Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-14 00:00:00

Позивач ТОВ «Ранок-Гамаліївка» звернулося з вказаним позовом до суду та просить визнати укладеною додаткову угоду про поновлення на 10 років до 02.11.2033 року Договору оренди земельної ділянки, площею 2,8811 га ріллі, кадастровий номер 5922055300:08:003:0169, розташованої на території Дубов`язівської селищної ради, Конотопського району, Сумської області, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Ранок-Гамаліївка», зареєстрованого відділом Держкомзему у Конотопському районі 02.11.2012 року, про що вчинено запис № 592200004004677, номер запису про інше речове право 29748857 від 26.12. 2018 року; визнати укладеною додаткову угоду про поновлення на 10 років до 02.10.2033 року Договору оренди земельної ділянки, площею 3,2762 га, у тому числі: рілля 2,8086 га, кадастровий номер 5922055300:08:003:0045, та сіножаті 0,4676 га, кадастровий номер 5922055300:08:0046, розташованих на території Дубов`язівської селищної ради Конотопського району, Сумської області, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Ранок- Гамаліївка», зареєстрованого відділом Держкомзему у Конотопському районі 02.10.2012 року, про що вчинено запис № 592200004004373, номери запису про інше речове право 44662084 та 44661583 від 22.10.2021 року - дійсними. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Ранок-Гамаліївка» та [PERSON] було укладено договір оренди землі від 12.09.2012 року, номер запису про інше речове право 44662084 від 22.10.2021 року та № 44661583 від 22.10.2021 року, на земельну ділянку приватної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 3,2762 га, у тому числі: ріллі 2,8086 га з кадастровим номером 5922055300:08:003:0045 та сіножаті 0,4676 га з кадастровим номером 5922055300:08:003:0046. Договір було укладено на 10 років. Дата державної реєстрації договору 02.10.2012 року. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 року № 2145-IX, договори, строк яких закінчився у період з 07.04.2022 року по 19.11.2022 року автоматично, без волевиявлення сторін, без реєстрації - продовжились на 1 рік. Тобто, строк дії договору оренди від 12.09.2012 року закінчився 02.10.2023 року. Також, між ТОВ «Ранок-Гамаліївка» та [PERSON] був укладений договір оренди землі від 05.08.2012 року, номер запису про інше речове право 29748857 від 26.12.2018 року, на земельну ділянку приватної власності сільськогосподарського призначення, загальною площею 2,8811 га з кадастровим номером 5922055300:08:003:0169. Договір було укладено на 10 років. Дата державної реєстрації договору 02.11.2012 року. В послідуючому, спадщину після [PERSON] прийняла [PERSON] , у тому числі і земельну ділянку, загальною площею 2,8811 га з кадастровим номером 5922055300:08:003:0169, яка вже була обтяжена вищевказаним договором оренди землі. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 року № 2145-IX, договори, строк яких закінчився у період з 07.04.2022 року по 19.11.2022 року автоматично, без волевиявлення сторін, без реєстрації - продовжились на 1 рік. Тобто, строк дії договору оренди від 05.08.2012 року закінчився 02.11.2023 року. ТОВ «Ранок-Гамаліївка» належним чином виконувало умови договорів оренди землі від 05.08.2012 року та від 12.09.2012 року, у тому числі, вчасно і в повному обсязі виплачували орендну плату орендодавцю та у відповідності до умов договорів оренди і цільового призначення земельних ділянок використовували об`єкти оренди. ТОВ «Ранок-Гамаліївка» звернулося з відповідними листами та проектами додаткових угод про продовження дії договору оренди землі до відповідача, вказані листи були направлені поштою на адресу відповідача 26.09.2023 року. Однак, вказані листи повернуті 16.10.2023 року на ТОВ «Ранок Гамаліївка» у зв`язку з закінченням строку їх зберігання у відділенні через неотримання відповідачем такої поштової кореспонденції. ТОВ «Ранок Гамаліївка» продовжує користуватися земельними ділянками після закінчення строку договорів оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строків договорів листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності). Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» необхідна наявність таких юридичних фактів, як: 1) орендар продовжує користування орендованою земельною ділянкою; 2) орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; 3) відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; 4) сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди. Тобто, відповідно до ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні, кожен окремо, проти позовних вимог заперечують, при ухваленні рішення просять врахувати відзив на позовну заяву ( а.с. 38-44). Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 281310686 від 26.10.2021 року вбачається, що номер запису про інше речове право: 44661583, дата державної реєстрації договору оренди землі, площею 0,4676 га, кадастровий номер 5922055300:08:003:0046, орендар: ТОВ «Ранок-Гамаліївка», орендодавець: [PERSON] - 02.10.2012 року (а.с. 11). З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 281309596 від 26.10.2021 року встановлено, що номер запису про інше речове право: 44662084, дата державної реєстрації договору оренди землі, площею 2,8086 га, кадастровий номер 5922055300:08:003:0045, орендар: ТОВ «Ранок-Гамаліївка», орендодавець: [PERSON] - 02.10.2012 року (а.с. 12). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 151766711 від 02.10.2019 року вбачається, що номер запису про інше речове право: 29748857, дата державної реєстрації договору оренди землі, площею 0,4676 га, кадастровий номер 5922055300:08:003:0169, орендар: ТОВ «Ранок-Гамаліївка», орендодавець: [PERSON] - 01.10.2012 року (а.с. 13). З копії Державного акта на право приватної власності на землю серія СМ № 000985 виданого Дубов`язівською селищною радою Конотопського району Сумської області 23.10.1998 року № 197, вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, площею 3,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дубов`язівської селищної ради (а.с. 14). Згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серія СМ № 000985 виданого Конотопською райдержадміністрацією 04.07.2007 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, власником земельної ділянки, площею 3,2762 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,2762 га, яка розташована на території Дубов`язівської селищної ради, є [PERSON] (а.с. 15). З копії договору оренди землі вбачається, що між ТОВ «Ранок-Гамаліївка» та [PERSON] було укладено договір оренди землі від 05.08.2012 року на земельну ділянку приватної власності сільськогосподарського призначення, загальною площею 3,22 га, у тому числі: ріллі 2,88 га та сіножаті 0,34 га, яка знаходиться на території Дубов`язівської селищної ради. Договір укладено на 10 років, договір зареєстровано 02.11.2012 року (а.с. 16 - 18). Згідно копії договору оренди землі вбачається, що між ТОВ «Ранок-Гамаліївка» та [PERSON] було укладено договір оренди землі від 12.09.2012 року на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 3,277 га, у тому числі: ріллі 2,809 га та сіножаті 0,468 га, яка знаходиться на території Дубов`язівської селищної ради. Договір укладено на 10 років, договір зареєстровано 01.10.2012 року (а.с. 19 - 21). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Майстренко І.В. 03.02.2018 року, спадкоємцем після смерті [PERSON] земельної ділянки, площею 2,8811 га, кадастровий номер 5922055300:08:003:0169, що знаходиться на території Дубов`язівської селищної ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є [PERSON] (а.с. 25 зв). Згідно переходу права власності на земельну ділянку кадастровий номер 5922055300:08:003:0169 до [PERSON] була укладена копії додаткова угода № 1 до договору оренди землі зареєстрованому у відділі Держкомзему у Конотопському районі у державному реєстрі земель від 02.11.2012 року № 592200004004677 (а.с. 26). Згідно копії довідки № 8 від 14.02.2024 року наданої ТОВ "Ранок - Гамаліївка" вбачається, що заборгованість ТОВ "Ранок - Гамаліївка" по орендній платі перед [PERSON] по договорах оренди землі від 12.09.2012 року та 05.08.2012 року станом на 08.02.2024 року відсутня. ТОВ «Ранок-Гамаліївка» належним чином виконує умови договорів оренди землі від 05.08.2012 року та від 12.09.2012 року, у тому числі, вчасно і в повному обсязі виплачує орендну плату орендодавцю та у відповідності до умов договорів оренди і цільового призначення земельних ділянок використовує об`єкти оренди (а.с. 10 - 14). Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст. 1, 2 Закону України «Про оренду землі»). Ч. 3 ст. 792 Цивільного кодексу України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Земельний кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (ст. 124). Проте, саме Законом України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами в зв`язку із передачею її у користування та володіння, в тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору. Ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Пунктом 8 спірних договорів оренди визначено, що договір укладено на 10 років, з переважним правом Орендаря на поновлення Договору на новий строк. Виконуючи вимоги п. 8 Договору, щодо тридцятиденного повідомлення до закінчення строку дії Договору оренди, ТОВ «Ранок-Гамаліївка» було направлено до [PERSON] письмове повідомлення про намір продовжити їх дію з проектами Додаткових угод (а.с. 22,23). При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені - за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із ст.122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомленця про прийняте орендодавцем рішення. У разі смерті орендодавця перебіг строків, визначених частинами другою і п`ятою цієї статті, зупиняється до моменту повідомлення орендаря про перехід права власності на земельну ділянку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що ст. 33 Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому, законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність. Дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша-п`ята статті 33 України «Про оренду землі»). У разі, якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста статті 33 Закону Україні «Про оренду землі»). При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавці від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржив такі дії орендодавця в судовому порядку. Верховний Суд у п. 5.13 постанови від 21.09.2022 року у справі № 926/2720/21 зазначає, що якщо орендодавець відмовляється укласти чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість якої визначена у частині восьмій статті 33 «Про оренду землі», то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною такої угоди з викладенням її змісту у резолютивній частині судового рішення. У постановах Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 905/650/19, від 15.05.2019 року у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 року у справі № 912/3810/16 суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин. Суд зауважував, що оскільки відповідно до ст. 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом ч. 3 ст. 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, задекларувавши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі», добросовісність внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені ст. 33 цього Закону та ст. 126-1 Земельного кодексу України. Правила, визначені ст. 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до, деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених Такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення». Отже, поновлення спірного договору оренди землі має здійснюватися на умовах, визначених таким договором, за правилами, чинними на момент його укладення, і саме відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення спірного договору). В судовому засіданні встановлено, що строк дії договору оренди від 05.08.2012 року сплив 02.11.2023 року, договору оренди від 12.09.2012 року - 02.10.2023 року. Позивач звернувся до орендодавця [PERSON] з листами-повідомленнями про поновлення договорів оренди земельних ділянок та проектами додаткових угод, які були направлені на її адресу поштою 26.09.2023 року. Однак, вказані листи не були отримані відповідачем і повернуті 16.10.2023 року на ТОВ «Ранок-Гамаліївка» у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач дотримав вимоги законодавства щодо повідомлення про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди від 05.08.2012 року, про те порушив процедуру повідомлення про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди від 12.09.2012 року. Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5)). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14)). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 9 лютого 2021 року у справі № 381/622/17 (пункт 14)). Якщо орендодавець відмовляється укласти чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість якої визначена у ч.8 ст. 33 Закону № 161-XIV, то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною такої угоди з викладенням її змісту у резолютивній частині судового рішення (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (пункти 65-67) і від 29 травня 2020 року у справі № 378/596/16-ц (пункти 76-77)). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. ЄСПЛ неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Виходячи з вищенаведеного, аналізуючи надані докази, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial