Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала вказана цивільна справа. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 09 січня 2024 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», третя особа 1: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, третя особа 2: Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Борейко Максим Валерійович, про визнання виконавчого напису таким - задоволено. 11.08.2023 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] - адвоката Белінського В.А. надійшла заява, відповідно до якої останній просив прийняти додаткове рішення щодо розподілу судових витрат, а саме: витрат на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн., витрат пов`язаних з доставкою поштової кореспонденції у розмірі 55,00 грн., транспортних витрат у розмірі 281,11 грн., оскільки судом не було вирішене вказане питання під час винесення рішення по справі. Ухвалою суду від 24.01.2024 визнано дії позивача [PERSON] щодо подання заяви про ухвалення додаткового рішення - зловживанням процесуальними правами. Заяву позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення - залишено без розгляду. 21 березня 2024 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2024 - скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому, постановою Київського апеляційного суду від 21.03.2024 встановлено, що в даному випадку відбулося дублювання заяви про ухвалення додаткового рішення. 11.06.2024 матеріали справи передано судді Мальцеву Д.О. для подальшого розгляду. Так, відповідно до ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 270 ЦПК України). Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату та час повідомлені належним чином. Так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши заяву, надані до неї докази та матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на таке. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно положень ч. 1-3 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Згідно положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 09 січня 2024 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», третя особа 1: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, третя особа 2: Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Борейко Максим Валерійович, про визнання виконавчого напису таким - задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 01.06.2021 за реєстровим № 77960 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» заборгованості за Кредитним договором № 200330971 від 10.05.2016 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» як банком та [PERSON] як позичальником у сумі 6 948, 45 грн., таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. Разом з тим, у рішенні Шевченківського районного суду міста Києва від 09.01.2024 року у справі №755/8699/23 судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги та на витрати, пов`язані з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат позивачем надано: Договір №б/н від 05.06.2023 р., Додаток №1.2 від 18.08.2023, Додаткова угода №18/08/2023 від 18.08.223, Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 19.01.2024 р. Відтак, розмір понесених позивачем судових витрат складається з: витрат на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн., витрат пов`язаних з доставкою поштової кореспонденції у розмірі 55,00 грн., транспортних витрат у розмірі 281,11 грн. В постанові від 29.10.2020р. у справі № 686/5064/20 Верховний Суд вказав на наступне: "37. Також варто зауважити, що питання щодо застосування процесуальних норм права, які регулюють порядок розподілу судових витрат за надану професійну правничу допомогу на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою було предметом дослідження судами різних юрисдикцій. 38. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 аналізувалися аналогічні положення ЦПК України суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). 39. Аналогічний висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено зроблено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19". Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом зазначених робіт та значенням справи для позивача. За таких обставин, суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн., витрати пов`язані з доставкою поштової кореспонденції у розмірі 55,00 грн., транспортні витрати у розмірі 281,11 грн.

Outcome: approved