Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

22.05.2024 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , в якому просила суд: Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , разово в сумі 18 645(вісімнадцять тисяч шістсот сорок п`ять) гривень 10 копійок. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, позивач посилається на наступне. [PERSON] , перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON] . [INFO] в шлюбі в них народилася донька [PERSON] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, тому вони припинили шлюбні стосунки та розірвали шлюб. За рішеннями Миронівського районного суду Київської області відповідач сплачує аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частину всіх видів свого заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 15.08.2022 та подано до виконавчої служби для примусового виконання. В добровільному порядку відповідач кошти на утримання доньки надавати не бажає, жодних усних домовленостей щодо додаткових витрат на дитину між нами досягнуто не було. Донька, [PERSON] , проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. На день подачі позовної заяви до суду спільній доньці позивача та відповідача, Мирославі, виповнилося 12 повних років. З дорослішанням дитини, ростуть також і додаткові витрати на потреби доньки. Також, [PERSON] періодично хворіє, що потребує додаткових фінансових витрат. 22 листопада 2023 року [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні з діагнозом ГРВІ та гострий риносинусит. Вказаний факт підтверджується інформацією яку містить довідка видана лікарем- педіатром Центру сімейної медицини «Лікар Здоров`я». Також, [PERSON] хворіла з 24 квітня 2024 по 26 квітня 2024 року. Вказаний факт підтверджується інформацією яку містить довідка видана лікарем-педіатром Центру сімейної медицини «Лікар Здоров`я». Відповідно до консультаційного висновку лікаря педіатра Центру сімейної медицини «Лікар Здоров`я» від 24 квітня 2024 року діагноз: ГРВІ, гострий ринофаринготрахеїт. Відповідно до Акту надання послуг від 24 квітня 2024 року для [PERSON] надано первинну консультацію педіатра. Вартість вказаної послуги за прайсом склала 500 гривень. Також, оскільки [PERSON] часто хворіє, за рекомендацією лікаря для зміцнення імунітету їхня донька приймає періодично вітаміни: 03, Омега-3 та магній. Загальні витрати на придбання ліків та вітамінів складають 4131 гривня 14 копійок. Позивач піклується про розвиток та здоров`я [PERSON] , тому повністю дотримуюся всіх призначень та рекомендацій лікаря. [PERSON] піклується не тільки про здоров`я дитини, але й про її розумовий розвиток, тому [PERSON] відвідує додаткові заняття з алгебри, геометрії та фізики. Дівчинка має хист до точних наук та проявляє інтерес до них. Мирослава додатково займається з викладачем [PERSON] . Загальна сума додаткових витрат на оплату занять з математики та фізики складає 5456 гривень. У квітні 2024 року у [PERSON] зламався мобільний телефон, оскільки телефон не підлягав ремонту довелося купити новий. 18 квітня 2024 року нею для доньки придбано телефон смартфон Xiaomi Redmi 12 4/128 GB. Вартість телефону складає разом з чохлом та поклейкою захисного складає 6145 гривень. Позивачка просила суд звернути увагу, що на даний час придбання мобільного телефону для дитини є необхідністю, а не забаганкою. Оскільки дитина ходить до школи, відвідує додаткові заняття, може опинитися під час повітряної тривоги в дорозі між місцем проживання та місцем проведення занять, наявність телефонного зв`язку з дитиною допомагає позивачу забезпечувати її безпекою під час повно масштабного військового вторгнення на території України. За таких обставин [PERSON] може швидко відреагувати, дізнатися де знаходиться дитина та відвести її в безпечне місце. Також, телефон є необхідним для навчання, особливо коли заняття час від часу проводяться дистанційно. [PERSON] використовує телефон для пошуку необхідної інформації для навчання та підготовки домашнього завдання, як із основних предметів так із додаткових. Тому просила суд врахувати вказані обставини та віднести витрати на придбання телефону до додаткових витрат на дитину. Придбаний телефон є телефоном середнього цінового сегменту, оскільки позивач економно використовує свій бюджет, завжди обирає для доньки якісні речі, але по доступній ціні. Також, 14 травня 2024 року позивачем для навчальних потреб доньки придбано принтер для ч/б друку HP LaserJet M111cw з WF. Вказаний принтер дає змогу [PERSON] здійснювати друк навчального матеріалу з мобільного телефону придбаного в квітні 2024 року. Придбання зазначеної техніки значно скоротить витрати на придбання навчального матеріалу та його роздрукування в точках надання послуг з друку. При школі де навчається [PERSON] влітку працюватиме літній табір з англійської мови. Тому друк навчального матеріалу потребуватиме значних матеріальних витрат. Вартість принтеру складає 6999 гривень, вартість однієї пачки паперу для друку формату А4 складає 169 гривень. Позивач, в міру своїх можливостей намагається забезпечити дитині дозвілля. 12 травня 2024 року позивачем придбано доньці квиток для відвідування кінотеатру «MULTIPLEX». Втрати на похід в кінотеатр склали 465 гривень. Дитина постійно росте, тому потребує додаткових витрат на придбання одягу. Взуття та одяг, які було придбано позивачем влітку та на початку осені 2023 року на весну 2024 року виявилися малими за розміром. Тому позивачу довелося придбати нові речі для дівчинки. Загальні витрати на придбання нового одягу в 2024 році складають 13 444 гривні. Витрати на канцелярські товари склали 481 гривню. Тобто позивач всі свої кошти витрачає, щоб забезпечити нормальні умови проживання та розвитку для спільної з відповідачем доньки. Слідкує за її здоров`ям, харчуванням, навчанням та зовнішнім виглядом. Намагається забезпечити доньку всім необхідним на побутовому рівні. Відповідач, [PERSON] , безпосередньої участі у вихованні дитини та піклуванні про неї не приймає. Добровільно надавати допомогу на лікування дитини та на додаткові витрати відмовляється, сплачує аліменти та надає кошти на додаткові витрати лише в судовому порядку. Тому позивач була змушена звернутися до суду з позов про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Також позивачем на ім`я доньки, [PERSON] відкрито особовий картковий рахунок в АТ «Ощадбанк», на який [PERSON] регулярно переводить кошти, щоб донька могла ними скористатися при потребі. Тому частина оплати на придбання товарів та речей виконано саме з карти [PERSON] . [PERSON] просить врахувати ту обставину, що їх донька підліток, має нормальний для її віку розмір, носить білизну, шкарпетки та одяг відповідно її віку та розміру та має інші потреби, які відповідають дівчинці її віку, як то засоби особистої гігієни, доглядова косметика штучні прикраси. Якби відповідач цікавився життям доньки, то він був би обізнаний з розмірами одягу та взуття які носить донька та з її потребами. Позивач має не великий заробіток, проте всі свої кошти витрачає для того щоб створити для доньки відповідні умови для життя та розвитку. Піклується про її здоров`я, про фізичний та інтелектуальний розвиток. Для вирішення незапланованих додаткових витрат, пов`язаних з розвитком інтелектуальних здібностей доньки, придбання необхідної техніки для навчання у школі, позивач вимушена звернутися до суду. Відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований та має стабільний заробіток, а саме, щомісячно отримує заробітну плату. Сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, відповідно до рішення Миронівського районного суду Київської області від 13 липня 2022 року, але лише після рішення суду про зміну розміру аліментів. До серпня 2022 року [PERSON] сплачував 1000 гривень щомісяця, що становило менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Добровільно відповідач надавати кошти на покриття додаткових витрат на утримання дитини не бажає. Тому, з урахуванням стану здоров`я відповідача, його стабільного заробітку, достатнього матеріального становища на утримання усіх дітей, він повинен сплатити половину понесених позивачем фактичних витрат на розвиток доньки відповідно до законодавства. Загальна сума додаткових витрат на дитину складає 37 290 гривень 14 копійок. Позивач вважає, що відповідач має можливість оплатити половину додаткових витрат на дитину, в розмірі 18 645 гривень, оскільки він є батьком дитини та має такі ж самі права та обов`язки щодо їх спільної доньки, як і позивач. Проте позивач завжди знаходиться поряд з дитиною, несе відповідальність за її здоров`я та піклуюся про її матеріальне забезпечення, тому вона звертається до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.05.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03.07.2024 року відповідачем [PERSON] через канцелярію суду зареєстровано відзив на позовну заяву, в якій він зазначив, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що з позивачем у них є спільна донька, [PERSON] , [INFO] , яка наразі проживає зі своєю матір`ю. Так як наше сімейне життя не склалося, шлюб між ними було розірвано, після чого кожний із них створив свою нову сім`ю. Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] підтверджується факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . У нього та [PERSON] є спільна донька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] . У своєму позові позивачка акцентує увагу на тому, що він безпосередньої участі у вихованні дитини та піклуванні про неї не приймає, при цьому, жодним належним та допустимим доказом не підтверджує цього. Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігів від 30 травня 2017 року по справа № 751/1764/17 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1000,00 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 13 липня 2022 року по справі №371/369/22, задоволено позовні вимоги [PERSON] до мене про зміну розміру аліментів. Стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів мого заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Вказані аліменти, які призначено судовим рішенням Миронівського районного суду Київської області від 13 липня 2022 року по справі №371/369/22, ним сплачуються належним чином і в повному обсязі, заборгованість по вказаним аліментам відсутня, що підтверджується розрахунком та листом Новозаводського відділу ДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09.01.2024.. Позивачка протягом двох останніх років подала три позови про стягнення додаткових витрат на дитину. Наразі судами розглядаються справи щодо стягнення з нього додаткових витрат на доньку [PERSON] , а саме: справа № 371/1361/22; № 369/22093/23, № 371/1600/23. У своєму позові позивачка підтверджує, що він сплачує аліменти та додаткові витрати на дитину, але, незважаючи на сплату коштів та на те, що у мене на утриманні також знаходиться ще одна дитина, дружина інвалід 2 групи та непрацездатні батьки, вона продовжує кожні 2-3 місяці подавати нові і нові позови про стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідачка намагається стягнути з нього абсолютно всі мої доходи, що вже, саме по собі, ставить його та всю сім`ю на межу матеріального виживання, що повинно бути враховано судом під час розгляду заявлених позовних вимог у даній справі. У своєму позові позивачка акцентує увагу на тому, що у неї не великий заробіток, який вона витрачає, щоб забезпечити доньку, але до позову нею не додано жодних доказів на підтвердження її доходів. Придбання одягу, взуття, мобільного телефону, принтера та іншого приладдя, відвідування кінотеатру не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України, а отже відповідач вважає, що суд має відмовити у задоволенні позову в цій частині. Так, позивачем в своєму позові не наведено особливих обставин, які би свідчили про необхідність стягнення з нього додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом, тощо. У свою чергу, відвідування гуртків, репетиторів відноситься до загального розвитку дитини, і є необов`язковим, а добровільним волевиявленням батьків. Окрім цього, витрати, на які посилається позивач у своєму позові, зокрема: - витрати на придбання одягу, білизні, прикрас, витрати на відвідування кінозалу, придбання попкорну та більшість інших витрат, жодним чином не пов`язані з лікуванням або розвитком здібностей дитини, її особливими потребами. Ці витрати не можна віднести до витрат, що викликані особливими обставинами, оскільки такі витрати не є додатковими, вони відносяться до поточних витрат, участь у яких повністю покривається моїми аліментними платежами. Є також незрозумілим, яке відношенням мають паперові пакети, попкорн карамель, штани жіночі, сумки, футболка, тениска, принтер та папір до нього, телефон та інші товари повсякденного вжитку до додаткових витрат на утримання дитини в розумінні приписів Сімейного кодексу України. Позивачем [PERSON] через канцелярію суду подано відповідь на відзив, у якій позивачем зазначено свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви відхилення. 17.07.2024 року представником позивача подано через канцелярію суду клопотання про долучення доказів. 23.07.2024 року відповідачем [PERSON] через канцелярію суду зареєстровано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що оскільки наведені у заперечені обставини спростовують доводи позивачки про невиконання відповідачем своїх обов`язків, а додані документи не підтверджують понесених додаткових витрат, вважає, що в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини необхідно відмовити. У судове засідання позивачка та її представник не з`явились. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. 10.06.2024 року представник позивача до суду направила заяву у якій просила суд розгляд справи проводити без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду направив заяву у якій просив суд розглял справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував та просила суд у їх задоволенні відмовити. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами\~ст. 10 ЦПК України\~передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що [PERSON] , перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON] . [INFO] в шлюбі в них народилася донька [PERSON] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, тому вони припинили шлюбні стосунки та розірвали шлюб. За рішеннями Миронівського районного суду Київської області відповідач сплачує аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частину всіх видів свого заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 15.08.2022 та подано до виконавчої служби для примусового виконання. В добровільному порядку відповідач кошти на утримання доньки надавати не бажає, жодних усних домовленостей щодо додаткових витрат на дитину між нами досягнуто не було. Донька, [PERSON] , проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. На день подачі позовної заяви до суду спільній доньці позивача та відповідача, Мирославі, виповнилося 12 повних років. Доказів на спростування вказаного відповідачем не надано. Згідно\~ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Аналіз положень\~ст. 185 СК України\~дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 винесеній у справі № 751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. У Постанові ВСУ від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, висловив позицію, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Верховний Суд в постановах від 30 січня 2019 року (справа № 205/4622/16-ц), від 10 січня 2019 року (справа № 369/11745/16-ц) не відносяться до додаткових витрат наступні: витрати одного з батьків на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка, витрати з придбання канцелярських товарів, одягу та взуття, витрати позивача на літній відпочинок за умови, якщо місце відпочинку дитини обиралось позивачем на власний розсуд, без узгодження з відповідачем, витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садка. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат. Вказані витрати суд відносить до особливих обставин, оскільки вони об`єктивно пов`язані з особливостями стану здоров`я дитини, а також розвитком її здібностей, та для забезпечення належних умов проживання, а тому є додатковими в розумінні\~ст. 185 СК України. Судом встановлено, що 22 листопада 2023 року [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні з діагнозом ГРВІ та гострий риносинусит. Вказаний факт підтверджується інформацією яку містить довідка видана лікарем- педіатром Центру сімейної медицини «Лікар Здоров`я». Також, [PERSON] хворіла з 24 квітня 2024 по 26 квітня 2024 року. Вказаний факт підтверджується інформацією яку містить довідка видана лікарем-педіатром Центру сімейної медицини «Лікар Здоров`я». Відповідно до консультаційного висновку лікаря педіатра Центру сімейної медицини «Лікар Здоров`я» від 24 квітня 2024 року діагноз: ГРВІ, гострий ринофаринготрахеїт. Відповідно до Акту надання послуг від 24 квітня 2024 року для [PERSON] надано первинну консультацію педіатра. Вартість вказаної послуги за прайсом склала 500 гривень, що підтверджується відповідним актом. На підтвердження даних доводів, позивачем через канцелярію суду було долучено до матеріалів справи: квитанції на придбання ліків та вітамінів, що складають 4131 гривня 14 копійок. Як вбачається з матеріалів справи дочка сторін [PERSON] відвідує додаткові заняття з алгебри, геометрії та фізики. Мирослава додатково займається з викладачем [PERSON] . Загальна сума додаткових витрат на оплату занять з математики та фізики складає 5456 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями, що приєднані до матеріалів справи. 18 квітня 2024 року позивачем для доньки [PERSON] придбано телефон смартфон Xiaomi Redmi 12 4/128 GB. Вартість телефону складає разом з чохлом та поклейкою захисного складає 6145 гривень, що підтвержено квитанцією магазину «COMFY» за №4031105-0035 від 18.04. 2024 року. Вартість принтеру складає 6999 гривень, вартість однієї пачки паперу для друку формату А4 складає 169 гривень. 12 травня 2024 року позивачем придбано доньці квиток для відвідування кінотеатру «MULTIPLEX». Втрати на похід в кінотеатр склали 465 гривень. Загальні витрати на придбання нового одягу в 2024 році складають 13 444 гривні. Витрати на канцелярські товари склали 481 гривню. Загальна сума додаткових витрат на дитину складає 37 290 гривень 14 копійок. Більш того, позивачем через канцелярію суду подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, у якому вона просила суд приєднати до матеріалів справи копії документів, квитанцій та актів, які містять інформацію, щодо стану здоров`я позивача [PERSON] . Суд зауважує, що посилання відповідача на те, що всі понесені та заплановані додаткові витрати на дитину не відповідають дійсним витратам є безпідставними, оскільки розмір аліментів, які сплачує позивач на утримання дитини не покривають розміру додаткових витрат на утримання дитини. Також, не доведеним є аргумент відповідача про те, що здійснення таких витрат було виключно одноособовим рішенням позивача, а надані квитанції на придбання ліків, одягу та гаджетів, підтверджує те, що додаткові витрати на дитину були понесені виключно одноособово позивачем. Відповідач є працездатним, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, тому має матеріальну можливість приймати участь у наданні додаткової матеріальної допомоги на утримання доньки. Виходячи з чого, з відповідача підлягають стягненню половина понесених позивачем додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] , в сумі 18\~645 грн. 10 копійок Згідно ч. 1\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Приймаючи вищевикладені обставини в цілому, суд доходить до висновку про повне задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. При цьому, суд вважає на необхідне зазначити наступне. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1211, 20 грн. в дохід держави.

Outcome: approved