Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

16.04.2024 року адвокат Салтисюк Ю.В, діючи в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою до Личківської сільської ради, третя особа - приватний нотаріус Новомосковського нотаріального округу Дніпропетровської області Щока Валентина Олександрівна про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що позивач є сином [PERSON] . До 2011 року [PERSON] проживав разом з дружиною та позивачем в с. Личкове Новомосковського району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] являвся власником земельної ділянки, площею 4,7002 га, яка знаходиться на території Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, цільове призначення земельної ділянки «для ведення фермерського господарства», кадастровий номер 1222384000:01:001:0684. У 2011 році [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до АР Крим Україна. Оскільки в лютому 2014 року Кримський півострів був анексований РФ, виїхати з АР Крим стало важче, а згодом взагалі стало майже неможливо. [INFO] батько позивача помер на тимчасово окупованій території України АР Крим. Про смерть батька позивачу стало відомо у грудні 2023 року. Документальне підтвердження факту смерті у позивача було відсутнє до лютого 2024 року. Для оформлення спадкових справ на спадщину за законом, залишену після смерті батька, 08.02.2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського нотаріального округу Дніпропетровської області Щоки В.О., однак, листом від 08.02.2024 року позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та роз`яснено, що для оформлення спадкових справ позивачу необхідно належним чином встановити факт смерті батька [PERSON] на тимчасово окупованій території в судовому порядку, після чого отримати в органах державної реєстрації актів цивільного стану свідоцтво про смерть встановленого законодавством України зразка. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2024 року встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , місце смерті с. Зелене Нижньогірського району Автономної Республіки Крим. 03.04.2024 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) проведено державну реєстрацію факту смерті [PERSON] та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис 600. 09.04.2024 року позивач повторно звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського нотаріального округу Дніпропетровської області Щоки В.О. з наміром оформити свої спадкові права на спадщину за законом після смерті батька. Однак, листом від 09.04.2024 року позивачу повідомлено, що ним пропущений строк у шість місяців для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позивач вважає, що ним пропущений строк для прийняття спадщини з причин, що не залежали від волі позивача та було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій. Перше звернення до нотаріуса позивач здійснив 08.02.2024 року, в межах шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини. Дотримання строків для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] було тісно пов`язано з встановленням в судовому порядку факту смерті батька та реєстрації даного факту. Таким чином, у позивача були перешкоди для подання заяви. Позивач просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном три місяця. Ухвалою від 16.04.2024 року позовна заява прийнята до розгляду, по цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 16.05.2024 року витребувано від приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Щоки В.О. копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 25.06.2024 року закрито підготовче провадження та цивільна справа призначена до судового розгляду. У судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Личківської сільської ради у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Третя особа - приватний нотаріус Новомосковського нотаріального округу Дніпропетровської області Щока Валентина Олександрівна у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено ст.ст.12 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьком позивача [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 11). Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2024 року встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , місце смерті с. Зелене Нижньогірського району Автономної Республіки Крим. (а.с. 16-17) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.04.2024 року (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, площею 4,7002 га, яка знаходиться на території Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, цільове призначення земельної ділянки «для ведення фермерського господарства», кадастровий номер 1222384000:01:001:0684, що підтверджується свідоцтвом про право власності та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.18- 19). З довідки нотаріуса, яка надана на виконання ухвали суду щодо витребування копії спадкової справи, вбачається, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася. (а.с. 47-48). Згідно листа приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Щоки В.О. від 08.02.2024 року позивачу [PERSON] було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та роз`яснено, що для оформлення спадкових справ позивачу необхідно належним чином встановити факт смерті батька [PERSON] на тимчасово окупованій території в судовому порядку, після чого отримати в органах державної реєстрації актів цивільного стану свідоцтво про смерть встановленого законодавством України зразка. (а.с. 14). 06.03.2024 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) позивачу [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] та роз`яснено, що для вирішення питання необхідно звернутися до суду. (а.с. 15) Згідно листа приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Щоки В.О. від 09.04.2024 року позивачу роз`яснено, що строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплив 16.02.2024 року, оскільки заяву про прийняття спадщини не було подано в встановлений строк, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини позивачу роз`яснено про право звернення до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.13). Отже, судом встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори спадкоємці не зверталися, спадкова справа не заводилася. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ суд перевіряє наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17 судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що ним пропущений строк для прийняття спадщини з причин, що не залежали від його волі та було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій. Перше звернення до нотаріуса він здійснив 08.02.2024 року, в межах шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини. Дотримання строків для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] було тісно пов`язано з встановленням в судовому порядку факту смерті батька та реєстрації даного факту. Таким чином, у нього були перешкоди для подання заяви. Отже, наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, можуть бути визнані судом поважними, оскільки, самі по собі ці обставини свідчать про поважність причин пропуску зазначеного строку, та позивачем надано допустимі та належні докази на підтвердження поважності пропуску для подання заяви про прийняття спадщини. Обставини, які викладені позивачем, зокрема той факт, що батько позивача помер на окупованій території в АР Крим та позивач був змушений встановлювати факт смерті батька та в подальшому здійснити реєстрацію даного факту, обґрунтовують поважність причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. За положеннями ст. ст. 12,81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах,передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд приймає до уваги наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] та вважає їх поважними, враховуючи принцип верховенства права та дотримуючись розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Відтак, причини пропуску встановленого законом строку суд вважає поважними, а тому вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача та визначити йому додатковий строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з визначенням двомісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суд вважає такий строк достатнім для реалізації позивачем права на подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: partial