Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, укладеного 20.06.2003 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №746. Від шлюбу сторони мають неповнолитнього сіна [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сімейні стосунки не склалися, зникло почуття любові та взаєморозуміння, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Примирення і відновлення сім`ї неможливе. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09.05.2024 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням ) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена у передбачений законом спосіб, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду. Відповідачем в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. При цьому судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити, виходячи з наступного. 20 червня 2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 746, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.06.2003 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Суд зазначає, що відповідно до ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. \~\~\~\~\~\~ Як зазначено позивачем у позовній заяві між сторонами\~ відсутнє взаєморозуміння,\~ шлюбно-сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо. Позивач не бажає зберегти шлюб та зазначає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3\~ст.\~105\~Сімейного\~Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 1 ст.\~55\~СК\~України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.\~56\~СК\~України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Той факт, що сторони мають неповнолітнього сина,\~ само по собі не може бути підставою для відмови в розірванні шлюбу, оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалась, розірвання шлюбу не впливає на права та обов`язки батьків по відношенню до дітей. Підстав для надання строку сторонам для примирення суд не вбачає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved