Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-01 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність вимог тим, що житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] ) належав до колгоспного двору, членами якого станом на 15.04.1991 були - [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина за законом, а [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої також відкрилась спадщина за законом. До складу спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] увійшов житловий будинок із погосподарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] ), який належав їм на праві спільної сумісної власності як членам колгоспного двору. Позивач, будучи сином спадкодавців, а відтак спадкоємцем першої черги спадкування за законом, спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] прийняв шляхом постійного проживання з ними. Інші спадкоємці дружина [PERSON] (після смерті чоловіка [PERSON] ) та діти [PERSON] та [PERSON] від спадщини відмовились, подавши нотаріусу заяви відповідного змісту, отож позивач є єдиним спадкоємцем після смерті обох батьків, утім реалізувати свої спадкові права на зазначене вище нерухоме майно в нотаріальному порядку позбавлений можливості, оскільки житловий будинок мав статус колгоспного двору, належав його членам на праві спільної сумісної власності, а визначити, яка частка належала кожному із спадкодавців не представляється за можливе, що стало підставою звернення позивача до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач не надав до суду відзиву, утім за підписом голови Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги визнали, не заперечують щодо задоволення позову, а розгляд справи просили проводити за відсутності представника органу місцевого самоврядування. Ухвалою суду від 02.04.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, за клопотанням позивача витребувано з нотаріальної установи матеріали спадкових справи заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . У підготовче судове засідання позивач не з`явився, просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у заявленому обсязі, просив їх задовольнити. З огляду на те, що у підготовче судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, скориставшись своїми правами, разом з цим, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до довідки виданої Липовецькою міською радою №66 від 30.01.2024, встановлено, що [PERSON] , 1932 року народження на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . На день смерті гр. [PERSON] за вказаною адресою були зареєстровані: дружина - [PERSON] , 1932 р.н.; син - [PERSON] , 1968 р.н. (а.с.15), інших зареєстрованих осіб чи тих які постійно проживали не встановлено. Згідно довідки виданої Липовецькою міською радою №67 від 30.01.2024 . (а.с.13), до складу сім`ї [PERSON] 1931 р.н. на день смерті [INFO] входили: дружина [PERSON] 1932 р.н., та сини [PERSON] 1968 р.н., [PERSON] 1962 р.н., [PERSON] 1957 р.н. Із матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] за №607/2011, встановлено, що своїм право на спадкування скористався позивач [PERSON] , подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Факт родинних відносин позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.11). Також встановлено, що інші спадкоємці: дружина спадкодавця - [PERSON] та сини [PERSON] , [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовились на користь позивача [PERSON] , надавши заяви відповідного змісту нотаріусу. Отож зібрані у справі докази підтверджують, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , спадщину прийняв та вона йому належить з моменту відкриття. Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20.09.1988 виданого Росошанською сільською радою народних депутатів (а.с.19), встановлено, що житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого зазначено [PERSON] , право власності на житловий будинок зареєстроване у порядку визначеному діючим законодавством на день вчинення вказаної дії. Відповідно до Витягу з рішення виконавчого комітету Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області за №18 від 28.03.2016 «Про впорядкування нумерації будівель населених пунктів с. Росоша та селища Липовець» (а.с.17) встановлено, що за наслідками перенумерації користувачеві [PERSON] в с. Росоша було присвоєно адресу та нумерацію - номер будинку [ADDRESS] , замість Горького. Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 13.02.2024 за № 02-31/82 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , з тих підстав, що він належав до колгоспного двору, був об`єктом спільної сумісної власності, а нотаріусу не представилось за можливе визначити, яка частка належала спадкодавцеві (а.с. 18). У п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про\~судову практику у справі\~про\~спадкування" №7\~від 30.05.2008, вказано, що у разі відмови нотаріуса в оформленні\~права\~на\~спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 120 ЦК Української PCP 1964 майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі ст.ст. 121, 123 ЦК Української PCP 1964 володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору\~встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.2005 (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п."а" п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Відповідно до довідки Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області за №70 від 30.01.2024 (а.с.12), встановлено, що станом на 15.04.1991 склад господарства за адресою [ADDRESS] ), був наступний: [PERSON] 1932 р.н. голова сім`ї, та [PERSON] 1922 р.н. дружина (а.с.12). Зібрані у справі докази підтверджують, що спірний об`єкт нерухомості належав двом особам [PERSON] та [PERSON] , відтак їх частки в об`єкті нерухомого майна є рівними, тобто по кожного. Судом також встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. За наслідками витребовуваної судом інформації із нотаріальних установ відповідно до ухвали суду від 02.04.2024 встановлено, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (лист завідувача Липовецької державної нотаріальної контори від 03.04.2024 за №02-14/161 (а.с.33). Згідно довідки виданої Липовецькою міською радою №69 від 30.01.2024 (а.с.14) встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] входили сини: [PERSON] 1968 р.н., [PERSON] 1962 р.н., [PERSON] 1957 р.н.. Відповідно до довідки виданої Липовецькою міською радою №68 від 30.01.2024 (а.с.16) слідує, що [PERSON] , 1932 року народження, на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . На день смерті гр. [PERSON] , за вказаною адресою був зареєстрований: син - [PERSON] , 1968 р.н., інші особи, які зареєстровані чи постійно проживали відсутні. Факт родинних відносин позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.11). Отож позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , який спадщину прийняв та у визначений законодавцем шестимісячний строк від неї не відмовився, отож вона йому належить. Зібрані у справі док5ази підтверджують, що позивач спадщину після смерті спадкодавців, які приходяться йому рідними батьками, прийняв, у тому числі у вигляді часток житлового будинку, що є предметом цього спору, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позбавлений можливості за незалежних від його волі підстав, що стало приводом звернення до суду із вимогами про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. З урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наявність порушених прав позивача є очевидною, а обраний ним спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду. Відповідач позовні вимоги позивача визнав повністю і не заперечували проти задоволення позовних вимог. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (Постанова, Пленум Верховного Суду України, від 18.12.2009 № 14, «Про судове рішення у цивільній справі»). Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Outcome: approved