Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

14.06.2024 адвокат Колошкін П. І. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в\~розмірі 4 000 грн 00 коп., що підлягає індексації, щомісячно, починаючи стягнення з 14.06.2024 і до повноліття дитини. На обґрунтування позовної заяви зазначено, що сторони у період з 27.01.2018 по 04.04.2024 перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу [PERSON] з відповідачем [PERSON] вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Їх спільна малолітня дочка [PERSON] проживає з позивачем, яка займається її вихованням та матеріальним забезпеченням. Відповідач [PERSON] ухиляється від матеріального забезпечення їх дочки, створення їй належних умов для життя та розвитку, не допомагає з придбанням продуктів харчування, одягу, дитячих засобів гігієни, розвиваючих іграшок, а також необхідних медикаментів. Відповідач [PERSON] є здоровою та працездатною людиною, інших дітей на утриманні не має, стягнення за виконавчими документами відносно нього не проводиться, але має дохід, який витрачає для задоволення власних потреб. На підставі викладеного, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини щомісячно у розмірі 4 000 грн 00 коп. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.06.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 01.07.2024. 01.07.2024 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено. 15.07.2024 належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] разом з позовом подав клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечував представник позивача і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №\~361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого заочного рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підтвердження доводів позовної заяви надано свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] та свідоцтво про народження серія [NUMBER] , з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.01.2018 та мають дочку [PERSON] , [INFO] (а. с. 6, 10). Згідно паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 20.02.2018 в органі 1420, Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №\~1420-1405725-2018 від 07.03.2018 позивач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7, 9). З довідки відділу центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/934 від 17.06.2024 вбачається, що відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а. с. 16). У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, части 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умова для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.\~ Позивачем надано докази того, що відповідач є батьком їх спільної малолітньої дочки, тому зобов`язаний її утримувати до досягнення повноліття, однак між ними не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дитини. Враховуючи, що відповідач будь-яких заперечень проти позовної заяви не надав, не спростував повідомлені позивачем обставини наявності у нього можливості сплачувати аліменти в розмірі 4 000 грн 00 коп., позовна заява [PERSON] про стягування з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини щомісячно до досягнення нею повноліття у твердій грошовій сумі по 4 000 грн 00 коп., яка перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України в частині стягування аліментів рішення належить звернути до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Outcome: approved