Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтовує тим, що 24.10.2015 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 15.02.2024. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Виходячи з обставин сімейного життя позивача з відповідачем, а також той факт, що відповідач самоусунувся від будь-якого виконання батьківських обов`язків, від матеріального утримання дітей, постійне проживання яких разом з матір`ю, остання просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.05.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивачка не з`явилася. У позові просила про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача адвокат Луєнко Ю.В. подав клопотання про передачу справи за підсудністю в якому зазначає, що відповідач проти позову не заперечує. Разом з тим просить врахувати наступне. Згідно листа Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області №01.1-15/5-509 від 06.05.2024, який міститься в матеріалах справи, відповідач знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 12.10.2023. Наразі відповідач не має в Україні місця проживання або перебування та проживає у Федеративній республіці Німеччина. Його останнім місцем реєстрації є адреса: [ADDRESS] з 12.10.2023, яка територіально при вирішенні цивільних справ відноситься до юрисдикції Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області. Позивачка у позовній заяві також вказує як на адресу свого та дітей місця реєстрації: [ADDRESS] , але зазначає, що адресою її проживання є адреса, вказана у довідці про взяття на облік ВПО. До позовної заяви позивачка додала довідки від 25.10.2023 про взяття її та дітей на облік ВПО, відповідно до яких адресою місця проживання є: [ADDRESS] . Однак, на запит представника відповідача при виконанні доручення щодо розшуку його дітей та встановлення порядку участі у їх вихованні та спілкування з ними Оноківська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, до якої відноситься с. Кам`яниця, листом № 1027/03-23 від 08.05.2024 повідомила, що відповідно до листа Центру надання соціальних послуг та безпеки громадян «Плішка» Оноківської сільської ради № 140/01-12 від 06.05.2024 позивачку та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до «кризової кімнати» відділення денного центру соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі з «кризовою кімнатою» Центру надання соціальних послуг та безпеки громадян «Плішка» Оноківської сільської ради, яке знаходиться на території Оноківської сільської ради (с. Кам`яниця, вул. Ужанська, 36). Після отримання необхідних соціальних послуг та завершення граничного терміну можливого тимчасового цілодобового перебування в «кризовій кімнаті» сім`ї [PERSON] було припинено надання соціальних послуг тимчасового притулку, про що видано рішення про припинення надання соціальних послуг № 05-13/13 від 03.11.2023, після цього, 03.11.2023 [PERSON] разом з дітьми вибули з «кризової кімнати» Центру. Станом на 07.05.2024 Оноківська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області не володіє інформацією про місце проживання позивачки та дітей, у зв`язку з чим здійснення заходів комунікації не є можливим. Отже, вказана позивачкою адреса її місця проживання/перебування на території, яка відноситься до територіальної юрисдикції Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, не підтверджується. Позивачкою не надано доказів її проживання та території, підвідомчій цьому суду. У зв`язку з наведеним просить передати справи за підсудністю до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі в якому народилось двоє дітей: [INFO] народився [PERSON] та [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 24.01.2018 та серії [NUMBER] від 14.04.2021 року. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач належним чином не допомагає у вихованні та забезпеченні дітей. Статтею 8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7\~ЗУ «Про\~державний бюджет\~України на\~2023\~рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня - 2833 гривень. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved