини - [PERSON] - заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2024 року у справі № 303/9679/23, яке набуло законної сили 08.03.2024 року, позбавлений батьківських прав відносно [PERSON] [INFO] . В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлялися належним чином, від заявника [PERSON] надійшла заява про розгляд даної справи без його участі, заявлені вимоги підтримує повністю. Від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить заяву задоволити. Представник орган опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без їх участі, не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Вирішуючи справу по суті заявлених вимог, суд дослідив подані сторонами доказові матеріали та прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Так, відповідно до ст.ст. 207-208 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.). Усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). У виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1-3 ст. 211 Сімейного кодексу України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Із ст. 224 (п.п. 1, 2, 4, 5 частини другої) Сімейного кодексу України вбачається, що суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я. З правової позиції викладеної у п.6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», вирішуючи заяву про усиновлення по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч.1-3 ст. 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування необхідним вимогам. Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року №905 „Про затвердження Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей" (п.п. 1, 3) передбачено, що усиновлення дітей є пріоритетною формою влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Облік дітей, які можуть бути усиновлені, здійснюється службами у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад за місцем походження дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, уповноваженим органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань дітей, службами у справах дітей обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій та Мінсоцполітики. Відповідно до ст. 23 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), держави-учасниці визнають, що неповноцінна в розумовому або фізичному відношенні дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Держави-учасниці визнають право неповноцінної дитини на особливе піклування, заохочують і забезпечують надання за умови наявності ресурсів дитині, яка має на це право, та відповідальним за турботу про неї допомогу, щодо якої подано прохання і яка відповідає стану дитини та становищу її батьків або інших осіб, що забезпечують турботу про дитину. На визнання особливих потреб неповноцінної дитини допомога згідно з пунктом 2 цієї статті надається при можливості безкоштовно з урахуванням фінансових ресурсів батьків або інших осіб, що забезпечують турботу про дитину, та має на меті забезпечення неповноцінній дитині ефективного доступу до послуг у галузі освіти, професійної підготовки, медичного обслуговування, відновлення здоров`я, підготовки до трудової діяльності і доступу до засобів відпочинку таким чином, який призводить до найбільш повного по можливості залучення дитини в соціальне життя і досягнення розвитку її особи, включаючи культурний і духовний. У відповідності до ст. 27 вказаної вище Конвенції держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 23.08.2016 року (а.с. 20). Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 06.02.2024 року [PERSON] [INFO] позбавлено батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 27-29). 03.06.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №216, прізвище після реєстрації змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 17). У відповідності до ст. 218 СК України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. В матеріалах справи наявна заява неповнолітньої [PERSON] , де остання надає згоду на її усиновлення [PERSON] . Заявник має постійне місце проживання і роботу, а саме: працює на посаді слідчого у ГУНП в Закарпатській області, і ним було отримано дохід за 2023 рік в розмірі 484 878,65 грн. та за 1 квартал 2024 року 113967 грн.79 коп. Заявник [PERSON] та [PERSON] проживають разом з неповнолітньою [PERSON] , в [ADDRESS] . Будинок знаходиться в хорошому стані, наявні всі необхідні комунікації, санітарно-гігієнічні умови задовільні, наявні усі необхідні меблі та побутова техніка, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 12.06.2024 року (а.с. 37). Згідно ч.4 ст. 219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. Згідно висновку про стан здоров`я особи заявник здоровий (а.с.18). До кримінальної відповідальності заявник не притягався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджується витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» департаменту інформатизації Міністерства Внутрішніх справ України серії ВР-004069428 (а.с. 19). Відповідно до висновку виконавчого комітету піклування Мукачівської районної державної адміністрації Мукачівської районної військової адміністрації від 13.06.2024 року № 02-26/592, орган опіки та піклування вважає, що дане усиновлення доцільне і відповідає інтересам дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.10-12). У відповідності до ч.1-3 ст. 229 Сімейного Кодексу України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Враховуючи положення ст. 299 СК України, заявник виявив бажання бути записаним батьком з відповідним внесенням зміни до актового запису про народження. У відповідності до ч.1-2 ст. 231 СК України якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. У відповідності до ч.1ст.233 СК України на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. В процесі судового розгляду справи перевірено відповідність вимог за заявою вищевказаним приписам законодавства. На підставі вищевикладеного, враховуючи всі надані заявником докази по справі, суд приходить до висновку, що звернення [PERSON] до суду з заявою про усиновлення дитини [PERSON] , зумовлене саме його непереборним бажанням юридично оформити з дитиною родинні зв`язки, а його стан здоров`я та фінансові можливості дозволять забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя та розвитку дитини, що і є мотивом усиновлення заявника.

Outcome: approved