Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-15 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В обгрунтування заяви зазначає, що є опікуном неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є громадянка України [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00044108507 від 19.03.2024. Розпорядженням Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 31.01.2018 № 52, [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 28.02.2018 № 103, [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном над малолітньою племінницею [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.12.2018 у справі № 314/5455/18 цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено. Вирішено позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини- [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 08.04.2019 № 109, [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22.11.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. Заявниця стверджує, що наприкінці червня 2024 року від спільних знайомих через зв`язку «Viber» їй стало відомо про смерть [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] у м. Докучаєвськ Донецької області від цирозу печінки. Заявниця зазначає, що встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідне їй для отримання свідоцтва про смерть, реєстрації актового запису, оформлення права спадщини, та отримання пільг при вступі [PERSON] , [INFO] , до вищого навчального закладу. Просить встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , місце смерті-м. Докучаєвськ Донецької області. Ухвалою суду від 10.07.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Заявниця у судове засідання не з`явились, представником заявниці подано клопотання про розгляд справи без участі заявниці та її представника. На задоволенні заяви наполягають. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Матеріали справи містять Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00044108507 від 19.03.2024, згідно якого матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є громадянка України [PERSON] , [INFO] . Матеріали справи містять розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 31.01.2018 № 52, яким [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 28.02.2018 № 103, [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном над малолітньою племінницею [PERSON] , [INFO] . Матеріали справи містять рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.12.2018 у справі № 314/5455/18, яким цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено. Вирішено позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини- [PERSON] , [INFO] . Згідно розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 08.04.2019 № 109, [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22.11.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. Заявниці у 2024 році стало відомо про смерть [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] у м. Докучаєвськ Донецької області, про що свідчить надіслане їй свідоцтво про смерть. За приписами ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть, (форма № 106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження\~Переліку територій,\~на яких\~ведуться (велися)\~бойові дії\~або тимчасово\~окупованих Російською\~Федерацією»,\~затверджено перелік\~територій,\~на яких\~ведуться (велися)\~бойові дії\~або тимчасово\~окупованих Російською\~Федерацією до\~якого входить\~зокрема територія Донецької області. Відповідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Оцінюючи вказані документи, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. У зв`язку\~з тим,\~що смерть[PERSON] , [INFO] , настала на території, окупованій Російською\~Федерацією суд, погоджується з тим, що отримати оригінал лікарського свідоцтва про смерть є неможливим, відповідно провести державну реєстрацію смерті особи та видати відповідне свідоцтво про смерть в позасудовому порядку не є можливим. Будь-який документ, виданий на вищезазначеній території, вважається недійсним і не створює правових наслідків. Оцінюючи надані заявницею документи, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну і виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Суд враховує висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де Європейський суд з прав людини констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цих справах підхід, Європейський суд з прав людини наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)». Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у томі числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій територій. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Cyprus\~v.\~Turkey»Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за можливе взяти до уваги свідоцтво про смерть, надане заявницею, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи. Беручи до уваги, що встановлення факту смерті необхідно заявниці для реалізації прав та обов`язків, пов`язаних із смертю [PERSON] , що чинним законодавством не передбаченого іншої можливості державної реєстрації смерті особи на тимчасово окупованій території України, окрім встановлення факту смерті, заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Зі змістом ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що обставини, повідомлені заявницею, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, тому наявні підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved