Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-22 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» звернувся в суд з означеним позовом. Мотивує тим, що 28.01.2022 року, між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1/4491096, відповідно до умов якого, кредитор надав відповідачу грошові кошти у розмірі 126000,00 грн, а відповідач зобов`язалася повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити проценти за його користування. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому свої зобов`язання не виконав. 29.08.2023 року, між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «Глобал Спліт», укладено договір № 4-2023 про відступлення права вимоги, за умовами якого право вимоги за кредитним договором № 1/4491096 від 28.01.2022 року перейшло до ТОВ «Глобал Спліт». Відповідно, позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , така станом на 25.01.2014 року становить 224304,17 гривень. Просить стягнути з відповідача дану суму та понесені ним судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, приходить до висновку що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. При розгляді справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, 28.01.2022 року, між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1/4491096, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу грошові кошти у розмірі 126000,00 гривень на строк у 36 місяців з 28.01.2022 по 27.01.2025 року включно, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити проценти за його користування. Відповідно до п.п.1.4.1-1.4.2 п.1.4 ст.1 Кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплачувати банку ироценти в розмірі 36%, комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 1.30% суми кредиту. Відповідно до п.1.5 договору, всі умови щодо надання кредиту, обслугоувування та погашення заборгованості визначені у Правилах надання споживчого кредиту в Пат «КРЕДІ АГРІКОЛЬ Банк» та на умовах страхування життя позичальника, які є невід`ємною частиною договору. Згідно п.2.3. договору, підписанням договору позичальник підтверджує, що він у письмовій формі і в повному обсязі отримав від банку інформацію. Позичальник відповідає за виконання своїх зобов`язань за кредитним договором усім своїм майном та коштами, на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому чинним законодавством (п.2.4 договору). Відповідно до п.2.6. та п.п.2.6.1 договору, банк має право відступити всі або частину своїх прав за договором будь якій третій особі, про що протягом 10 робочих днів повідомити позичальника. 29.08.2023 року, між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «Глобал Спліт», укладено договір № 4-2023 про відступлення права вимоги, за умовами якого право вимоги за кредитним договором № 1/4491096 від 28.01.2022 року перейшло до ТОВ «Глобал Спліт». Відповідно, позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] 15.09.2023 року відповідачу банком було направлено повідомлення про відступлення права вимогидо ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 25.01.2024 року у позичальника утворилась заборгованість на загальну суму 224304,17 гривень, яка складається з :75830,84 гривень рахунок строкової заборгованості; 48087,16 гривень рахунок простроченої заборгованості; 2230,52 грн- нараховані відсотки; 67033,65 грн прострочені відсотки; 1638,00 комісія; 29484,00 прострочена комісія. Як пепредбачено цивільним законодавством, а саме п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК Українипередбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1ст. 1055 ЦК Україникредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 207 ЦК Україниправочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно дост. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст.546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст.ст.611,612,623-625,1049,1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним. У зв`язкуз цим, у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, а саме, заборгованість: 75830,84 гривень строкова заборгованість; 48087,16 гривень прострочена заборгованість; 2230,52 грн- відсотки; 67033,65 грн прострочені відсотки. Тому, вказана заборгованість на підставі ст.ст.526,530,629 ЦК Українипідлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Що стосується вимоги про стягнення заборгованості за комісією, то суд виходить з того, що позов не містить жодного обґрунтування нарахування банком комісії та її розміру. Крім тогозгідно правової позиції ВСУ у справі№ 6-1746цс16, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів`з подальшими змінами у взаємозв`язкуз положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під часукладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи,договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем, всупереч положенню частини 1 статті 81 ЦПК України не надано жодних доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору, у передбачені договором строки кредит не погашений. Отже зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошові зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу на загальну суму 193182,17 гривень. Ураховуючи, що позивачем не доведено правомірність нарахування вищевказаної суми комісії, суд прийшов до висновку про те,що у стягненні з відповідача комісії слід відмовити. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, що становитиме 2897,73 грн (193182,17 : 224304,17 х 3364,56).

Outcome: partial