Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

23\~травня 2024\~року до\~Новгород-Сіверського\~районного суду\~Чернігівської області\~звернулася з\~позовом[PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що, 22 жовтня 1998 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану [INFO] УССР, актовий запис в книзі реєстрації шлюбів № 116 від 22.10.1998. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюб фактично розпався, сімейне життя не склалося через несумісність характерів та різного ставлення на сімейне життя. Сторони проживають окремо, не спілкуються, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу не є можливим. Позивачка пропонувала відповідачу звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану зі спільною заявою про припинення шлюбу. Проте відповідач проігнорував її звернення. В зв`язку з чим позивачка змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України\~справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши вступне слово позивача дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 22 жовтня 1988 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22.10.1988). Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4\~ст.56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1\~ст.110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із\~ст.112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що сторони шлюбні відносини не підтримують, не мають бажання дійти примирення. Позивач на розірванні шлюбу наполягає і на примирення не згодна. Відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не надав. Відповідно до\~ст.111 СК України\~суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви позивача вбачається, що сторони не виявили бажання зберегти сім`ю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст.110 СК України. Згідно зі\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом з`ясовано, що волевиявлення позивача, яка наполягає на задоволенні позову, є її свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. Відповідач же свою позицію у справі не виявив бажання висловити. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні\~ст.112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не виявила бажання змінити своє прізвище на дошлюбне. Спору про розподіл майна суду не заявлено. В судовому засіданні вирішено питання щодо судового збору, позивач просив покласти судові витрати на неї. На підставі ст. ст.\~105,\~110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved