Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5929, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною від 17.07.2017 щодо стягнення з [PERSON] на користь Акціонерне Товариство «Перший український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 103373,33 грн., а також 430 грн. витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, 750 грн. витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису та витрат основної винагороди приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни у розмірі 10337, 33 грн.; стягнути з Акціонерне Товариство «Перший український міжнародний банк» на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 11211,20 грн. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Заяви та клопотання сторін. Представник відповідача надав заяву, в якій зазначив, що Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» визнає позовні вимоги [PERSON] до Банку в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого Позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову в порядку частини першої ст. 142 ЦПК України. Розглянути справу без участі представника Банку за наявними в справі матеріалами. Процесуальні дії у справі. Ухвалами суду від 05.06.2024 року вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення примусового виконання виконавчого напису; по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін. Мотивувальна частина. Відповідно до ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. [PERSON] \~при поданні позову було сплачено судовий збір відповідно до квитанції № 9503-2859-4285-0476 від 03.06.2024 року у розмірі 1 211,20 грн. за подання позовної заяви. Враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, тому суд приходить висновку, що 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 605,60 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету, а решту в розмірі 605,60 грн. стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн. Відповідно до ч.1 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133\~ЦПК України до витрат,пов`язаних з розглядом справи, належать витрати\~на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1,2,3 ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: -\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;\~-\~розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.\~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.1,3 ст.26\~ЗУ «Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.\~Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Отже, витрати на правничу допомогу виникають після виникнення повноважень у адвоката, тобто після укладення відповідного договору з фізичною та/або юридичною особою. До часу укладення договору повноваження у адвоката з надання правничої допомоги відсутні. Відповідно до частини 4\~статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини 6\~статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Позивачем до позовної заяви надано лише розрахунок судових витрати, в якому зазначено загальний розмір витрат на правову допомогу 10\~000 грн.. При цьому, позивачем документально не доведено, що ним понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу позивачем не доведено та стягненню не підлягають.

Outcome: approved