Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 27 листопада 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції у Закарпатській області, про що 27 листопада 2015 року складено відповідний актовий запис № 286. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хустського районного суду від 24.04.2024 року, яке набрало законної сили\~\~ 24.05.2024 року, шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишися проживати з позивачкою. Зазначає, що відповідач перебував за кордоном у пошуках роботи та заробітку, обіцяв позивачці надавати гроші на утримання дітей. Однак, оскільки таку допомогу на утримання дітей він передає несистематично і у скромній сумі, домовитися з відповідачем щодо дотримання певних термінів та розміру аліментів не вдається, оскільки він ухиляється від будь-якого спілкування з позивачкою, тому вона змушена звернутися до суду за примусовим стягненням з нього аліментів на утримання двох дітей. Оскільки відповідач виїхав за кордон, дохід одержує там, розмір його доходу невідомий. Відповідач є інвалідом ІІІ групи, у зв`язку з обмеженою працездатністю одержує соціальну допомогу в Україні розміром близько 2600 грн. Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться, зобов`язань утримувати інших непрацездатних осіб, крім своїх неповнолітніх дітей, він не має. Позивачка не може працювати повною мірою, оскільки зайнята доглядом за дитиною\~ до 3- років, проте має обов`язок забезпечити задоволення потреб дітей на належному рівні. Крім того, на неї покладається не тільки матеріальне забезпечення дітей, але і їх виховання, організація їх повсякденного життя, харчування, оздоровлення дітей і розвитком їх здібностей, контроль стан їхнього здоров`я, ведення домашнього господарства. Не надаючи своїм малолітнім дітям, що не мають самостійних джерел доходу, матеріальної допомоги, відповідач фактично ухиляється від сплати аліментів на їх утримання. Посилаючись на вищевикладене, просить стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на її користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2800 грн. на кожну дитину щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду, яка індексується відповідно до закону. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та за наявними у справі матеріалами. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. В позовній заяві просить розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням. Причини неявки суду не відомі, відзиву у встановлений термін не подав. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247\~ ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Хустського районного суду від 24.04.2024. /а.с.4/ Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 листопада 2016 року [PERSON] та\~ [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . /а.с.5/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 червня 2022 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . /а.с.6/. Згідно акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов від 03.06.2024 року, складеного депутатом Хустської міської ради Лепей Р.В., [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає з сім`єю у складі: чоловік [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] . Зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] знаходиться за кордоном. /а.с.11/. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України,батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Ст.180 СК України,встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України,за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч. 1 ст. 184 СК України. У відповідності до ч. ч. 1, 2ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ч.2 ст.182 СК України,встановлено,що розмір аліментів має бути необхідним достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. За змістом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, ч.1 та 2 ст.27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Також, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно до ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачкою. Отже, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує майновий стан відповідача, який є молодим та працездатним за віком, а тому відповідно може виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дітей. Таким чином, враховуючи всі наведені обставини, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина та доньки в розмірі по 2800 гривень, щомісячно, починаючи з 07 червня 2024 року і до повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити їх хоча б найнеобхіднішим. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. Відповідно до ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved