Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

13 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гвоздичний-Тіниста» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та є співвласником багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . З 23 червня 2016 року управління вказаним житловим будинком здійснює Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гвоздичний-Тіниста». ОСББ «Гвоздичний-Тіниста» надає відповідачу послуги УБПТ, вивіз сміття (побутових відходів) як власнику квартири, а відповідач споживаючи ці послуги зобов`язаний щомісяця в повному обсязі та вчасно сплачувати за це кошти. Проте, відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання зі сплати послуг УБПТ та житлово-комунальні послуги внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 31.10.2023 рік залишилась неоплаченою у розмірі 22\~462,20 грн. за утримання будинку і житлово-комунальні послуги. За період з 01.03.2020 по 23.02.2022 рік інфляційне збільшення становить 4\~268,07 грн. та 3% річних у розмірі 1\~338,50 грн., що разом складає суму у розмірі 28\~068,77 грн. За результатами автоматизованого розподілу справа була передана на розгляд судді Чернявській Л.М. Ухвалою суду від 01 грудня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. Ухвалою суду від 31 січня 2024 року клопотання представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гвоздичний-Тіниста» про витребування доказів задоволено. Витребувано з КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» (65048, м. Одеса, вул. Троїцька 25) інформацію стосовно власника квартири під [ADDRESS] та належним чином засвідчені копії документів, що підтверджує право власності на квартиру [ADDRESS] . 19 березня 2024 року від КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» на виконання ухвали суду надійшли витребувані документи. Ухвалою суду від 29 травня 2024 року клопотання представника позивача про залучення до участі у справі співвідповідача задоволено. Залучено до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] . Продовжено слухати справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гвоздичний-Тіниста» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. 12 червня 2024 року від представника Позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, не заперечували проти заочного рішення по справі. В судове засідання 10 липня 2024 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Представник Позивача надав заяву про слухання справи за відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач про дату судового засідання був сповіщений належним чином, в судове засідання не з`явився, заяву про відкладення розгляду справи не надав. Судом справа розглянута за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів в заочному порядку відповідно до положень\~ст. 281 ЦПК України. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з відповіді від КП «БТІ» Одеської міської ради станом на 31.12.2012 право власності на квартиру під [ADDRESS] зареєстровано за фізичними особами [PERSON] , [PERSON] . Згідно статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. У ч.1 ст.4 Закону вказано, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Відповідно до ст.3 Закону, діяльність об`єднань і асоціацій регулюється цим Законом, Цивільним, Житловим та Земельним кодексами України, іншими нормативно-правовими актами та статутом об`єднання, асоціації. Згідно ч.1 розділу 2 Статуту ОСББ «ГВОЗДИЧНИЙ-ТІНИСТА», метою створення ОСББ є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання коштів для сплати всіх платежів передбачених законодавством та цим статутом. У ч.3 розділу 2 Статуту вказано, що завданнями ОСББ є, зокрема: належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння в отриманні власниками житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами, забезпечення виконання співвласниками будинку своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання. Згідно ч.2розділу 5 Статуту, співвласник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати належні йому внески та платежі. Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника\~ є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що до житлово-комунальних послуг належать: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. У постанові КЦС ВС від 23.11.2022 у справі № 761/43664/18 вказано, що частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. У ч.1 ст. 10 Закону вказано, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~статті 360\~ЦК України\~співвласник відповідно\~до своєї\~частки у\~праві спільної\~часткової власності\~зобов`язаний\~брати участь\~у витратах\~на управління,\~утримання та\~збереження спільного\~майна,\~у сплаті\~податків,\~зборів (обов`язкових\~платежів),\~а також\~нести відповідальність\~перед третіми\~особами за\~зобов`язаннями,\~пов`язаними\~із спільним\~майном.\~Утримання будинку\~та прибудинкової\~території проводиться\~з метою\~збереження та\~належного безпечного\~функціонування житла,\~а споживач\~має нести\~відповідні витрати\~незалежно від\~того,\~чи проживає\~він у\~ньому (ВС КЦС справи №182/351/16-ц від 16.04.2018р, № 210/5796/16-ц від 18.03.2019). При цьому, кожен співвласник квартири зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласники квартири є солідарними боржниками (Постанова Верховного Суду від 13.03.2019 р. у справі № 521/3743/17-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачі мають солідарно нести відповідальність перед позивачем щодо повернення заборгованості у розмірі 22\~462,20 грн. ( двадцять дві тисячі чотириста шістдесят дві гривні двадцять копійок) за утримання будинку і житлово-комунальні послуги. За період з 01.03.2020 по 23.02.2022 рік інфляційне збільшення становить 4\~268,07 грн. ( чотири тисячі двісті шістдесят вісім гривень сім копійок) та 3% річних у розмірі 1\~338,50 грн. ( одна тисяча триста тридцять вісім гривень п`ятдесят копійок), що разом складає суму у розмірі 28\~068,77 грн. (двадцять вісім тисяч шістдесят вісім гривень сімдесят сім копійок). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). На підставі наданих суду доказів, було встановлено, що ОСББ «ГВОЗДИИЧНИЙ-ТІНИСТА» надає послуги з управління багатоквартирним будинком з червня 2016 року за адресою: [ADDRESS] , де, зокрема, розташоване нерухоме майно [PERSON] та [PERSON] , тоді як останні належним чином не виконує свої обов`язки, які є похідними від належних їм, як абсолютним володарям, правочинів володіння, користування та розпорядження майном, шляхом невнесення плати за утримання багатоквартирного будинку, а тому, позовна заява підлягає задоволенню. Доказів зворотного суду не було надано. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У позовній заяві позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 гривень. 19 березня 2024 року від представника Позивача до суду надійшла заява про стягнення з\~ [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гвоздичний-Тіниста» витрати у розмірі 635 грн. за отримання інформації стосовно власника квартири під [ADDRESS] та належним чином завірені копії документів, що підтверджує право власності на квартиру під [ADDRESS] . Відповідно до заяви представника Позивача від 15 травня 2024 року було додано Акт №13 приймання-передачі наданої правової допомоги від 13.05.2024 року та заявлено про стягнення з Відповідачів витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. 18 жовтня 2023 року між АБ «ЛАРИСИ ЧЕКМАРЬОВОЇ» та ОСББ «ГВОЗДИИЧНИЙ-ТІНИСТА» було укладено Договір №137 про надання правової допомоги. На підтвердження понесених витрат Позивачем було нададано до суду: Договір №137 про надання правової допомоги, Додаткову угоду №1 до Договору №137 про надання правничої допомоги від 18.10.2023 р., Рахунок на оплату гонорару №2 від 27.10.2023 року Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги №2 від 19 березня 2024 року, Акт №13 приймання-передачі наданої правової допомоги від 13.05.2024 року, платіжну інструкцію №259 від 31.10.2023 року. Пунктом 3.2\~Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved