Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Від імені та в інтересах позивача [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, звернувся адвокат Семенов Вадим Іванович. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 29 вересня 2023 року приблизно о 13:00 на підземному паркінгу, що знаходиться у будинку 24 по вулиці Героїв оборони Одеси міста Одеса, відповідач [PERSON] при паркуванні власного автомобіля марки BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодила автомобіль марки Mercedes-Benz S500, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] . У зв`язку із пошкодженням автомобіля, позивач змушений був звернутися до послуг СТО, та відповідно загальна вартість робіт та матеріалів для відновлення автомобіля, складає 8 360, 00 грн. В добровільному порядку відповідач відмовилась відшкодувати завдану шкоду. На підставі викладеного представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача збитки в розмірі 8\~360 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 01 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. На адресу суду 21.03.2024 року (вх. № 9758) надійшло клопотання представника позивача про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: довідку ЖЄО № 26745 від 29.09.2023 року на 20 аркушах, платіжну інструкцію № 0.0.3233581530.1 від 05.10.2023 року. Не погоджуючись з позовними вимогами 02.04.2024 р. представник відповідача адвокат Гулям У.Х. подав відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву представник відповідача зазначив, що відповідач позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. Позивачем не надано до позову жодних доказів щодо причинно-наслідкового зв`язку між діянням особи та заподіянням шкоди, що є обов`язковою умовою настання деліктної відповідальності. Підтвердження вартості завданих збитків не може бути належним доказом щодо відшкодування завданої шкоди саме відповідачем у справі. Згідно відзиву на позовну заяву просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати у розмірі: 6\~000 гривень. Також, у відзиві представник відповідача просить продовжити строк на подання відзиву на позовну заяву. Не погоджуючись з відзивом на позовну заяву представник позивача 22.04.2024 року (вх. № 13657) надав суду відповідь на відзив. Згідно відповіді на відзив представник позивача зазначив, що клопотання на продовження строку на подання відзиву на позовну заяву не місить в собі доказів щодо поважності причин пропуску строків на подання відзиву, відповідач свідомо умисно ігнорувала факт розгляду справи, свідоме не прийняття активної участі у справі, зокрема не здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків не може бути поважною причиною для поновлення або продовження строку на подання відзиву. Щодо відсутності доказів на підтвердження обставин позову зазначив, що такі твердження є припущенням, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження даного факту, зокрема у письмових поясненнях відповідач особисто підтвердила поліції викладені в заяві факти, а саме, що в підземному паркінгу вона коли ставила свій автомобіль та коли виходила з нього вперлась двері автомобіля позивача. А тому, твердження відповідача, що нею не було завдано шкоди власності позивача, є такими, що не відповідають дійсності. Наявні у справі документи свідчать про прямий взаємозв`язок між діями відповідача та завданою шкодою. З урахуванням викладеного представник позивача просить позов задовольнити та не приймати до уваги відзив на позовну заяву, який подано з пропуском строку встановленого ЦПК України. Чергове судове засідання у справі призначеного на 15 липня 2024 року, сторони до суду не з`явились. На адресу суду 21.03.2024 року (вх. № 9759) надійшла заява представника позивача щодо можливості розгляду справи за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача адвокат Гулям У.Х. також звернувся із заявою про слухання справи за його відсутності та відсутності відповідача. \~ \~ \~ \~З огляду на зазначене судом встановлено, що представник позивача та відповідача звернулись із заявами про слухання справи за їх відсутності, а відтак підстав для відкладення слухання справи судом не встановлено. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, докази надані на підтвердження позовних вимог, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Щодо поданого відзиву на позовну заяву та клопотання про продовження строку на його подання суд зазначає наступне. Згідно положення\~ч.1\~ст.\~126\~ЦПК України\~-\~право на\~вчинення процесуальної\~дії втрачається\~із закінченням\~строку,\~встановленого законом\~або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 126 ЦПК України). Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 127 ЦПК України). Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч. 2 ст. 127 ЦПК України). \~ \~ \~ \~З огляду на поданий відзив на позовну заяву, представник відповідача надано клопотання з зазначенням причин пропуску строку на вчинення процесуальної дії. \~ \~ \~ \~Суд зазначає, та звертає увагу учасників провадження, що згідно роздруківки про отримання смс-повідомлення про виклик до суду, відповідач повідомлення отримала 06.12.2023 року, в подальшому, 12.02.2024 року відповідач особисто приймала участь в судовому засіданні та висловила думку щодо заявлених позовних вимог, зазначила, що позов не визнає, на дату слухання справи, а саме на 21.03.2024 року, була повідомлена особисто. \~ \~ \~ \~Відзив на позовну заяву надійшов 02.04.2024 року, тобто за спливом 4 місяців з дня коли відповідач була обізнана щодо наявності справи в провадженні суду. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем з неповажних причин пропущено строки на подання відзиву на позовну заяву, клопотання про продовження процесуального строку не містить в собі будь-якого обґрунтування щодо поважності причин на його продовження, а відтак поданий відзив на позовну заяву, судом до уваги не приймається та залишається без розгляду. \~ \~ \~ \~Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача збитку в розмірі 8\~360 гривень та понесених судових витрат, суд виходить з наступного. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що 29 вересня 2023 року приблизно о 13:00 на підземному паркінгу, що знаходиться у будинку [ADDRESS] , відповідач [PERSON] при паркуванні власного автомобіля марки BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодила автомобіль марки Mercedes-Benz S500, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] . У зв`язку із пошкодженням автомобіля, позивач змушений був звернутися до послуг СТО, та відповідно загальна вартість робіт та матеріалів для відновлення автомобіля, складає 8 360, 00 грн., які він просить стягнути з відповідача на свою користь. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.10 ЦПК України). Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоложних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. В ході судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed