Jurisdiction: civil
Date: 2024-07-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Виконавчий комітет Нікопольської міської ради 02.03.2023 року звернувся до суду із даною заявою, та просить визнати безвісно відсутнім [PERSON] , [INFO] , посилаючись на наступне. З 10 жовтня 2022 року на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах перебувають малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з народження у сім`ї знайомої [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Діти називають [PERSON] бабусею. Батьками малолітніх [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати дітей, [PERSON] , померла [INFO] . Зі слів [PERSON] стало відомо, що її син [PERSON] (перебуває у місцях позбавлення волі) з початку 2016 року проживав однією сім`єю з [PERSON] , під час спільного проживання у них народились діти [PERSON] та [PERSON] . Оскільки [PERSON] не була розлучена з [PERSON] , тому відомості про батька Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, внесені відповідно до діючого законодавства України. Батько дітей, [PERSON] , з дітьми не проживав, з народження не займався вихованням та утриманням, матеріально не забезпечував. Спеціалістами служби у справах дітей Нікопольської міської ради 06 жовтня 2022 року здійснений вихід в сім`ю [PERSON] , за результатами виходу з`ясовано, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] , проживають з нею. Згідно з довідкою про склад сім`ї від 20 .02.2023 року діти проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Спеціалістами служби у справах дітей Нікопольської міської ради було встановлено останнє місце проживання [PERSON] , оскільки мати дітей, [PERSON] , перебувала під соціальним супроводом у Нікопольському міському центрі соціальних служб з 16 червня 2021 року. Під час роботи з соціальними працівниками вона повідомила, що її чоловік [PERSON] та її донька [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту № 16 від 13 грудня 2022 року [PERSON] , не зареєстрований та не проживає за адресою: [ADDRESS] , з січня 2022 року по сьогоднішній день. Спеціалістами служби у справах дітей Нікопольської міської ради направлено клопотання до Нікопольського районного управління поліції головного управління національної поліції в Дніпропетровської області щодо здійснення розшуку [PERSON] , з метою повернення дітей до батька на виховання та утримання. Під час проведеної перевірки за обліками Нікопольського РУП було встановлено, що інформація щодо громадянина [PERSON] відсутня. На сьогоднішній день місцезнаходження останнього невідоме та встановити його не виявилося можливим. Згідно довідки від 02 листопада 2022 року [PERSON] , [INFO] , серед померлих, заарештованих, затриманих в порядку ст. 208, 191, 535 КПК України, осіб невстановлених трупів громадян та невідомих хворих не значиться. З метою соціального захисту прав дітей та подальшого надання дітям статусу «дитина, позбавлена батьківського піклування» та влаштування до сімей опікунів, прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу, орган опіки та піклування Нікопольської міської ради, вимушений звернутись до суду з заявою про визнання його безвісно відсутнім. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 21.03.2023 року відкрито провадження по справі в порядку окремого позовного провадження (а.с.29-30). 22.07.2024 року на адресу суду від представника виконавчого комітету Нікопольської міської ради до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, свої вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.32-33). 25.01.2024 року на адресу суду від третьої особи [PERSON] до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечує ( а.с.56). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є рідними братом та сестрою, що підтверджується їх свідоцтвами про народження, серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 07.12.2021 року (а.с.6,7). В графі «батько» та «мати» у свідоцтвах про народження дітей зазначені [PERSON] та [PERSON] відповідно. [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.12.2022 року (а.с.5). З 10 жовтня 2022 року [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку, як діти, які опинились в складних життєвих в обставинах. З народження вони проживають у сім`ї [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] без реєстрації, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 20.02.2023 року (а.с.21). Як пояснила [PERSON] працівникам соціальних служб, її син [PERSON] з початку 2016 року проживав однією сім`єю з [PERSON] , під час сімейного та спільного проживання у них народились діти [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] не була розлучена з [PERSON] , тому відомості про батька Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, внесені відповідно до діючого законодавства України. Фактично [PERSON] є рідною бабусею дітей, а їх біологічний батько - [PERSON] на теперішній час відбуває покарання в місцях позбавлення волі. На сьогоднішній день місце знаходження [PERSON] , [INFO] , невідоме та встановити його не виявилося можливим. Згідно довідки Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області №46/17737 від 07.11.2022 року останній серед померлих, заарештованих, затриманих в порядку ст. 208, 191, 535 КПК України, осіб невстановлених трупів громадян та невідомих хворих не значиться (а.с.17). Згідно довідки КП «НМЛ №4» НМР» №1802 від 14.12.2022 року [PERSON] , 13.06.1989 року на обліку у лікаря психіатра не перебуває (а.с.15). Згідно довідки КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» №09/2106-22 від 19.12.2022 року на диспансерному обліку у лікаря-фтізіатра не перебуває (а.с.14). Згідно атку №136 від 13.12.2022 року, складеного керівником ОСББ «Куба-6» [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , за останньою відомою адресою: [ADDRESS] не проживає і не зареєстрований (а.с.18). Згідно з п. 3 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Предметом доказування у справі про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою є обставини, які підтверджують відсутність відомостей про місцеперебування особи у місці її постійного проживання протягом одного року, вживання заявником заходів до розшуку особи, неможливість встановлення місця знаходження даної особи. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 760/3112/16-ц зроблено висновок, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч.2 ст. 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Положення ст.\~43\~ЦК України передбачають перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (ст. 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (постанова Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц). Таким чином, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Під час розгляду справи суду необхідно з`ясувати місце постійного проживання особи на час її зникнення, заходи, які приймала заявник для встановлення місцезнаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Відповідно до вимог\~ст.ст. 305-309 ЦПК України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. В той же час, згідно із положеннями\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Так, на підтвердження безвісної відсутності [PERSON] , [INFO] заявником надано довідку Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про неможливість встановити місце знаходження останнього та оголошення його в розшук, довідку КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» про не перебування його на обліку у лікаря-фтізіатра, довідку КП «НМЛ №4»НМР» про не перебування [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра, акт №136 від 13.12.2022 року, складений керівником ОСББ «Куба-6» [PERSON] , про те, що [PERSON] не мешкає та не зареєстрований за останнім відомим місцем проживання з січня 2022 року. Інших доказів суду не надано. Крім того, в матеріалах справи міститься довідка Державної прикордонної служби України, сформована 02.05.2023 року, згідно якої [PERSON] , [INFO] , виїхав з України 16.02.2022 року, перетнувши кордон на пункті пропуску Малий Березний, та назад не повертався (а.с.40). Крім того, як зазначалось вище, для визнання особи безвісно відсутньою необхідна наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні цього питання. Як вбачається із поданої до суду заяви, визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно заявникові для соціального захисту прав дітей та подальшого надання їм статусу «дитина, позбавлена батьківського піклування» та влаштування до сімей опікунів, прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу. Однак, дане питання може бути вирішено в порядку, передбаченому\~Сімейним кодексом України,\~і не потребує визнання особи безвісно відсутньою. Проаналізувавши надані заявником, а також витребувані судом докази, суд приходить до висновку, що вказані докази у своїй сукупності не можуть підтверджувати факт безвісної відсутності [PERSON] , [INFO] . Таким чином, невизнання [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім з метою зазначеною заявником, ніяким чином права неповнолітніх дітей не порушує. На підставі викладеного вище, враховуючи відсутність порушених прав заявника, доказів на підтвердження обставин, зазначених в заяві, дійсної мети звернення до суду, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про визнання [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім слід відмовити

Outcome: dismissed