Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-10 00:00:00

Позивачка вказує на те, що 20 листопада 2009 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] . Під час спільного проживання у них народилися діти: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з нею та перебуває на її утриманні. Обставини в сім`ї склались таким чином, що батько дитини добровільно не надає матеріальну допомогу на її утримання. Саме тому позивачка змушена звернутися до суду з\~ проханням ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання дітей\~ у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше гарантованого 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягненням сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , затим в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше гарантованого 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягненням сином [PERSON] повноліття тобто до [INFO] , затим в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше гарантованого 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягненням донькою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Також позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати в сумі 1500 грн. Ухвалою Любарського районного суду від 18.04.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. В судове засідання позивачка не з`явилася, але подала заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, що повернулися до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.32, 37). Відзив на позов також не подав. Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Відтак, з урахуванням правової позиції висловленої у постанові Верховного суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.12.2023 року у справі №591/4832/22, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] . Саме тому суд дійшов висновку, що справу слід розглядати у порядку заочного провадження у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 20 листопада 2009 року позивачка зареєструвала шлюб із відповідачем, який було зареєстровано виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №393, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). В період спільного проживання у них народилося троє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] , батьками яких відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-9). Довідка №9 від 16.04.2024 року, видана Глезненським старостинським округом Любарської селищної ради, вказує на те, що діти: [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації (а.с.11). Відповідач працездатний, як зазначає позивачка в позові, на утриманні інших дітей не має, може допомагати позивачці в утриманні дітей. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни у ч.2 ст.182 СК України та зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене та з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь Держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та на користь позивачки понесені нею судові витрати пов`язані з наданням правової допомоги в сумі 1500 грн.

Outcome: approved