Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що 03 серпня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 01657-08/2022, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 28.07.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу № 28072023 у відповідності до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні Договору факторингу у порядку та строки встановлені Договором факторингу. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу від\~\~28.07.2023 року № 28072023 ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідача за про надання фінансового кредиту № 01657-08/2022 в сумі 45 500 грн., з яких: 12 000 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 33 500 грн. - сума заборгованості за відсотками. Зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена. Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 01657-08/2022 від 03.08.2022 року у розмірі 45 500 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою від 30 квітня 2024 року справу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився, у позовній заяві просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та не заперечував проти стягнення з неї кредитної заборгованості в сумі 12 000 грн., що є тілом кредиту, в решті позовних вимог просила відмовити. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 03 серпня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п.1.1 вказаного Договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 12 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.2 зазначеного Договору, тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 27 серпня 2022 року. Дата надання кредиту 03 серпня 2022 року. Згідно п.2.1 зазначеного Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п.2.3 вказаного Договору, у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений п.1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Згідно п.2.4 вказаного Договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого для надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.3.1.4 вказаного Договору, товариство має право без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, в зв`язку з чим відбудеться заміни сторони\~кредитодавця за цим договором, але з обов`язковим повідомлення клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. Згідно п.3.4.2 зазначеного Договору, клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором. Відповідно до п.4.3 вказаного Договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п.1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти, передбачені 2.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але у будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. Згідно п.6.1 зазначеного Договору, цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». Як вбачається з Графіку платежів, який є додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту, сторони цього договору погодили, що відповідач повертає кредит з урахуванням процентів у загальній сумі 19 500 гривень. Вказаний графік платежів підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W2803. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Крім того, факт укладення такого договору відповідачем не оспорюється. Відповідно до ч.1\~ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей\~3,\~627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч.1\~ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч.1\~ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно\~ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч.6\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,\~12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За приписами п.1 ч.1\~ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1\~ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно\~ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч.1\~ст.1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1\~ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно\~ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Так. 28.07.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу № 28072023 у відповідності до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні Договору факторингу у порядку та строки встановлені Договором факторингу. Згідно п.2.2 зазначеного Договору факторингу, загальний розмір заборгованостей складає 70 639 331 гривня 86 копійок, згідно з Реєстром боржників, який складається сторонами в паперовому вигляді та у формі електронного документі. Відповідно до п.2.3 вказаного Договору факторингу, реєстр боржників на паперовому носії (з основною інформацією за кредитними договорами) підписується уповноваженими представниками сторін і скріплюється печатками сторін і є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п.3.1.1 зазначеного Договору факторингу, права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2 цього договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені кредитними договорами. Відповідно до п.3.1.2 вказаного Договору факторингу, для підтвердження наявності та дійсності прав вимоги, клієнт зобов`язується передати фактору документацію в порядку та строки, що передбачені цим договором. Згідно п.3.1.3 зазначеного Договору факторингу, право вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості за кредитними договорами. Разом з правами вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим договором. Так, в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач в позовній заяві вказує, що відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу від\~\~28.07.2023 року № 28072023 ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідача за про надання фінансового кредиту № 01657-08/2022 в сумі 45 500 грн., з яких: 12 000 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 33 500 грн. - сума заборгованості за відсотками. При цьому, до позовної заяви ТОВ «Росвен Інвест України», як доказ переходу права вимоги за договором про надання фінансового кредиту №01657-08/2022 від 03 серпня 2022 року,\~додано копію Реєстру боржників №1 до Договору факторингу від 28 липня 2023 року №28072023, але лише його першу та останню сторінку, в яких прізвище відповідача як боржника та дані щодо кредитної заборгованості не міститься. Згідно п.1.1 вказаного Договору факторингу, реєстр боржників - це погоджений сторонами перелік боржників, їх кредитних договорів, договорів забезпечення, права вимог за якими відступаються за цим договором, особистих даних і розмірів грошових зобов`язань кожного з них із зазначенням суми заборгованості, а також інших даних у разі їх наявності у клієнта, за формою, наведеною в Додатку № 1 до цього Договору. Таким чином, вищевказаним договором факторингу передбачено, що Додаток №1 до Договору факторингу містить інформацію, зокрема, про розмір грошових зобов`язань кожного з боржників з переліком їх особистих даних. У наданій позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» копії Додатку №1 до Договору факторингу №28072023 від 28 липня 2023 року Реєстрі боржників, яка є фактично копією першої та останньої сторінки цього додатку, наявний перелік боржників із зазначенням номеру кредитного договору, адреса реєстрації, особистих даних і розмірів грошових зобов`язань кожного з них із зазначенням суми заборгованості. Разом з тим, суд вважає, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити наявність в позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна» права вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 01657-08/2022 від 03 серпня 2022 року, що укладеним між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем, оскільки відомості про боржника [PERSON] у Реєстрі боржників №1, який наведений в Додатку №1 до Договору факторингу №28072023 від 28 липня 2023 року, відсутні. За вказаних обставин, суд позбавлений об`єктивної можливості встановити наявність у Реєстрі боржників №1, який є Додатком №1 до Договору факторингу №28072023 від 28 липня 2023 року, відомостей щодо договору про надання фінансового кредиту № 01657-08/2022 від 03 серпня 2022 року, що укладеним між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем, наявність у останньої заборгованості за цим договором та її складових. Сам по собі Витяг з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу №28072023 від 28 липня 2023 року суд не може взяти до уваги, оскільки такий документ сформований одноосібно позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна», з можливістю внесення до нього будь-яких даних, які фактично не підтверджені належними та допустимими доказами. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» не доведено належними та допустимими доказами перехід до нього, на підставі Договору факторингу №28072023 від 28 липня 2023 року, прав вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 01657-08/2022 від 03 серпня 2022 року, що укладеним між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч.2\~ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Звертаючись до суду, позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна» у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, однак не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Отже, ТОВ «Росвен Інвест Україна» не довів заявлених позовних вимог, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком, передбаченим статтями\~12,\~13,\~81 ЦПК України. Вказаний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі №156/268/21. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» не доведено належними та допустимими доказами заявлені вимоги, внаслідок чого підстави для задоволення позову відсутні. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» задоволенню не підлягають у повному обсязі, відтак, відповідно до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України, з відповідача судові витрати на користь позивача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed