Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернувся в суд з позовною заявою про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 22 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №9255249555, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 37863,36 грн. терміном на 42 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 0,01 % річних від суми боргу, в розмірі 2,49 % на місяць від суми кредиту, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити за його використання відсотки на умовах договору. 20.09.2021 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» було укладено Договір факторингу №200921, за яким первісний кредитор передав позивачу за плату належні йому права вимоги до [PERSON] . Однак всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на вимогу погасити борг, відповідач не виконав свого зобов`язання та після відступлення позивачу права грошової вимоги не виконав умови договору. Внаслідок неналежного виконання умов укладеного договору позичальник перед банком має заборгованість станом на 25.06.2023 р. в сумі 58423,62 грн., з яких 37321,29 грн. - борг за кредитом, 6,04 грн. - борг за річними відсотками та 21096,29 грн. борг за щомісячними процентами. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 02.05.2024 року відкрито провадження с праві та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, яку він отримав особисто, що підтверджується поштовим повідомленням, а також відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідач був вчасно повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подавав, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслав. В судове засідання не з`явився. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просить розгляд справи проводити без його участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності та згідно з ч.4\~ст.223 ЦПК України\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, встановив наступні фактичні обставини справи. 22 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №9255249555, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 37863,36 грн. терміном на 42 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 0,01 % річних від суми боргу, в розмірі 2,49 % на місяць від суми кредиту, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити за його використання відсотки на умовах договору. 20.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено Договір факторингу № 200921, відповідно до умов якого, правонаступником всіх прав та обов`язків виступає АТ «Таскомбанк». За цим Договором та Витягу Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 року, позивач являється Новим кредитором [PERSON] за Кредитним договором № 9255249555 від 22.02.2021 року з усіма наступними додатками та змінами. Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. Таким чином, АТ «Таскомбанк» набувши статусу нового кредитора у Кредитному договорі № 9255249555 від 22.02.2021 року, отримало право пред`явлення вимоги до відповідача про погашення наявної в нього заборгованості за вказаним договором. Згідно 1.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 5249555, який є невід`ємною частиною цього Договору. Також, в матеріалах справи наявна копія паспорту кредиту № 5249555, підписаного відповідачем [PERSON] , з якого вбачається, що відповідач був ознайомлений про всі умови кредитування, валютою кредиту, загальною вартістю кредиту, процентною ставкою, умовами повернення кредиту та іншими важливими правовими аспектами. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору, станом на 25.06.2023 р. в сумі 58423,62 грн., з яких 37321,29 грн. - борг за кредитом, 6,04 грн. - борг за річними відсотками та 21096,29 грн. борг за щомісячними процентами. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає аргументи позивача обгрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі, оскільки такі не спростовані, а навпаки відповідач позовні вимоги визнав. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Абз. 4 п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК» судові витрати по справі, пов`язані зі сплатою судового збору при подачі ними позову до суду в сумі 3028 гривень. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.\~526,549-551,629,1048-1050,1054 ЦК України\~,

Outcome: approved