Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

В березні 2023 р. позивач [PERSON] , інтереси якого представлені адвокатом Шевченко А.В., звернувся до суду з позовом до АТ «ПУМБ», в якому просить стягнути з відповідача набуті грошові кошти в розмірі 15 363,36 грн. Позов мотивний тим, що 10.09.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 7983 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» кредитної заборгованості в розмірі 30 369,21 грн. На підставі даного виконавчого напису відкрито виконавче провадження ВП № 57929801. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21.02.2022 р. визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., який вчинено 10.09.2018 р. На виконання виконавчого напису нотаріуса № 7983 від 10.09.2018 р. з позивача було стягнуто 15 363,36 грн., що підтверджується розрахунком по пенсії з березня 2019 р. по грудень 2021 р. За час існування виконавчого напису третьою особою приватним виконавцем Павелків Т.Л. було утримано на користь відповідача борг в розмірі 15 363,36 грн. Вважає, що відповідач безпідставно отримав грошові кошти в розмірі 15 363,36 грн. Представником відповідача АТ «ПУМБ» подана заява про застосування строків позовної давності, в якій сторона відповідача просить відмовити в позові в повному обсязі, посилаючись на те, що виконавчий напис було вчинено 07.09.2018 року. 19.03.2019 р. приватним виконавцем [PERSON] в рамках виконавчого провадження № 57929801 з доходів позивача було утримано грошові кошти в сумі 410,01 грн. Вказаний факт підтверджує і сам позивач в позовній заяві. Саме з цього моменту позивачу стало відомо про існування виконавчого напису за яким з нього було стягнуто грошові кошти. Оскільки з моменту вчинення виконавчого напису та утримання з доходів позивача на користь відповідача грошових коштів минуло більше трьох років, строк позовної давності сплив, і відповідно позивач пропустив трирічний строк для пред`явлення позову. Ухвалою від 20.03.2024 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог закону подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач, будучи повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив відмовити в позові в повному обсязі, та розглядати справу за його відсутність. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 7983 від 10.09.2018, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний банк» заборгованість в розмірі 30369,21 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21.02.2022 р. визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 7983 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., який вчинено 10.09.2018 року. За час існування виконавчого напису третьою особою приватним виконавцем Павелків Т.Л. було утримано на користь відповідача борг в розмірі 15 363,36 грн., що підтверджується розрахунком по пенсії з березня 2019 р. по грудень 2021 р. Таким чином, враховуючи, що судовим рішенням від 21.02.2022 року визнано оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а на підставі нього з позивача стягнуті грошові кошти, між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України, Кодекс) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19. Повертаючись до матеріалів справи, суд бере до уваги, що правовою підставою для набуття АТ «ПУМБ» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, а тому грошові кошти у розмірі 15 363,36 грн. підлягають поверненню позивачу у відповідності до ст. 1212 ЦК України. Суд застосовує до вимоги про стягнення з відповідача АТ «Перший український міжнародний банк» грошових коштів у розмірі 15 363,36 грн. норми ст. 1212 ЦК України на які вірно посилався позивачу позовній заяві. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивача відповідач АТ «Перший Український Міжнародний банк» суду не надав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Крім того суд не приймає до уваги, заяву сторони відповідача, щодо пропуску строків позовної давності, оскільки рішення про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню від 21.02.2022 р. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved