Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-11 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Холд груп» (далі - ТОВ «Холд груп»), третя особаОболонська районна в місті Києві державна адміністрація (далі - Оболонська РДА) про визнання незаконною вимоги щодо укладення договору та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 07.12.2023 позивач як учасник бойових дій в першочерговому порядку отримав ордер №010781 на житло за адресою: [ADDRESS] . Термін його пред`явлення становить 30 днів. ТОВ «Холд груп» є керуючою компанією, яка обслуговує вищезазначений житловий будинок. 11.12.2023 вона в інтересах позивач намагалась надати ордер відповідачу, але їй відмовили, посилаючись на необхідність укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, також вона поверхнево оглянула квартиру. Розглядаючи потім зроблені фото квартири, було з`ясовано, що у приміщенні санвузла є тріщина у стіні, а можливо і інші недоліки, які необхідно зафіксувати перед вселенням. 18.12.2023 позивач особисто прибув до відповідача, подав заяву, до якої долучив оригінал ордеру. Керівник відповідача йому повідомив, що ніяких договорів найму вони не укладають, ключі від квартири не дадуть та його не заселять. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється на договірних засадах, отже вимога відповідача укласти з ним договір по надання таких послуг є незаконною і не може слугувати підставою для відмови у прийнятті ордеру та у вселенні. Просив: визнати незаконною вимогу ТОВ «Холд груп» укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, як підставу відмови йому вселитися у квартиру за адресою: [ADDRESS] , згідно з ордером №010781; зобов`язати ТОВ «Холд груп» відновити його право як учасника бойових дій на забезпечення житлом, провести його вселення відповідно до ордеру №010781 у порядку, встановленому ст. 61 ЖК України, постановою Ради міністрів УРСР від 11.12.1984 №470, в тому числі укласти з ним договір найму та видати ключі. 14.03.2024 постановлено ухвалу про залишення позову без руху. 21.05.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та залучено третю особу. 11.06.2024 третя особа надала пояснення на позовну заяву, в яких просила прийняти законне та обґрунтоване рішення. Зазначила, що 30.11.2023 за актом №279 Оболонській РДА передано окрему однокімнатну квартиру [ADDRESS] в новобудові для поліпшення житлових умов громадян, які перебувають на квартирному обліку у першочерговому списку за категорією «Учасники бойових дій, залучені до антитерористичної організації». Оглядова заява №5 від 30.11.2023 була надана на імя позивача та отримана його матір`ю за довіреністю, яка надала згоду на отримання позивачем вказаної квартири. Розпорядженням Оболонської РДА від 04.12.2023 №791 [PERSON] , 1983 року народження, у порядку черговості надано згідно з першочерговим списком за категорією «Учасники бойових дій, залучені до антитерористичної операції» одному окрему однокімнатну квартиру [ADDRESS] із зняттям усієї сім`ї з квартирного обліку, оскільки в кооперативній окремій однокімнатній квартирі [ADDRESS] залишається мати заявника, одна. Ордер отримала мати на заходах в Київській міській державній адміністрації 07.11.2023. Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 01.01.2024 року. 14.06.2024 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. Зазначив, що ордер від 07.12.2023 №010781 скінчився 05.01.2024. Правові підстави для вселення позивача в спірну квартиру відсутні, оскільки ордер є недійсним. Доводи про те, що квартира мала недоліки спростовуються оглядовою заявою від 30.11.2023 №5. Багатоквартирний будинок [ADDRESS] збудований ТОВ «Інтербуд ТМ» за власні кошти та залучені інвесторами кошти. Спірна квартира не відноситься ні до державного, ні до громадського житлового фонду. 17.06.2024 позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що поки ордер був дійсний, він на його підставі зареєстрував своє місце проживання та здав його оригінал відповідачу. Докази того, хто є власником спірної квартири на момент видачі йому ордеру відповідач не надав. Купівлю квартири державою листом від 03.04.2024 підтвердив Департамент будівництва та житлового забезпечення КМДА. 02.07.2019 між ТОВ «Фінансова компанія Сістемінвест» та ТОВ «Інтербуд ТМ» укладено договір №02/07/2019 про організацію спорудження об`єкту будівництва за адресою: [ADDRESS] . 10.07.2024 до суду надійшла заява позивача про відкладення розгляду справи, оскільки він не отримував повістки про виклик до суду із зазначенням часу проведення судового засідання. Суд залишає зазначену заяву без задоволення, оскільки підстави для відкладення розгляду справи, яка призначена до розгляд без виклику сторін, відсутні. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 02.07.2019 між ТОВ «Фінансова компанія Сістемінвест» та ТОВ «Інтербуд ТМ» укладено договір №02/07/2019 про організацію спорудження об`єкту будівництва за адресою: [ADDRESS] . 30.11.2023 Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) передав Оболонській РДА квартиру [ADDRESS] [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] , оглянула квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка складається з 1 кімнати житловою площею 14,09 кв.м, загальною 32, 28 кв.м., на 13 поверсі, квартира у новобудові, та надала згоду на вселення. 04.12.2023 Оболонська РДА прийняла розпорядження №791, згідно з яким надала [PERSON] одному окрему однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Зняла позивача та [PERSON] , з квартирного обліку. 07.12.2023 позивачу виданий ордер №010781 серії Б на зайняття житлового приміщення однокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] . 18.12.2023 позивач звернувся до ТОВ «Холд груп» з заявою про укладання договору найму спірної квартири. 01.01.2024 [PERSON] зареєструвався в спірній квартирі. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 58 ЖК України встановлено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством України. Статтею 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Кабінетом Міністрів України. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї порівняно з умовами, передбаченими цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства України, є недійсними. Відповідно до ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб (п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Судом встановлено, що ордер на спірну квартиру був виданий позивачу Оболонською РДА, яка прийняла цю квартиру 30.11.2023 від Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), який, в свою чергу, придбав це житло у забудовника за бюджетні кошти, виділені за програмою економічного і соціального розвитку м. Києва на 2021-2023 роки, для учасників бойових дій та членів їх сімей. Докази того, що відповідач є власником цієї квартири відсутні. Судом встановлено, ТОВ «Холд груп» є управителем будинку [ADDRESS] , тобто суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території, надає відповідні житлово-комунальні послуги. Відтак, ТОВ «Холд груп» не має жодних повноважень на укладання договір найму житлових приміщень та здійснення повноважень на вселення осіб у ці приміщення відповідно до ордеру. Суд відзначає, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. При цьому слід зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц). Суд, проаналізувавши доводи, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, приходить до висновку, що позов поданий до неналежного відповідача. Суд вважає, що ТОВ «Холд груп» не повинно відповідати за заявленими позовними вимогами, оскільки вони не є зобов`язаними за цими вимогами. Суд відзначає, що власником житлового фонду в місті Києві є Київська міська рада, як представницький орган територіальної громади міста Києва, що прямо визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відтак, притягнутий до участі у справі відповідач, не є учасником цих правовідносин, а тому не повинен відповідати за вимогами про визнання незаконною вимогу укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, як підставу відмови вселитися у житло згідно з ордером та за вимогами про зобов`язати відновити право позивача як учасника бойових дій на забезпечення житлом, провести його вселення відповідно до ордеру, укласти з ним договір найму та видати ключі. Слід врахувати також, що згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень» від 31.01.2011 №121 укладання договорів найму житла доручено реалізовувати районним в місті Києві державним адміністраціям (п. 25. Додатку до розпорядження від 31.01.2011 №121). За встановлених судом обставин належним відповідачем за цими вимогами є Оболонська РДА, якій була передана спірна квартира та яка приняла розпорядження про надання житлового приміщення позивачу для проживання та видала ордер. Проте ні позивач, ні його представник з вимогами про вселення відповідно до ордеру, укладення договору найму спірної квартири та видати ключі до Оболонської РДА не звертались. Позивач та його представник у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача в порядку, визначеному чинним ЦПК України, не заявляли. Оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача, суд відмовляє у його задоволенні. При цьому суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, яка зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Відтак, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в його задоволенні. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: dismissed