Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

30 листопада 2023 позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, у якому просив стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за договором позики в розмірі 18 150,00 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 2684,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ «Веллфін» є фінансовою установою, яка надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 13.02.2022 між ТОВ «Веллфін» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №1845954 в електронній формі. За умовами п. 2.1. укладеного між позивачем та відповідачем Договору про споживчий кредит, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 6050,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 2.3. Договору про споживчий кредит встановлено, що позика надається строком на 10 днів, кредит має бути повернутий до 23.02.2022. Відповідно до п. 2.4. цей договір є укладеним з моменту перерахування суми кредиту на банківський рахунок, вказаний споживачем та діє до повного виконання споживачем своїх забов`язань за Договором. Позивачем в порядку встановленому п. 2.4. Договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 6050,00 грн., що підтверджується повідомленням №709/11 від 24.11.2023 ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови Договору про споживчий кредит, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Згідно п.2.5.1. протягом строку дії кредиту, встановленого пунктом 2.3. Договору, розмір основних процентів складає: -1.8 процента від суми Кредиту, але не менше ніж 50,00 грн., за перший день користування; -1.8 процента від суми Кредиту, щоденно, за кожен день користування кредитом, починаючи з другого дня в межах строку кредиту, зазначеного в п.2.3 цього Договору. При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики на належних на дату погашення платежів. Відповідно п.2.1, 2.5.1 договору про споживчий кредит, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 24.11.2023 року становить 18 150,00 грн., з яких: 6 050,00 грн. - основний борг; 12 100,00 грн. - заборгованість по відсоткам. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повернув, а тому товариство звернулось до суду за захистом свого порушеного права Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження). У встановлений ухвалою суду про відкриття провадження строк відповідачем подано відзив, в якому він просить відмовити у задоволені позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, зокрема заперечує щодо неправомірності нарахування відсотків. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 13.02.2022 між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №1845954 в електронній формі. За умовами Договору позики ТОВ «Веллфін» надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 6 050 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Відповідно до п. 2.3 договору позики строк позики складає 10 днів, кредит має бути повернутий до 23.02.2022. Відповідно до п. 2.4. цей договір є укладеним з моменту перерахування суми кредиту на банківський рахунок, вказаний споживачем та діє до повного виконання споживачем своїх забов`язань за Договором. Згідно п.2.5.1. протягом строку дії кредиту, встановленого пунктом 2.3. Договору, розмір основних процентів складає: -1.8 процента від суми Кредиту, але не менше ніж 50,00 грн., за перший день користування; -1.8 процента від суми Кредиту, щоденно, за кожен день користування кредитом, починаючи з другого дня в межах строку кредиту, зазначеного в п.2.3 цього Договору. У разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений п. 2.3 договору, нарахування процентів, встановлених п. 2.5 договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та до дня повного погашення заборгованості, включаючи день погашення, як плату за неправомірне користування чужими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до інформаційної довідки №709/11 від 24.11.2023 ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті creditup.com.ua через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція на суму 6 050 грн. 00 коп. на номер картки [NUMBER] , банк-емітент Privat bank. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Веллфін» визначають порядок і умови надання ТОВ «Веллфін» грошових коштів у позику. Правила розміщені на веб-сайті ТОВ «Веллфін» https://creditup.com.ua, вони є загальнодоступними та являють собою публічну оферту ТОВ «Веллфін» до укладення договору позики. Правила є невід`ємною частиною Договору позики. Згідно п.п. 4.1, 4.2 Правил заявник, що має намір отримати позику проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на Сайті Товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення Заявки на Сайті Товариства шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Відповідно до п. 4.8 Правил, підтвердженням згоди Заявника на отримання позики є направлена на розгляд Товариством Заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки. Згідно п.4.9 Правил дійсність банківської платіжної картки перевіряється за допомогою резервування довільної, заздалегідь невідомої Заявнику суми від 1 до 99 копійок та з послідуючим зазначенням у відповідному полі Особистого кабінету, Заявником точної суми, що була зарезервована. Точну, зарезервовану суму Заявник може дізнатися шляхом звернення у банк, який емітував платіжну картку. Заявнику пропонується звернутись у банк використавши засоби CMC-повідомлень, засоби телефонного зв`язку, тощо. Відповідно до п.4.10 Правил, відповідність зазначеної суми, підтверджує належність рахунку для перерахування позики Заявнику, та підтверджує згоду Заявника на отримання позики. Згідно п.6.2 Правил у разі прийняття позитивного рішення Товариство інформує заявника шляхом направлення СМС -повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийняття рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики. Згідно п. 6.3 Правил у разі отримання Договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики в особистому кабінеті. Згідно п. п. 6.10 - 6.12 Правил Товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в Договорі позики на рахунок банківської платіжної картки зазначеної в Заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше одного робочого дня з дати підписання Договору позики Сторонами. Датою укладання Договору позики між Товариством і Позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок. 13.02.2022 року у встановленому п. п. 4.1, 4.2 Правил порядку, відповідач оформив заявку для отримання кредиту, шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення, в тому числі номер картки, на який було проведено платіж, що підтверджується роздруківками заявки відповідача з офіційного веб-сайту. З наданих позивачем розрахунків суми заборгованості станом на 24.11.2023 року вбачається, що загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає - 18 150,00 грн., з яких: 6 050,00 грн. - основний борг; 12 100,00 грн. - заборгованість по відсоткам. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законом України «Про споживче кредитування» установлено таке: договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (ст. 1 ч. 1 п. 1); споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (ст. 1 ч. 1 п. 11); договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством); примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит (ст. 13 ч. 1). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно абз.1 ч.1, ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч.1 ст. 638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі. Відповідно до ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п.12 ч.1 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким чином, одноразовий ідентифікатор має наступні ознаки: наявність алфавітно цифрової послідовності (що відповідає п.4.9. Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»); оферта (заповнення Заявки на отримання позики) та акцепт (прийняття рішення про надання позики); реєстрація в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (здійснюється шляхом заповнення заявки); можливість передачі такого ідентифікатора засобом зв`язку (СМС, електронна пошта, телефонний зв`язок). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правила щодо захисту прав споживачів у правовідносинах, що виникають із договору позики (на відповідний час Закони України «Про захист прав споживачів», «;Про споживче кредитування», відповідні положення Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інші норми законодавства) застосовуються у правовідносинах, які виникають із договору позики, остільки, оскільки не суперечать правовій природі цих відносин, в тому числі, за участю фінансових установ. Тому позиція відповідача щодо застосування до спірних правовідносин правил, якими регулюється кредит, безпідставна і як така не підлягає врахуванню. Дійсність договору про споживчий кредит від 13.02.2022 №1845954, правомірність якого презюмується і який є обов`язковим для виконання сторонами, ані в цілому, ані в певній частині ніким судовим порядком не оспорювалася, з огляду на правову природу цього правочину про застосування правил ст. 215 ч. 2, ст. 1055 ч. 2 ЦК України теж не йдеться. Виходячи з наведеного, поза будь-яким обґрунтованим сумнівом слід констатувати, що договір про споживчий кредит був сторонами укладений в електронній формі, був акцептований, підписаний відповідачем допустимим відповідно до закону та договору в цих відносинах електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який у подальшому не зберігається, позикодавцем була проведена процедура повної ідентифікації позичальника із заповненням відповідної заявки на його сайті, яка із вчиненням позичальником обов`язкових для нього дій лише й уможливлювала отримання тексту договору позики, його підписання та подальше реальне отримання коштів на свій банківський рахунок. Виходячи з того, що матеріали справи містять належні докази на підтвердження факту надання відповідачу позики за Договором про споживчий кредит №1845954, укладеним у формі електронного документу, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства, вимога про стягнення основного боргу (суми по договору) у розмірі 6050,00 грн. є законною та обґрунтованою. Щодо нарахування відсотків судом встановлено наступне. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог та підстав, вважає що з [PERSON] на користь позивача має бути стягнуто заборгованість за договором позики у розмірі 6050,00 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 12100,00 грн., розмір яких прямо зазначений у договорі позики та графіку до нього, а всього 18 150,00 грн. виходячи з того, що відповідно до положень ст.1048 ЦК України, ТОВ «Веллфін» має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам за користування коштами у межах погодженого сторонами строку дії договору позики, тобто до 23.02.2022 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Окрім того, відповідач не спростував дану заборгованість. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як роз`яснено в абз.1 п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014р., вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»). Проте, вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, що складаються із суми судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, слід виходити з того, що позивач, за меншого обсягу позовних вимог мав би сплатити судовий збір, як юридична особа, в розмірі, не менше, ніж мінімальний для юридичних осіб - 2684 грн., які фактично й сплатив, тому він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial