Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

В позові йдеться про те, що 01 вересня 2001 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що їх шлюб існує тільки формально. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя. Фактично, вони припинили спільне проживання та сімейні відносини через відсутність взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного, що поступово призвело до того, що подружжя стало зовсім чужими людьми. Сторони втратили почуття любові один до одного, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивачка вважає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Позивач на розгляд справи не з`явилася, однак в прохальній частині позову зазначила, що просить розглянути справу за без її участі, також зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином неодноразово повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.200 ЦПК України, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. По справі встановлено, що 01 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №29. Дана обставина стверджується копією свідоцтвом про одруження від 01 вересня 2001 р. серії [NUMBER] . Оригінал свідоцтва про укладання шлюбу до справи не долучався. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується виданим свідоцтвом про народження від 22 липня 2010 року серії [NUMBER] , який є неповнолітнім. За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим. Згідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 81 ч.1, 82 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи наведені у позові обставини, які не заперечувалися відповідачем, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін. Отже, позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб розірванню.

Outcome: approved