Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом до відповідачів про відібрання неповнолітньої дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав. Свої вимоги мотивують тим, що батьки дитини не створили належних умов для забезпечення стабільної життєдіяльності дитини, її виховання, освіти, тощо, тому 24.05.2024 року виконавчим комітетом Корюківської міської ради було прийнято рішення про негайне відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від її батьків. 27.05.2024 року [PERSON] , [INFO] , була влаштована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Ніжин, вона категорично відмовилась повертатись додому, бажає бути влаштованою до державного закладу. Представник позивача в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити. В судове засідання від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, відзиву та заперечень не подав. Представники третіх осіб надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, враховуючи вказане, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в [ADDRESS] проживає [PERSON] , [INFO] . Вона має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] . 07.08.2023 року від працівника ювенальної превенції Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області було отримане повідомлення, що до Корюківського РВП надійшло повідомлення зі служби 102 від [PERSON] , про те, що її неповнолітня дитина [PERSON] , 2009 р.н. не ночувала вдома без її дозволу, на телефонні дзвінки не відповідала. Дитина була виявлена у невідомих людей за адресою [ADDRESS] . При спільному виїзді наряду СРПП, Служби у справах дітей Корюківської міської ради, фахівцями із соціальної роботи ЦНСП Корюківської міської ради було проведено опитування дитини та проведено профілактичну бесіду. Зі свого боку [PERSON] відмовилася повертатися додому. Пояснюючи тим, що мати її постійно контролює та періодично вчиняє психологічне і фізичне насильство і звернулась до районного відділу поліції із заявою про насильство з боку матері. Неповнолітня [PERSON] 07.08.2023 року була поміщена до дитячого відділення Корюківської центральної лікарні, а 21.08.2023 року була влаштована до Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. В Ніжинському ЦСПРД з дитиною була проведена корекційна та соціально-психологічна робота за наступними напрямками: стабілізація емоційної сфери, корекція девіантної поведінки, профілактичні та просвітницькі заходи, а також надавалися консультації матері [PERSON] . В закладі було оформлено ІД-картку дитини. У зв`язку з позитивною динамікою змін, які відбулися з [PERSON] та бажанням самої [PERSON] повернутися додому, а також з метою збереження родинних стосунків, налагодження довірливих взаємовідносин між членами родини, 19.10.2023 року [PERSON] була передана матері [PERSON] за її заявою. За цей час ситуація в сім`ї [PERSON] ( [PERSON] ) Лілії не стабілізувалася. Побудувати довірливі стосунки матері з донькою не вдалося. Батько [PERSON] , [PERSON] , з сім`єю не проживає, перебуває на непідконтрольній Україні території, з дитиною не спілкується. У вихованні дитини участі не бере, не допомагає матері дитини в утриманні неповнолітньої дитини, не цікавився ані фізичним, ані духовним розвитком дитини, від виконання батьківських обов`язків самоусунувся. [PERSON] на початку 2024 року зверталася до Служби у справах дітей Корюківської міської ради з приводу надання консультації щодо позбавлення батьківських прав її матері [PERSON] ( [PERSON] ) Лілії, аргументуючи тим, що між нею та матір`ю зовсім відсутнє взаєморозуміння, мати не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Після роботи, замість того, щоб приділити їй увагу (зі слів дитини), розпиває пиво та систематично вчиняє психологічне насильство. Сама [PERSON] згодна з тим, що між нею та донькою виникають гарячі суперечки щодо того, о котрій годині дівчина має повертатися з прогулянки додому, її санітарного стану, посильної допомоги по дому. Мати наполягає на тому, що донька повинна бути вдома не пізніше 9 години вечора, а донька вважає, що тут взагалі неприпустимі жодні обмеження, після чого [PERSON] сходить з дому. Неодноразово була помічена в час комендантської години в місті (зокрема, працівники поліції затримали її разом з підлітками, що мають девіантну поведінку в укритті в нічний час). Під час учбового процесу дитина неодноразово була помічена поза закладом освіти (в місті), часто в брудному та занедбаному вигляді. На матір, [PERSON] , 1980 р. н., протягом 2023 року складалися адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 184 КУпАП та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Службою у справах дітей Корюківської міської ради та працівниками ювенальної превенції Корюківського районного відділу поліції були проведені профілактичні заходи із сім`єю, в ході яких проведено бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків, ведення здорового способу життя, створення належних умов для проживання, розвитку та навчання дитини. 20.05.2024 року мати дитини [PERSON] звернулась до закладу (Корюківського ліцею №1 Корюківської міської ради), повідомила, що її неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , з п`ятниці 17.05.2024 року не повернулась додому, не почувала, не повідомила про своє місце перебування. Матір хвилювало питання, чи присутня її дитина на уроках. Працівники Служби у справах дітей зобов`язали матір дитини звернутись до Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області з заявою про розшук її доньки. Дитина була знайдена в м. Сновську. Крім того, мати повідомила, що вона не має впливу на доньку, вона її не слухає, не приходить на ніч додому, веде себе непристойно. Просить влаштувати її дитину до державного закладу. 20.05.2024 року [PERSON] , 2009 р.н., працівниками поліції було доставлено до приймального відділення Корюківської ЦРЛ, для проведення медичного обстеження з метою подальшого її влаштування до Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Дитина була дуже брудна, з педикольозом. Виходячи з викладеного вище, вбачається, що батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] не створили належних умов для забезпечення стабільної життєдіяльності дитини, її виховання, освіти, тому постало питання подальшого перебування дитини [PERSON] , [INFO] , з її батьками. 24.05.2024 року виконавчим комітетом Корюківської міської ради було прийнято рішення №214 про негайне відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від її батьків [PERSON] , жительки [ADDRESS] , [PERSON] , жителя [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , була влаштована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Ніжин, вона категорично відмовилась повертатись додому, бажає бути влаштованою до державного закладу. Згідно Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально забезпечувати та утримувати її. Відповідно до статті 170 Сімейного кодексу України суд може прийняти рішення про відібрання дітей у батьків, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Право на звернення до суду з відповідним позовом має орган опіки та піклування Виходячи з викладеного вище, вбачається, що батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] не створили належних умов для забезпечення стабільної життєдіяльності дитини, її виховання, освіти, тому постало питання подальшого перебування дитини [PERSON] , [INFO] , з її батьками. Частини 1, 2 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" вказують, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в ст. ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-ХІІ 27.02.1991 року. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За пунктом 2 частини першої статті 164 СК України підставою для відібрання дитини від батьків є ухилення ними від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідність відібрання у відповідачів неповнолітньої дитини без позбавлення їх батьківських прав. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved