Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 12.08.2016 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 05.02.2018 року рішенням Бердичівського міськрайсуду розірвано. Від спільного проживання у неї та [PERSON] [INFO] народилась дочка [PERSON] . З січня 2018 року вона та донька проживають окремо від відповідача, і з того часу дочка проживає разом з нею і знаходиться на її повному утриманні, оскільки відповідач з ними не проживає і не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. З того часу жодних відносин вона та відповідач не підтримують, фактично відповідач перестав проявляти турботу про дочку, самоусунувся від виховання і утримання дочки, жодного разу не бачив її, ухиляється від своїх обов`язків по її вихованню, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться життям дочки, не цікавиться станом її здоров`я, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не спілкується з нею, оскільки не підтримує з нею жодних стосунків. Не було таких випадків, щоб батько зателефонував і привітав доньку з днем народження. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 05.02.2018 року з відповідача на утримання дочки були стягнуті аліменти. Фактично відповідач аліменти не сплачує з моменту їх стягнення, тобто з грудня 2017 року, і тому на даний час має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.02.2024 року в сумі 337 605,05 грн. Тобто відповідач ні добровільно, ні за рішенням суду не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Під час відвідування дочкою закладу дошкільної освіти (ясел-садка) КТ № 26 «Сяйво» Бердичівської міськради Житомирської області в період з 26.09.2019 року по 31.08.2022 року батько не брав участі у вихованні дитини. В даний час дочка з 01.09.2022 року навчається в ліцеї «Територія 12» м. Бердичева. Відповідач не цікавиться навчанням та вихованням дочки, з дитиною не спілкується, сім`єю не проживає. З класним керівником на зв`язок не виходив, батьківські збори не відвідує. Дочкою і її вихованням займаються вона і [PERSON] , з яким вона зареєструвала шлюб 14.01.2022 року і якого дочка називає батьком. Свого біологічного батька дочка зовсім не знає і не пам`ятає. Вказала, що її на підставі договору купівлі-продажу квартири належить квартира [ADDRESS] , на обліку у лікаря нарколога та психіатра вона не перебуває, з акту обстеження умов проживання від 09.02.2024 року за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що в квартирі створено належні умови для проживання дитини. Зазначила, що по місцю навчання дочка характеризується виключно з позитивної сторони. Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дочку до досягнення повноліття, не виконує протягом тривалого часу, фактично понад 6 років, та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Оскільки [PERSON] фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, то вважала, що в даний час доцільно позбавити його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 15 квітня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного з призначенням підготовчого засідання (а.с. 37-38). Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 травня 2024 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 57). В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі із зазначенням того, що позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач, який в установленому порядку повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із примірником позовної заяви з додатками отримав 25.04.2024 року, проте, відзив на позов не подав. Третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, яка в установленому порядку повідомлялась про дату, час та місце судового розгляду, явку представника не забезпечила, надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки - [PERSON] , затверджений рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 24.05.2024 року № 181. Третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, яка в установленому порядку повідомлялась про дату, час та місце судового розгляду, явку представника не забезпечила, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). Зважаючи на викладене, суд визнав за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи, що не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Правовідносини між сторонами врегульовані СК України. 05.02.2018 року рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 274/5204/17 розірвано шлюб між сторонами та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти (кошти) в розмірі 1/6 частини від його заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 08.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 15-16). Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.11.2016 року (а.с. 12). Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, відповідач фактично не бере участі у вихованні дитини та в її розвитку, ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться тим, як вона зростає, не цікавиться станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, аліменти також не сплачує і станом на 01.02.2024 року має заборгованість у розмірі 337 605,05 грн. (а.с. 17-18). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Відповідно до ч. ч. 2 і 3 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст.180 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Згідно з п. 2 ч. 1 статті 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до абзацу 6 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено: якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. У цій справі позов пред`явлено з підстав п. 2 ч. 1 ст.164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей). Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч. 5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв`язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 24.05.2024 року № 181 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно доньки - [PERSON] , [INFO] (а.с. 62-65). Як вже зазначалось, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Саме такий висновок зроблено у відповідних постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц. За абз. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (п. 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 року № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України). Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (ст ст. 1, 9 Конвенції). Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів, викладених в ст. 29 Декларації, згідно із якими: кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи; при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (ст. ст. 164-167). Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи той факт, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не відвідує дитину, не ходить на прогулянки, до лікаря, на день народження дитини, не спілкується, не цікавиться її життям і негайним потребам, з урахуванням того, що відповідачу достеменно відомо про перебування у провадження суду справи про позбавлення його батьківських прав відносно доньки, і ним не вжито жодних заходів та не надано доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження зміни ставлення до виховання дитини, піклування про неї, виконання ним своїх батьківських обов`язків, суд погоджується з позицією позивача про те, що відповідач є особою, яка без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки. Відповідач вказаного не заперечив. За таких обставин суд надходить до висновку про те, що позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно неповнолітньої доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. З урахуванням наведеного, суд, з урахуванням висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки - [PERSON] , затверджений рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 24.05.2024 року № 181, дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved