Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-08 00:00:00

Позивач звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що [INFO] померла її ( [PERSON] ) двоюрідна сестра [PERSON] , яка до дня смерті проживала по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19 липня 2023 року Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради Львівської області. Після смерті [PERSON] , [INFO] , відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка, на якій він розташований, а також грошові вклади у банківській установі. Спадкодавець [PERSON] заповіту не складала. [PERSON] із пропуском строку для прийняття спадщини звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного округу Петрів Віолети Янівни про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса Дрогобицького районного округу Петрів Віолети Янівни про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.03.2024 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутності можливості встановлення факту родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем. Позивач вказує, що пропуск вказаного строку на прийняття спадщини зумовлений поважними причинами, зокрема тим, що вона є внутрішньо переміщеною особою. Дочка позивачки з малолітніми дітьми виїхала закордон через російську агресію. З цієї причини позивачка також виїздила закордон, а саме в періоди 06.07.2023-08.08.2023 та 09.09.2023-19.09.2023, тож на момент смерті спадкодавця [PERSON] позивач перебувала закордоном. Просить суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] є двоюрідною сестрою [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] та визначити додатковий строк 2 (два) місяці з часу набрання судовим рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою від 04.04.2024 в зазначеній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 29.04.2024, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення 18.04.2024 відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначає, що: 27.09.2023 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного округу Петрів Віолети Янівни із заявою про прийняття спадщини (у спадковому реєстрі №71304967), а 15.03.2024 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину як спадкоємець п`ятої черги. З приводу покликання позивачки на те, що остання є внутрішньо переміщеною особо, звертає увагу суду на те, що адресою її фактичного місця проживання є м.Дрогобич, тобто місто, в якому померла спадкодавець проживала до часу смерті, і в якому була відкрита спадкова справа. Тому жодних обставин щодо неможливості звернення до нотаріуса для прийняття спадщини у зв`язку із віддаленим місцем проживанням немає. Щодо перебуванням [PERSON] за кордоном у період з 06.07.2023 по 08.08.2023 та з 09.09.2023 по 19.09.2023. Підпунктом 2.1 пункту 2 та підпунктом 3.5 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого передбачено, що спадкова справа заводиться нотаріусом зокрема на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. У випадку, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Із урахуванням наведеного, доводи позивача про те, що у зв`язку перебуванням за кордоном їй було створено непереборні перешкоди своєчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті двоюрідної сестри, вважає помилковими. Позивач [PERSON] яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка, вказала на те, що після смерті [PERSON] між родичами було вирішено, що спадщину оформляють на [PERSON] , а пізніше після продажу кошти поділять між собою. Коли вона телефонувала до [PERSON] , то остання їй відповіла, що вона така ж сестра покійної, як і вона, однак жодної домовленості. Представник позивача [PERSON] , доводи своєї довірительки підтримала, просить позов задоволити оскільки такий підставний. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи за її відсутності, просить суд відмовити у задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватний нотаріус Дрогобицького районного округу Петрів В.Я. подала клопотання про розгляд справи без її участі, у вирішенні справи покладається на думку суду, складу суду повністю довіряє. Суд з`ясувавши обставини справи, вислухавши доводи позивача та її представника, пояснення свідка [PERSON] , беручи до уваги доводи викладені відповідачем у відзиві, встановив наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, таке право є абсолютним, виражає демократичні засади суспільства, спрямоване на всебічний захист прав людини та громадянина. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. За принциповими положеннями ст.\~12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 26 вересня 2012 року в справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року в справі № 6-1486цс15 і підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року в справі № 318/1037/15, від 21 жовтня 2019 року в справі № 662/1724/18, від 24 січня 2020 року в справі № 192/1663/17, від 22 лютого 2024 року у справі № 755/1886/22. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, визначеного ст. 1270 ЦК України, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи. У постановах від 11 липня 2018 року в справі №381/4482/16ц (провадження №61-12844св18) та від 11 листопада 2020 року тв. справі №750/262/20 (провадження №61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Водночас, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У постанові від 20 жовтня 2021 року в справі №405/7111/19 Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. З огляду на положення «Порядку вчинення нотаріальних дій», позивачка не була позбавлена можливості протягом шестимісячного строку після смерті двоюрідної сестри подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, у тому числі шляхом її направлення засобами поштового зв`язку, з подальшим дооформленням належним чином (із засвідченням справжності підпису) або особистим прибуттям до нотаріуса. Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2023 року в справі № 345/4153/22, від 22.02.2024 року у справі № 755/1886/22. Крім того, в сумарній кількості перебування позивачкою за кордоном після смерті [PERSON] становить 40 днів, що не позбавляло останню можливості звернутися до нотаріуса у встановлений законом строк. Щодо аргументів [PERSON] перебування з 17.10.2023 по 27.10.2023 на стаціонарному лікуванні у Дрогобицькій міській лікарні №1. Останньою не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини. Долучений до позовної заяви, витяг із історії хвороби № 11196 не містить інформації про те, що позивачка протягом шести місяців після відкриття спадщини перебувала на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні. Мова йде лише про 10 днів. Покликання [PERSON] на виписку зі стаціонарного лікування про те, що вона постійно перебувала під наглядом сімейного лікаря та більше місяця лікувалася амбулаторно жодним чином не свідчить про неможливість звернення до нотаріуса у строк, визначений законодавством. Щодо покликання позивачки на те, що на усне звернення до одного із нотаріусів м. Дрогобича, останній пояснили, що у зв`язку із військовим станом строк прийняття спадщини продовжено до 10 місяців з дня відкриття спадщини, то таке є голослівним і жодним чином не підтверджено. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до вимог ст.\~76,\~77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вимогами статей\~78, 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду немає правових підстав для задоволення позову, а тому у задоволені позову слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність відмовити у позові, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed