Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

14.03.2024 р. керівник Святошинської окружної прокуратури міста Києва, що діє в інтересах держави в особі заявника: Київської міської ради звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаною заявою у якій просить визнати спадщину у вигляді частини квартири [ADDRESS] загальною площею 26,46 кв.м., житловою 12,9 кв.м., яка відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , відумерлою та передати її територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (код ЄДРПОУ:22883141) та визнати спадщину у вигляді частини квартири [ADDRESS] загальною площею 26,46 кв.м., житловою 12,9 кв.м., яка відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] відумерлою та передати її територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (код ЄДРПОУ:22883141). В обґрунтування заяви вказує на відсутність спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину не видавались. Таким чином, спадщина є відумерлою та та повинна перейти у власність територіальної громади міста Києва за місцем відкриття спадщини. Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави в суді зазначає про порушення інтересів держави внаслідок бездіяльності Київської міської ради, оскільки нерухоме майно - квартира [ADDRESS] не передано територіальній громаді міста у встановленому законом порядку як відумерла спадщина. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 19.03.2024 р. відкрито провадження у справі. 15.05.2024 р. від представника Київської міської ради Сініцина В.А. надійшли письмові пояснення, у яких зазначається, що Київська міська рада підтримує подану заяву та просить суд її задовольнити. Судовий розгляд здійснювати без участі представника. 20.05.2024 р. від представника заінтересованої особи Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації Ліснюк Н.Д. надійшли письмові пояснення, у яких вказується, що Святошинська РДА підтримує подану органом прокуратури заяву та просить її задовольнити. Судовий розгляд здійснювати без участі представника. У судовому засіданні представник заявника - прокурор Лунєгова А.А. вимоги заяви підтримує та просить задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що згідно відповіді на запит Святошинської окружної прокуратури м.Києва щодо інформації про право власності на майно КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» повідомлено, що квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.03.2006 р. Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 10.03.2006 р. Святошинською районною у м.Києві радою, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] частина та [PERSON] частина. Відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо квартири [ADDRESS] станом на 12.03.20204 р. - відсутні. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 03.08.2006 р. відділом реєстрації смерті у м.Києві (актовий запис №4285). Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори звернулась її донька - [PERSON] . Інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи №1660/07, заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Заповіти [PERSON] не складались, що підтверджується інформаційною довідкою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори зі Спадкового реєстру №75195562 від 19.12.2023 р. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.10.2007 р. видано нотаріусом на спадкове майно - грошові внески, що зберігались у відділенні Ощадбанку м.Києва. Свідоцтво про право на спадщину предметом якого є квартира [ADDRESS] не видавалось. Право власності [PERSON] на вказане спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 05.03.2021 р. Святошинським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУМЮ (м.Київ) (актовий запис №294). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №75195606 від 19.12.2023 р., виданої державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, заповіти [PERSON] не складались. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , після її смерті до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] , яка вказувала, що проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до дня її смерті, а тому є спадкоємицею четвертої черги. Встановлено, що [PERSON] не значилась зареєстрованою за адресою проживання разом з [PERSON] . Згідно матеріалів спадкової справи №365/2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У подальшому [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання з померлою [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до дня її смерті. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 15.11.2022 р. (справа ун.№759//29515/21) заяву [PERSON] залишено без розгляду. Подана керівником Святошинської окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради заява спрямована на захист інтересу територіальної громади на майно, яке за своїм статусом та у зв`язку з відсутністю спадкоємців померлої особи може бути визнане відумерлою спадщиною відповідно до положень статті 1277 ЦК України та глави 9 ЦПК України. Щодо підстав представництва. Відповідно до статті 131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. За приписами частин третьої та четвертої статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31 березня 2005 року, заява 61517/00, пункт 27). Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15 січня 2009 року, заява N 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі, право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави". При цьому, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, Суд вирішує - наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін. Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено. Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України). Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру". Відповідно до частини 3 статті 23 цього Закону, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Відповідно до постанови ВП ВС від 26.05.2020 у справі N 912/2385/18 невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. При цьому суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. З матеріалів справи судом встановлено, що Київською міською радою самостійно захист порушених інтересів не здійснюється, що свідчить про не здійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави, та відповідно наявність підстав згідно ст. 131-1 Конституції України для вжиття прокурором заходів представницького характеру. Отже, суд доходить висновку, що звертаючись до суду з даним позовом в інтересах держави, керівник прокуратури діє в рамках закону та в межах наданих йому повноважень. Щодо вимог про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до глави 86 ЦК України за загальним правилом спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово та на підставі споріднення. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Одночасно ЦК України запобігає таким ситуаціям, коли відсутність спадкоємців має наслідками відсутність власників спадкового майна та його занепад. А тому передбачає у такому випадку перехід прав на це майно до територіальної громади за місцем знаходження цього майна (стаття 1277 ЦК України). У разі відсутності спадкоємців за заповітом чи за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття у територіальної громади виникає інтерес щодо переходу спадкового майна у власність громади. Частинами першою-третьою статті 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Однак відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається з моменту реєстрації цього права. Зміст зазначених норм права свідчить про те, що спадщина набуває статусу відумерлої саме після набуття чинності рішенням суду про визнання її такою, а право власності на зазначене майно набувається у територіальної громади з моменту реєстрації цього права за громадою. До звернення із заявою про визнання спадщини відумерлою і набрання законної сили відповідним рішенням суду у територіальної громади існує законний інтерес, заснований на правових нормах, що регулюють правовідносини щодо підстав набуття і припинення права власності після смерті особи, у якої відсутні спадкоємці. Цей інтерес (законні очікування) полягає у прагненні органу місцевого самоврядування набути право власності на відумерлу спадщину. Паралельно із цим інтересом у територіальної громади існує обов`язок звернутися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. При цьому, за положеннями глави дев`ятої розділу IV ЦПК України, справи за заявою про визнання спадщини відумерлою розглядаються в окремому провадженні із залученням органу самоврядування та усіх заінтересованих осіб. За змістом зазначених норм цивільного та цивільного процесуального права, орган місцевого самоврядування не є спадкоємцем у справі та не залучається до спадкування. Однак у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців у нього виникає цивільний інтерес на визнання спадщини відумерлою та отримання її у власність територіальної громади. Зазначене надає підстави місцевій раді звертатись до суду як із заявами про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження та у подальшому оформити своє право власності на таке майно. Розглядаючи проблему застосування цивільного та цивільного процесуального законодавства при визнанні спадщини відумерлою з точки зору процедур розгляду таких справ та способу захисту інтересу територіальної громади на спадкове майно, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2022 року у справі N 461/12525/15 (провадження N 14-190цс20) дійшла таких висновків: "Інтерес територіальної громади в отриманні спадкового майна у власність громади в разі відсутності спадкоємців є наслідком неотримання спадщини будь-ким зі спадкоємців або наслідком їх відсутності взагалі. За таких обставин слід дійти висновку, що такі правовідносини є подібними до спадкових, хоч до них у цілому не відносяться. На користь цього висновку свідчить також розміщення норм права про можливість визнання спадщини відумерлою саме у книзі шостій ЦК України "Спадкове право. Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Частиною першою статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відумерлою є спадщина, визнана такою на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факту смерті спадкодавця, відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, неприйняття спадкоємцями спадщини чи відмови від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури. Згідно з пунктом 8 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону (стаття 338 ЦПК України). Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2023 року у справі N 712/14171/21. Таким чином, суд встановивши, що після смерті [PERSON] та [PERSON] відсутні спадкоємці, які в установленому законом порядку прийняли спадщину, прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Київської міської ради правомірно та після спливу однорічного строку, визначеного ст. 1277 ЦК України, доходить висновку про задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою.

Outcome: approved