Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2024 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей. Свій позов мотивує тим, що 13.07.2015 між ним та відповідачкою [PERSON] Деревківською сільською радою Любешівського району Волинської області було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 3. Від цього шлюбу вони мають двоє дітей, синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачкою протягом останніх двох років у зв`язку з постійними сварками значно погіршилось. Вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Їх шлюб існує формально та збереження його неможливе. Спору про місце проживання дітей між ними не існує, діти проживають з позивачем. Просить суд розірвати їх шлюб та визначити місце проживання малолітніх дітей разом з батьком. Ухвалою судді від 16.05.2024 дану позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді від 30.05.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Підготовче судове засідання призначено на 10 год 00 хв 04.07.2024 (а.с.28). У підготовче судове засідання позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] не з`явились, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленими про дату, час та місце його проведення, про причини неявки суд не повідомили. Позивач [PERSON] подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі (а.с.31). Відповідачка [PERSON] також подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, де зазначила, що позов визнає в повній мірі (а.с.33). Ухвалою суду від 04.07.2024 відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачкою [PERSON] в частині визначення місця проживання малолітніх дітей. Роз`єднано у самостійні провадження позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу постановлено продовжити розглянути в даному провадженні (справа № 162/392/24, провадження № 2/162/137/24). Позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей - виділено у самостійне провадження та передано до канцелярії Любешівського районного суду Волинської області для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням наведеного, на підставі вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України суд дійшов висновку про можливість проведення підготовчого судового засідання у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу без участі позивача та відповідачки, а також про розгляд даної справи по суті у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до переконання про задоволення позову про розірвання шлюбу з таких підстав. Як убачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 13.07.2015 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Деревківською сільською радою Любешівського району Волинської області, актовий запис № 3. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.10). Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 21.01.2016 та серії [NUMBER] від 20.11.2021 стверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8, 9). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як убачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, шлюб існує формально. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, тому зі сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1211,20 грн необхідно повернути безпосередньо позивачу з державного бюджету 605,60 грн, а 605,60 грн - стягнути з відповідачки в користь позивача. На підставі\~ст.\~24, 55, 56, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved