Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

26.04.2024 через систему\~«Електронний суд», представник позивача адвокат Бойко В.В. який діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії\~АА № 0040451 від 22.04.2024 звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до ТОВ «ФК Дебт\~Коллекшн» Приватного\~виконавця виконавчого\~округу міста\~Києва Журиди\~Сергія Миколайовича,\~Приватного виконавця\~виконавчого округу\~міста Києва\~Кудрановського Юрія\~Володимировича в якому, просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» на користь позивача 3,83 гривень, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Журида С.М. постановою від 18.01.2022 року було відкрито виконавче провадження N°66592829 з примусового виконання виконавчого напису №168449, виданого 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» заборгованості у загальному розмірі 6307,50 грн. Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області по справі №289/1348/23 від 19.01.2024 року, яке набрало законної сили 19.02.2024 року, вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. В межах виконавчого провадження ВП №66592829 щодо примусового виконання виконавчого напису №168449, з позивача на користь відповідача приватним виконавцем було стягнуто 3,83 грн. Враховуючи наведене, [PERSON] вважає, що кошти в сумі 3,83 грн. були отримані ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» безпідставно та підлягають стягненню на підставі\~ст. 1212 ЦК України. Ухвалою судді від 29.04.2024 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\~ Згідно рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 19.01.2024, ухваленого у справі №289/1348/23, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №168449 від 15.06.2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» заборгованості у розмірі 6307,50 грн. Як вбачається зі змісту вищевказаного рішення 02.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Журидою С.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66592829 з примусового виконання виконавчого напису №168449 від 15.06.2021, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» заборгованість у розмірі 6307,50 грн. \~ Згідно повідомлення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кудрановського Ю.В. від 25.04.2024 в рамках виконавчого провадження №66592829 з примусового виконання виконавчого напису № 168449 виданого 15.01.2021 приватним нотаріусом Остапенко Є.М., станом на 30.01.2024 року було стягнуто кошти: борг на користь стягувача ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» в сумі 3,83 грн. Частиною першою\~статті 1212 ЦК України\~визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини другої\~статті 1212 ЦК України\~положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною третьою\~статті 1212 ЦК України\~встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз\~статті 1212 ЦК України\~дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Вказана правові позиція, викладені у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Таким чином, оскільки підставою для набуття коштів відповідачем був виконавчий напис №168449 від 15.01.2021, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» заборгованості у розмірі 6307,50 грн., який визнаний рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 19.01.2024, ухваленого у справі №289/1348/23, яке набрало законної сили, таким, що не підлягає виконанню, тому відпала сама підстава для набуття та утримання відповідачем коштів у сумі 3,83 грн., стягнутих з позивача за виконавчим провадженням №66592829. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми сумі 3,83 грн. на підставі\~ст. 1212 ЦК України. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу адвокатом Бойка В.В. в розмірі 50\~000 грн., суд виходить із наступного. У відповідності до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно частин 1-6\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена\~або підлягає\~сплаті\~відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат\~на\~оплату\~послуг\~адвоката\~має\~бути\~співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх\~розміру,\~з\~урахуванням складності справи\~та фінансового стану учасників справи. В своїй постанові від 19 лютого\~2020 року у справі №\~755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.\~268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 п.п.145, 147 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом даної справи, останній підтверджує наданими копіями: ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 22.04.2024, договору про надання правової допомоги від 22.04.2024, укладеного між [PERSON] (Адвокатом), та [PERSON] (Клієнтом), згідно розділу 3 якого сторони домовилися, що гонорар за договором в кожній окремій судовій інстанції становить в розмірі 50 000,00 грн. Кошторисом витрат від 22.04.2024 на суму 50 000,00 грн. у відповідності до якого витрати складаються, зокрема, із консультування клієнта до початку написання позовної заяви, написання заяви про забезпечення позову, написання позовної заяви, консультування клієнта у процесі ведення справи, написання відповіді на відзив, написання заперечення по справі, написання додаткових пояснень. Враховуючи вищевказані правові висновки Верховного Суду, при вирішенні заявленої позивачем вимоги про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу суд бере до уваги, ціну позову, значення для позивача, відсутність заходів до досудового врегулювання спору та те що поданий [PERSON] позов складено на підставі усталеної позитивної практики Верхового Суду, тому його підготовка не мала займати значний час. До матеріалів справи долучено копію\~свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6367, виданого [PERSON] на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 04 квітня 2019 року № 28, що підтверджує його повноваження відповідно до висновків зроблених у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 757/21384/19-ц (провадження № 61-15866св19) та від 23 вересня 2021 року у справі № 367/862/19 (провадження № 61-8402св21) та від 13 вересня 2023 року у справі № 283/2629/19 (провадження № 61-5962св23). Таким чином, на підставі вищевикладеного, з урахуванням п.4 ч.4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що клопотання позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу в сумі 50\~000 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме в 50-кратному розмірі від ціни позову, що становить 191 грн. 50 коп. Витрати по\~сплаті судового\~збору покласти\~на відповідача.

Outcome: approved